Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗМІСТУ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 24 вересня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою згідно якої 18 лютого 2016 року між банком і [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) б/н і відповідач отримав кредит у розмірі 12288,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення здійснюється шляхом сплати щомісячного платежу. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та правилами, Тарифами складають між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто свої зобов`язання за договором не виконав. Станом на 14 липня 2019 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38161,61 грн., з них: заборгованість за кредитом - 12288,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7255,12 грн., заборгованість за пенею та комісією - 18122,06 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 495,69 грн. Вказаний борг, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 2. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно клопотання просить розгляд проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. ІV. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 5. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції на час укладення Генеральної угоди) 6. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 7. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 8. Як зазначено у ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 2). 9. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 10. За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). 11. В силу ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1). Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2). Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (ч. 3). 12. За змістом ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1). Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2). 13. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 14. В ч. 1 ст. 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 15. Як зазначено у абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 16. В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 17. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1). Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 18. У ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). 19. Як зазначено у ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч. 2). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3). 20. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 21. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 22. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 23. У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. 25. За приписами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 26. Як зазначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 27. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2). 28. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 29. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 30. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2). 31. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3). 32. Як зазначено у ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). 33. У п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, вважається фінансовою послугою. 34. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. VІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 35. 18 лютого 2008 року [PERSON] подав заяву до ПриватБанку згідно якої на підставі особистого волевиявлення просить відкрити рахунок і надати послуги, а саме: тип карти - [NUMBER] , валюта - гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту - 500,00 грн., базова процентна ставка - 36% із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Кредитну картку та пін-код отримав 18 лютого 2008 року. 36. 18 лютого 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAМDN51000019846470 від 06 лютого 2008 року (договір 1) і сторони погодили по договору 1: зменшити розмір заборгованості, який виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 439,81 грн., комісію на 55,89 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн. (п. 1.1.1). Заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 13298,74 грн. (п. 1.1.2). Дата остаточного погашення заборгованості по договору 1 - 28 лютого 2019 року (п. 1.1.3). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою (п. 1.3.2). Банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 12288,74 грн. (кредит) на строк 36 місяців, з 18 лютого 2016 року по 28 лютого 2019 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 12288,74 грн., у обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступній послідовності: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 445,84 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28 лютого 2019 року (п. 2.1). Сторони домовилися, що у разі, якщо [PERSON] порушить строки погашення заборгованості за кредитним договором, 32-й день з моменту виникнення порушення є строком повернення кредиту, в тому числі по зобов`язанням, строк яких не настав, а заборгованість, що утворилася, починаючи з 32 дня, є простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 495,69 грн. (п. 2.2). Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку (п. 2.3). Позичальник зобов`язується сплатити суму кредиту, процентів, винагороду згідно Генеральної угоди і Умов та правил (п. 2.5). При порушенні зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення (п. 2.8). Позичальник доручає банку без додаткової згоди, перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту в розмірі 1010,0 грн. на будь-який відкритий в банку рахунок (п. 2.10). Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту у визначені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому у банку рахунку у відповідності до Умов і правил (п. 2.11). [PERSON] своїм підписом підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: ціль, на яку кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, типу відсоткової ставки, сумі, на яку кредит може бути виданий, орієнтовній сукупній вартості кредиту і вартості послуги по оформленню договору (перелік всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням і повен неням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та об`єм; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснювати оцінку майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати процентів і державних субсидій, на які позичальник має право і відомості про те від кого позичальник може отримати детальну інформацію, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. 37. Згідно довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] : старт карткового рахунку - 26 листопада 2015 року ( [NUMBER] ), зміна кредитного ліміту - 18 лютого 2016 року (встановлено кредитний ліміт на суму 12288,74 грн.), зміна кредитного ліміту - 06 квітня 2020 року (зменшено кредитний ліміт до суми 0,00 грн.), зміна кредитного ліміту - 07 квітня 2020 року (зменшено кредитний ліміт до суми 0,00 грн.). 38. Із довідки банку вбачається, що між сторонами підписаний кредитний договір №б/н за яким надано [PERSON] кредитну карту № [NUMBER] , дата відкриття - 26 листопада 2015 року, термін дії - 11/19. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 39. З аналізу вищенаведених норм права випливає, що кредитний договір повинен бути укладений із додержанням письмової форми, підписаний сторонами. 40. Як встановлено судом, 06 лютого 2008 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку у якій сторони визначили, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. З метою виконання зобов`язань за цим договором банк надав відповідачу кредит. 41. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором від 06 лютого 2008 року, сторони 18 лютого 2016 року підписали Генеральну угоду за умовами якої визначили, що заборгованість по договору від 06 лютого 2008 року складає 13298,74 грн., банк надає відповідачу кредит в сумі 12288,74 грн. на строк 36 місяців - з 18 лютого 2016 року по 28 лютого 2019 року, в свою чергу відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у строк до 28 лютого 2019 року, а у разі порушення своїх зобов`язань по погашенню кредиту - сплатити пеню. 42. Тобто, Генеральна угода чітко визначає суму боргу, відсоткову ставку, строки погашення періодичних платежів, термін повного погашення боргу. 43. Отже, підписавши 18 лютого 2016 року Генеральну угоду, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо розміру та порядку сплати процентів за кредитом, а також щодо підстав нарахування пені. 44. Враховуючи зазначене, Генеральна угода хоч і є похідною від укладеного між сторонами договору від 06 лютого 2008 року, однак є самостійним зобов`язанням між сторонами, обов`язок виконання якого передбачений ст.ст. 526, 1049 ЦК України. 45. Банк свої зобов`язання за Генеральною угодою виконав в повному обсязі і надав [PERSON] кредит в рахунок реструктуризації у розмірі, який встановлений у ній. 46. Із позовної заяви, розрахунку заборгованості за договором вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою належним чином не виконував у зв`язку із чим станом на 14 липня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 38161,61 грн., з них: заборгованість за кредитом - 12288,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7255,12 грн., заборгованість за пенею та комісією - 18122,06 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 495,69 грн. Вказану суму боргу банк просить стягнути з відповідача. 47. Із цього вбачається, що банк пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі, крім тіла кредиту, також складових його повної вартості - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені та штрафів. 48. Суд вважає, що в порушення умов Генеральної угоди та наведених норм ЦК України відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не надав своєчасно позивачу грошові кошти у зв`язку з чим виникла заборгованість. 49. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником його обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення банку заборгованості за кредитом у розмірі 12288,74 грн., це є його процесуальним обов`язком, тому вказані кошти підлягають стягненню з нього, що відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. 50. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 54). Враховуючи зазначене, після закінчення строку дії договору, а саме після 28 лютого 2019 року банк не вправі нараховувати відсотки. За вказаних обставин, нараховані банком відсотки у період після 28 лютого 2019 року і до 14 липня 2019 року стягненню не підлягають. У розрахунку заборгованості в графі «загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) сума відсотків станом на 28 лютого 2019 року становить 6794,29 грн., тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача. 51. Оскільки, у п. 2.2 Генеральної угоди передбачено сплату позичальником для банку штрафу у розмірі 495,69 грн., тому такий також підлягає стягненню з відповідача. 52. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. При виборі виду неустойки, який підлягає стягненню, суд виходить із засад розумності і справедливості. Як вже зазначалось, у п. 2.8 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Тобто, умови Генеральної угоди не передбачають розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а відсилають на їх встановлення Умовами та правилами. При цьому, поняття, що ж така комісія, Генеральна угода не визначає. Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення заборгованості, в тому числі, й пені, комісії, банк посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Надані позивачем Правила та умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] прийняв запропоновані банком Умови та правила. У зв`язку з тим, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про узгодження між сторонами положень саме про конкретний розмір пені, зобов`язання по сплаті якої взяв на себе позичальник під час підписання Генеральної угоди, тому відсутні законні підстави для стягнення заборгованості за пенею і комісією в розмірі 18122,06 грн. 53. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 19578,72 грн., з них: заборгованість за кредитом - 12288,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6794,29 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 495,69 грн. VIІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 54. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 55. Позовні вимоги судом задовольняються частково, тому на користь банку з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на суму 19578,72 грн., при цьому ціна позову була визначена в сумі 38161,61 грн. Отже, судом позов задовольняється на 51,30% (19578,72/38161,61*100), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 51,30% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 985,47 грн. (1921,00*51,30%).

Outcome: partial