Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

ПАТ АКБ «Львів» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23.09.2013 року між ПАТ Акціонерно-комерційним банком «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 20.05.000179, згідно якого останній отримав кредит у сумі 200000,00 грн., зі сплатою 21,5% річних, на строк до 22.09.2023 року. В якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором 23.09.2013 року між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки №70.05.000056. 28.05.2015 року між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки №70.05.000098. 28.05.2015 року між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки №70.05.00009. Взяті на себе зобовязання позичальник не виконав, у звязку з чим станом на 04.04.2017 року заборгованість за кредитним договором становить в розмірі 222433,02 грн., яка складається з наступного: 194712,75 грн. заборгованість по основному боргу, в тому числі прострочена заборгованість по сплаті основного боргу 6964,14 грн.; 22552,62 грн. прострочена заборгованість по процентах; 778,86 грн. прострочена заборгованість по оплаті комісії за адміністрування кредиту; 995,31 грн. нарахована та несплачена пеня за несвоєчасне повернення основного боргу за період з 04.04.2016 року по 03.04.2017 року (включно); 3393,48 грн. нарахована та несплачена пеня за несвоєчасну оплату процентів за період з 04.04.2016 року по 03.04.2017 року (включно). Оскільки відповідачі у порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за кредитним договором не виконали, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути з відповідачів на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованості за кредитним договором в розмірі 222433,02 грн. та сплачений позивачем судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча, що про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, однак, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК (в редакції від 15.12.2017 року) та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.05.000179, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 200000,00 грн., зі сплатою 21,5% річних на строк до 22 вересня 2023 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено три договори поруки, а саме: 23.09.2013 року між ПАТ АКБ «Львів», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] договір поруки №70.05.000056; 28.05.2015 року між ПАТ АКБ «Львів», позичальником [PERSON], та поручителем [PERSON] договір поруки №70.05.000099; 28.05.2015 року між ПАТ АКБ «Львів», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] договір поруки №70.05.000098. Пунктом 2.2. договорів поруки, визначено, що поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, а кредитор має право вимагати виконання зобовязань за кредитним договором як від позивальника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідачі взятого на себе зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості станом на 04.04.2017 року заборгованість за кредитним договором №20.05.000179 від 23.09.2013 року становить в сумі 222433,02 грн., яка складається з наступного: 194712,75 грн. заборгованість по основному боргу, в тому числі прострочена заборгованість по сплаті основного боргу 6964,14 грн.; 22552,62 грн. прострочена заборгованість по процентах; 778,86 грн. прострочена заборгованість по оплаті комісії за адміністрування кредиту; 995,31 грн. нарахована та несплачена пеня за несвоєчасне повернення основного боргу за період з 04.04.2016 року по 03.04.2017 року (включно); 3393,48 грн. нарахована та несплачена пеня за несвоєчасну оплату процентів за період з 04.04.2016 року по 03.04.2017 року (включно). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зіст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Судом встановлено, що банком було направлено поручителям листи-вимоги про усунення порушень за кредитним зобовязанням та погашення заборгованості. Однак такі останніми залишенні без задоволення. Частиною 1 статті 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно правової позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015\~року у справі № 6-35цс15, статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Якщо ж зобовязання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. У такому випадку кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що позичальник та поручителі в добровільному порядку не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №20.05.000179 від 23.09.2013 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів на користь ПАТ АКБ «Львів» заборгованість за кредитним договором №20.05.000179 від 23.09.2013 року в розмірі 222433,02 грн., а також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 3336,50 грн.

Outcome: approved