Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» (далі по тексту - позивач, ОСББ «Шумського 5») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення витрат на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг. Позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, мотивовані тим, що відповідач ухиляється від виконання актів цивільного законодавства та рішень Загальних Зборів співвласників у вигляді несплати коштів у строки, що передбачені рішеннями Зборів та актами цивільного законодавства, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у вигляді витрат на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг у розмірі 44 174,95 грн. 22 квітня 2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, який був прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у судове засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 13 червня 2019 року дану цивільну справу передано судді Дарницького районного суду м. Києва, Каліушко Ф.А. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Каліушко Ф.А. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 31 жовтня 2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги повністю не визнає, посилаючись на те, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем і обліковується переплата, а заявлені до стягнення позивачем суми різняться в розрахунках та не узгоджуються з Рішенням загальних зборів Об`єднання. 16 жовтня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, оскільки предметом спору є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, що територіально розташовано у Дніпровському районі м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16.10.2020 року справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» до [PERSON] про стягнення заборгованості - передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16.10.2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. В судове засідання позивач свого представника не направив, при цьому у матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що визнано учасниками справи. 25 січня 2016 року у будинку [ADDRESS] було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5». Рішеннями загальних зборів було визначено порядок сплати, перелік та розміри внесків співвласників. Зокрема, 16 квітня 2016 року Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» було прийнято рішення, що з 01 квітня 2016 року управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] здійснює Об`єднання через свої органи управління та затверджено рішення правління Об`єднання про встановлення тарифу на утримання будинку у розмірі 3,31 грн./м2 з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року. 17 червня 2017 року Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» було прийнято рішення про затвердження розміру внесків співвласників на утримання будинку та прибудинкової території для житлових приміщень (1,2,3 секції) з розрахунку 6,08 грн./м2 при сплаті до 20 числа та 6,70 грн./м2 при сплаті після 20 числа або наявній заборгованості. Пунктом 8 Рішенням Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» від 17.06.2017 року прийнято рішення про укладення співвласниками індивідуальних договорів з ПАТ «Київенерго» на забезпечення опалення. Згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, яка створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до змісту ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень - більшістю голосів. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі та виконувані обов`язки передбачені Статутом об`єднання. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішеннями Загальних зборів від 16.04.2016 року та 17.06.2017 року було встановлено розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Дані рішення відповідачем не оскаржуються. Судом встановлено, що на момент пред`явлення позову всі рахунки за житлові послуги (утримання будинку та прибудинкової території та внесок до фонду капітального ремонту та благоустрою у відповідності до розмірів затверджених Рішеннями Загальних зборів Об`єднання) відповідачем були сплачені в повному обсязі. Підтвердженням цього факту є копії квитанцій (ст. 82-91 т. 1, ст. 173-182 т. 2), а також інформація, наведена позивачем в таблиці «Розрахунок заборгованості» (додаток до заяви про збільшення позовних вимог від 30.05.19 року). Так, у графі «заборгованість» щодо оплати «витрат на утримання будинку та прибудинкової території», а також «внесок до фонду капітального ремонту та благоустрою» в рядку кв. [ADDRESS] вказано «0» (арк. справи 147, 148, 149 т. 2). Отже дослідивши дані матеріали справи, судом встановлено, що доказів наявності заборгованості відповідача перед позивачем за утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг до суду не надано. Разом з цим, позивачем надано до суду Розрахунок заборгованості, інфляційних витрат та річних по особовому рахунку № [NUMBER] від 30.05.2019 року, у відповідності до якого, всього нараховано внесків - 47 712, 30 грн., сплачено внесків - 16 679,60 грн., заборгованість по внескам - 31 032,72 грн., інфляційні річні витрати - 11 377, 67, 3 % річних - 1 764, 58 грн. Однак, суд не вважає надані розрахунки належним та допустимим доказом, оскільки останні не є первинним бухгалтерським документом у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З розрахунку, що є додатком до заяви про збільшення позовних вимог, слідує, що нарахована заборгованість формується за послугу - опалення. В свою чергу, до суду не надано детального розрахунку заборгованості за опалення, який би підтверджував наявність факту та обсягів споживання даної послуги відповідачем. Крім того, суд критично ставиться до наданих розрахунків, як доказу, з огляду на те, що в позовних вимогах позивач простить стягнути витрати на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг. В свою чергу, в Розрахунку, доданому до заяви про збільшення позовних вимог, значиться заборгованість з експлуатації/утримання будинку та внеску до фонду капітального ремонту відсутня. Суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надані розрахунки обсягів спожитого тепла, а в позовній заяві відсутні нормативно-правові обґрунтування встановлення тарифів, внесків за послугу опалення. Крім того, суд бере до уваги доводи відповідача, щодо неналежного обґрунтування позовної заяви в частині розрахунку оплати за опалення з посиланням на тарифи встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. Так, при дослідженні таблиці «Розрахунок» в Додатку до позову, судом встановлено, що позивач застосовує тарифи відмінні від тарифів встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. на яку він посилається в якості обґрунтування своїх позовних вимог. Будь яких інших правових обґрунтувань щодо розмірів тарифів, що застосовує позивач при розрахунку заборгованості, до суду не надано. Відрізняються й суми, що позивач просить стягнути. Так, в обґрунтуванні позовної заяви позивач зазначає, що заборгованість за опалення, що нарахована за діючими тарифами НКРЕКП, складає 27 432,65 грн., а в розрахунку до заяви про збільшення позовних вимог, позивач зазначає, що заборгованість за опалення за цей же період складає 31 032,69 грн., далі в прохальній частині, позивач просить стягнути з відповідача витрати на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг борг у розмірі 44 174, 95 грн., при цьому в розрахунку заборгованість по внескам з витрат на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території значиться - 0. Згідно з приписами стст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Тобто, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Відповідно до вимог стст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до стст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією, об`єднанням (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц (провадження №61-14819св20). З наданих позивачем доказів неможна встановити за які саме комунальні послуги відповідач повинен сплачувати та в якому розмірі, з чого складається заборгованість, нарахована позивачем, за який період вона нарахована, яким чином та за яким тарифом була нарахована, чи споживалась дана послуга, чи враховувались проведені ним оплати, чи є правові підстави для стягнення оплати за дану послугу саме позивачем (рішення загальних зборів). Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що він не є достатнім доказом для встановлення обставин, що мають значення для справи. Не містить розрахунок структуру тарифів, нормативи (норми) споживання відповідача та порядок нарахування. Інших доказів позивачем під час розгляду справи не надано. Указані обставини унеможливлюють визначити об`єм спожитих послуг відповідачем за кожний місяць зазначеного періоду часу, від якого залежить визначення розміру оплати за ці послуги, а відтак зміст розрахунку заборгованості є припущенням, що в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може братись до уваги при ухваленні рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог, не надано обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з тим, що інші заявлені позивачем вимоги, а саме стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних є похідними від вимоги про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed