Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.03.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-01095-060312, відповідно до якого, позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та надано кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. з встановленим на день укладення кредитного договору лімітом в сумі 8 100,00 грн. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язаний сплачувати банку проценти за користування кредитною лінією та овердрафтом за ставками, які визначені в тарифах на обслуговування платіжних карток. Проте [PERSON] порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 19417, 22 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що підтримує викладенні у позовній заяві вимоги, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 06.03.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №004-01095-060312 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивачем було надано [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. з встановленим на день укладення кредитного договору лімітом в сумі 8100,00 грн. Відповідач зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості, сплачувати позивачу проценти за користування кредитною лінією та овердрафтом за ставками, які визначені в тарифах на обслуговування платіжних карток. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 27.06.2014 р. становить 19417,22 грн., а саме: 9160,51 грн. - тіло кредиту; 5126,34 грн. - прострочене тіло кредиту; 5130,37 грн. - заборгованість за комісіями. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 06.03.2012 №004-01095-060312 отримала кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. з встановленим на день укладення кредитного договору лімітом в сумі 8 100,00 грн., але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що п. 2.3 та п. 2.4 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника сплачувати позивачу проценти за користування кредитною лінією та овердрафтом, а проценти за користування цими коштами нараховуються банком щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved