Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

ПАТ „ВТБ Банк (далі Банк) 30.03.2015 року (дата здачі позову на пошту) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 16.08.2012 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №R53100316879В, на підставі якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 50000 гривень, строком до 16.08.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах не вносить, у звязку з чим Банк на підставі п.7.1. Кредитного договору нарахував пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань, а також інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, внаслідок чого станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором, у сумі 119332,71 гривень, з яких 50535,06 гривень сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 24265, 47 гривень заборгованість по процентам з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та 44532,18 гривень сума пені нарахованої у звязку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Вказану суму заборгованості 119332,71 гривень позивач просив стягнути із [PERSON] на свою користь разом із судовими витратами. У судове засідання представник позивача [PERSON] надала письмову заяву у якій підтримала у повному обсязі позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого про час та місце судового засідання належним чином шляхом публікації в пресі оголошення про виклик, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 16.08.2012 року укладено кредитний договір №R53100316879В, за умовами якого Банк надає [PERSON] кредит у сумі 50000 гривень на строк до 16.08.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних, із щомісячним погашенням кредиту та процентів відповідно до Графіка. Відповідно до п.7.1. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань включаючи день погашення (а.с. 6-12). [PERSON] ознайомлений під розписку з Інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с. 14-19). Факт надання [PERSON] кредиту у сумі 50000 гривень підтверджено меморіальним ордером №37494 від 16.08.2012 року (а.с. 27). Відповідно до розрахунків позивача (а.с. 19-22) станом на 15.10.2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №R53100316879В від 16.08.2012 року, а саме: заборгованість за кредитом 50\~000 гривень, інфляційні втрати 250,70 гривень та 3% річних 284,36 гривень; заборгованість за процентами 23448,57 гривень, інфляційні втрати 371,22 гривень та 3% річних 445,68 гривень; пеня у сумі 44532, 18 гривень. Інфляційні втрати, 3% річних та пеня нараховані Банком [PERSON] за період з 19.09.2012 року по 25.12.2013 року. Відповідно до п.9.7. Кредитного договору на підставі ст. 259 ЦК України передбачено збільшення до трьох років строку позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки умови про збільшення строку позовної давності зафіксовані у кредитному договорі, який вчинений у письмовій формі та підписаний і [PERSON] і представником Банку, це відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України і свідчить про дотримання банком у даній справі строків позовної давності при заявленні позовних вимог про стягнення пені. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставини суд приходить до висновку, що між сторонами 16.08.2012 року укладено кредитний договір №R53100316879В, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані, а отже позовні вимоги про стягнення з [PERSON]А на користь Банку заборгованості за кредитним договором у сумі 119332,71 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом з урахуванням в межах позовних вимог індексу інфляції та 3% річних у сумі 50535, 06 гривень, заборгованості за процентами з урахуванням в межах позовних вимог індексу інфляції та 3% річних у сумі у сумі 24265,47 гривень, а також пені у сумі 44532,18 гривень підлягають задоволенню. Суд погоджується із правильністю нарахованих Банком індексу інфляції та 3% річних за час прострочення виплат за кредитом та процентами у розрахунках наданих суду (а.с. 20-21), оскільки при здійсненні таких нарахувань Банк правомірно посилався на ст. 625 ЦК України та такі розрахунки відповідають рекомендаціям відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наданим Верховним Судом України у Листі N 62-97р від 03.04.97 року. Своїх заперечень проти позову та доказів, якими б обґрунтовувалися такі заперечення відповідач суду не надав. Судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору на суму 1193,33 гривень та витрат повязаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 570 гривень, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із [PERSON] на користь Банку. На підставі ст. ст. 257-259, 625, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved