Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Направленим первісним позовом з урахуванням змін та доповнень (а.с.30,48) заявник просила суд ухвалити рішення про визнання за нею прав власності в порядку спадкування на: 1/4 частину житлового будинку № 21 по вулиці Поліській в с. Вереси Житомирського району Житомирської області; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,075 га під згадуваним будинком та на 1/2 частину земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва площею 0,0088 га в м. Коростень. В обґрунтування заявлених вимог зазначила наступне. В 2013 році померла мати сторін. Відповідач чинить перешкоди у оформленні прав власності на згадувані об'єкти нерухомості адже не надає нотаріусу правовстановлюючі документи. Відповідач подала зустрічний позов, яким ставить питання про усунення від права на спадкування [PERSON] на майно [PERSON] (а.с.78-80). В обґрунтування таких вимог зазначає, що [PERSON] не надавала будь-якої допомоги матері за її життя в тому числі у період потреби останньої постійної сторонньої допомоги викликаної станом здоров'я. Заслухав пояснення учасників розгляду, суд, за доказами сторін, встановив наступне. 11 жовтня 2013 року в м. Житомирі у віці 76 років померла [PERSON], мати сторін. Останні, в свою чергу, є рідними сестрами (а.с.5-9). Сторони є спадкоємцями майна померлої у рівних частках. Інших спадкоємців спадкова справа не згадує (а.с.10). 4 січня 2011 року спадкодавець набула прав власності на 1/2 частину згадуваного та спірного житлового будинку (а.с.12-16). За життя спадкодавець набула прав власності на дві земельні ділянки: у с. Вереси по вул. Поліській, 21-А для будівництва площею 0,0750 га з кадастровим номером 1822081200:05:001:0145 та у м. Коростень по вул. Грушевського 39-Б для індивідуального гаражного будівництва площею 0,0088 га (а.с.17,18,20). Нотаріусом повідомлено [PERSON] про те, що остання не може оформити спадкових справ на згадуване майно, адже не надано відповідних правовстановлюючих документів [PERSON] (а.с.19). [PERSON] має зареєстроване місце проживання у спірному житловому будинку по вул. Поліській, 21 в с. Вереси з 18 лютого 2011 року (а.с.23,81). Спадкодавець за життя хворіла і проходила курс стаціонарного лікування (а.с.82,98-135). Сторони успадкували в рівних частках права власності на грошові вклади із відповідними відсотками та на квартиру [ADDRESS] належними спадкодавцеві на момент смерті (а.с.150-152). Спадкодавець за життя отримувала пенсію за віком, яка перевищувала заробітну плату [PERSON] (а.с.203-204). Допитані свідки повідомили суду наступне. Свідки, допитані за клопотанням [PERSON] повідомили, що не бачили, як [PERSON] доглядала за спадкодавцем та як надавала їй допомогу під час хвороби. Такі свідки повідомили, що дану інформацію вони знають зі слів [PERSON] Свідки допитані за клопотанням [PERSON] повідомили, що дбали про стан здоров'я [PERSON], як за час перебування у лікарні так і в ході амбулаторного лікування в с. Вереси за місцем проживання. Така допомога надавалась дітьми [PERSON] та нею особисто і полягала як у особистому догляді, наданні продуктів харчування, медикаментів та і у проведенні реабілітації хворої. Спадкодавець, за показаннями свідків, що не спростовувались іншою стороною, померла в лікарні у присутності сина [PERSON], який за нею у цей час доглядав. Проаналізував фактичні обставини справи встановлені за доказами наданими обома сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на наступне. Судом беззаперечно встановлено, що сторони є спадкоємцями майна своєї померлої матері. Частину майна такого, як грошові вклади та квартиру вони успадкували у рівних частках. Інших спадкоємців не має і ні хто інший на спадкове майно не претендує. Суд погоджується з доводами позивача за первісним позовом про те, що [PERSON] своїми діями не визнає оспорює та порушує спадкові права [PERSON] не надаючи правовстановлюючі документи для оформлення спадкових справ, а отже права останньої підлягають судовому захисту обраним способом. В доповнення до такого висновку суду про здійснення перешкод, які здійснюються [PERSON] слугує і поданий зустрічний та безпідставний позов про усунення від права на спадкування. Такі дії у комплексі дають підстави для звернення до суду за захистом своїх прав, що задекларовано положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України. Судом встановлено, що спадкодавець на день смерті була власником майна заявленого позивачем, а отже такі вимоги підлягають до повного задоволення. Зокрема, вона була власником 1/2 частини спірного житлового будинку та єдиним власником згадуваних земельних ділянок. Стосовно зустрічного позову, суд вирішує його відхилити, як безпідставний, адже об'єктивних та достовірних доказів щодо ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та щодо ненадання їй допомоги, яка через тяжку хворобу та похилий вік була у безпорадному стані, судом не досліджено. Надані докази [PERSON] у формі показань свідків не встановлюють фактів про те, що [PERSON] ухилялась від виконання згадуваних обов'язків. Усі показання таких свідків - сусідів зводяться до того, що вони не бачили [PERSON] в помешканні [PERSON] влітку та восени 2013 року тобто після погіршення стану здоров'я спадкодавця. Однак, свідки повідомили, що не можуть стверджувати про те, що позивач за первісним позовом не надавала допомоги, а лише її не бачили біля хворої за місцем проживання. Інформація у такому обсязі разом із показаннями свідків допитаних за клопотанням [PERSON], а також письмові докази у формі письмових згод пацієнта на медичне втручання (а.с.133,134), на переконання суду спростовують доводи [PERSON] сформовані зустрічним позовом. Досліджені докази свідчать про здійснення лікування спадкодавця за місцем її проживання та у лікарні. Свідки [PERSON] навіть не були обізнані про потребу хворої у допомозі за місцем її стаціонарного лікування. В доповнення до аналізу показань свідків суд зауважує, що [PERSON], дочка [PERSON], яка проживала у зазначений період в спірному житловому будинку не спростовувала факту надання допомоги [PERSON] та її синами [PERSON], а навпаки підтвердила такі факти. Приймаючи рішення щодо первісного позову суд керується положеннями ст. ст. 1216 - 1218, 1224 ЦК України. Такими положеннями норм матеріального права визначено наступне. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Враховуючи, що первісний позов підлягає до повного задоволення усі витрати понесені таким позивачем мають бути компенсовані протилежною стороною. В свою чергу судові витрати заявника за зустрічним позовом, який відхиляється, розподілу не підлягають. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved