Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], в якому зазначено, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.03.2016 року дітей відібрано від батьків та з останніх стягнуто аліменти на їх утримання. Проте батьки дітей аліменти не сплачуються, станом здоров'я дітей не цікавляться, ніякої участі у їх вихованні та розвитку не беруть. У зв'язку із зазначеним органом опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради було складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримала, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі суду, причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Заслухавши позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] серії [NUMBER] серії [NUMBER] серії [NUMBER] відповідно та Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про їх народження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.03.2016 року дітей відібрано від батьків без позбавлення батьківських прав та вирішено стягнути аліменти на їх утримання. Проте відповідачі від сплати аліментів ухиляються, вихованням дітей не займаються, їх станом здоров'я, їх фізичним та духовним розвитком не цікавляться. У зв'язку із зазначеними обставинами 20.04.2018 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради було складено висновок № 2-49/704 про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Статтею 150 СК України передбачено перелік обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якого: 1) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов'язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Таким чином, оскільки судом встановлені обставини свідомого ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме відсутня педагогічна, посильно трудова та інша участь у вихованні дітей, відсутнє піклування про них, відповідачі не сплачують аліменти, не цікавляться фізичним та духовним розвитком дітей, тому заявлений позов про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, проте позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», витрати по справі по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідачів на користь держави. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved