Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Наприкінці березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 17 червня 2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом з відповідачем. З цього часу, між [PERSON] та відповідачем почали виникати конфлікти з приводу можливості бачитися і спілкуватися з дитиною. Зокрема, [PERSON] не має можливості зв`язатися по телефону з відповідачем, оскільки остання вимкнула телефон. Приїжджаючи до будинку відповідача, вона не відчиняє двері. [PERSON] ігнорує батьківські права позивача, постійно чинити перешкоди, не дає можливості контактувати з сином, забороняє побачення з ним. Тому [PERSON] просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а також визначити наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 14.00 години по 16.00 години на нейтральній території за присутності матері або в інші дні за домовленістю сторін. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Разом з цим, при ухваленні рішення просила врахувати ту обставину, що з 14.00 години щодня у сина денний сон, тому є недоцільним визначити години спілкування з [PERSON] у цей час. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Павленко Л.В. також не заперечувала проти позову та просила врахувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №628 від 19 серпня 2019 року про погодження висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 17 червня 2017 року по 19 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати разом з відповідачем (а.с.11). При цьому [PERSON] проживає окремо від них. Відповідно до ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За принципами, закріпленими в Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування з дитиною, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникають непорозуміння та суперечки з приводу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Зокрема, [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином. Вказана обставина підтверджується наступними письмовими доказами: рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №468 від 16 липня 2018 року «Про участь громадянина [PERSON] у вихованні його малолітнього сина» (а.с.10), зверненнями [PERSON] до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області (а.с.12-14). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином. Зважаючи на це, [PERSON] належить зобов`язати не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу заяву [PERSON] від 09 жовтня 2019 року (а.с.38). За змістом якої після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] вони не бачились один з одним до 20 серпня 2019 року і на зустрічі з малолітнім сином [PERSON] не з`являвся за адресою: [ADDRESS] . Сусіди [PERSON] також не бачили [PERSON] біля під`їзду будинку в 2019 році, що засвідчують своїми підписами (а.с.39). За правилами ч.1 ст.13, а також ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Саме тому судом критично оцінюється вказана заява [PERSON] , засвідчена підписами сусідів, як допустимий доказ. Оскільки відповідачем не заявлялось клопотання про допит даних осіб в якості свідків безпосередньо в судовому засіданні. Також суд приймає до уваги, що вказані пояснення написані від руки. При цьому, суд позбавлений можливості встановити ту обставину, що дійсно вказані підписи належить тим особам, які зазначені в заяві. Зокрема, вказаних осіб не було допитано в якості свідків з приведенням до присяги свідка та попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показань. Відповідно до положення ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №628 від 19 серпня 2019 року «Про погодження висновку щодо розв`язанні спору про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини» вбачається, що батько, [PERSON] , проживає окремо від сина [PERSON] , [INFO] , та бажає активно брати участь у вихованні сина. Неодноразово звертався до служби у справах дітей та сім`ї з питанням щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Тому виходячи з інтересів малолітнього [PERSON] орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні сина: перша, третя субота та друга, четверта неділя кожного місяця з 14.00 до 16.00 години на нейтральній території за присутності матері або в інші дні за домовленістю сторін (а.с.37). Відповідно до положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що організація участі батьків, які проживають окремо від дитини, у вихованні дитини не повинна впливати на організацію та розпорядок повсякденного життя дитини та повинна відповідати її інтересам. Так, [PERSON] у судовому засіданні просила врахувати поточний графік малолітнього сина, зокрема те, що з 14.00 години щодня у нього денний сон. Зважаючи на вік малолітньої дитини, суд вважає вказану обставину поважною та вважає за доцільне встановлення наступного порядку участі позивача у вихованні малолітнього сина: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10.00 години до 12.00 години на нейтральній території в присутності матері або в інші дні за домовленістю сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved