Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Буринської РДА звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнення аліментів мотивуючи тим, що відповідачка не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки, не приймає участь у їх вихованні та не утримує матеріально. Дитина проживає з бабусею, а відповідачка не цікавиться її життям і останні декілька років взагалі не проживає разом з дитиною та не спілкується з нею. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що дочка відповідачки проживає із своєю бабусею та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] покинула дитину і декілька років не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров'я , духовний та фізичний розвиток. Уточнивши позов, просила стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка в силу положень частини 2 та частини 3 пункту 5 статті 74 ЦПК України, вважається такою, що про розгляд справи повідомлена належним чином в судове засідання не явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. За згодою представника позивача, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO], при цьому відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері, що вбачається із свідоцтва про народження дитини, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.5,7). Дитина проживає із своєю бабусею [PERSON] по вулиці [ADDRESS] навчається в 7 класі Буринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Буринської міської ради Сумської області, перебуваючи на її утриманні та вихованні, що вбачається з доводів представника позивача, акту обстеження умов проживання дитини, довідки учбового закладу (а.с.8,9). В 2016 році відповідачка покинула дитину, не спілкується з нею, матеріально не утримує та не приймає участі в її вихованні. З довідки - характеристика Буринської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 вбачається, що дитина має хороший фізичний та розумовий розвиток, виховується бабусею, яка приділяє значну увагу для створення необхідних для цього житлово-побутових умов. Мати дитини вихованням не займається, до школи не з'являється та не цікавиться її навчанням. Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] досліджених судом, видно, що відповідачка декілька років не з'являється за місцем проживання дитини (а.с.12,13). Вказані обставини підтверджуються і висновком органу опіки та піклування Буринської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON]. (а.с.14-15). З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідачка на протязі 2016-2017 років, покинувши свою малолітню доньку [PERSON] на виховання бабусі, самоусунулася від виконання свої батьківських обов'язків, без поважних причин не утримує її матеріально, не піклується про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 цього Закону передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів та фактичні обставини справи, враховуючи характер винної поведінки відповідачки, суд приходить до висновку, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] свідомо нехтуючи ними, внаслідок чого остання тривалий час перебуває на вихованні та утриманні своєї бабусі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що збереження батьківства останньої в теперішній час суперечить інтересам дітей і до відповідачки необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. Крім того враховуючи, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з неї необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до положень ст.ст.180,182 СК України, а на користь держави - судові витрати.

Outcome: approved