Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , таким, що втратив право на проживання та користування кімнатою за місцем реєстрації. Позовні Вимоги обґрунтовані тим, що з 16 грудня 2004 року позивач є власником будівлі гуртожитку без прибудови за адресою [ADDRESS] , що на даний час передана на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуртожитку «Авеста». За зверненням голови правління об`єднання було з`ясовано, що у кімнаті № 911 зазначеного гуртожитку без належних на те правових підстав, зареєстрований відповідач. [PERSON] за вказаною адресою не проживає з квітня 2014 року, про що свідчать відповідні акти балансоутримувача гуртожитку за період з 15 квітня 2014 року до 22 червня 2018 року, вартість комунальних послуг за користування кімнатою не сплачує. З метою знятття відповідача з реєстраційного обліку, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною кімнатою. 04.10.2018 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авеста» надав пояснення, які мають назву «відзив на позовну заяву» про підтримання позовних вимог з тих підстав, що відповідач вселився до гуртожитку незаконно, у нього відсутній ордер на кімнату [ADDRESS] , не проживає в кімнаті гуртожитку з 2014 року, що підтверджується актами про не проживання, , не сплачує комунальні послуги, договір найму житла відсутній. 09.10.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву про заперечення проти задоволення позову мотивуючи тим, що у кімнаті № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали з 12 лютого 2008 року він, його дружина [PERSON] , [INFO] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте з 05 липня 2017 року він не може потрапити до власного помешкання оскільки, його сусід [PERSON] чинить йому перешкоди, а саме, без законних на те підстав, замінив дверний замок, чим порушив його право на користування житлом, відповідач проживав в кімнаті, здійснював поточний ремонт, вважає її своєю власністю та має намір повернутися для проживання за місцем реєстрації. 11.10.2018 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авеста» надав пояснення щодо відзиву відповідача про підтримання позовних вимог з підстав того, що відповідач немає законних підстав для проживання у кімнаті гуртожитку, зазначення в паспорті кімнати як місця реєстрації не є достатньою підставою для набуття права проживання, відповідач не проживає в кімнаті більше чотирьох років, будівля гуртожитку за адресою [ADDRESS] , є комунальною власністю Олександрійської міської ради Кіровоградської області. В липні-серпні 2008 року [PERSON] здійснив заднім числом прописку, чому є підтвердження, а саме оригінал квитанції за адміністративні послуги щодо прописки датовані 24.05.2011 роком, форма облікових даних №16 заповнена паспортистом ЖЕК №3, в якій відсутній штамп про фактичне здійснення прописки. Під час передачі технічної документації та перевірки паспортної документації з балансу КП «Житлогосп» на баланс ОСББ Гуртожитку «Авеста» було з`ясовано, що сім`я [PERSON] безпідставно заселилась в гуртожиток та зареєструвалась в кімнаті [ADDRESS] . Всі мешканці згідно акту інвентаризації, мають ордера, а у [PERSON] ордер на вселення відсутній, тобто повноважень та відповідних документів для реєстрації права на проживання та користування кімнатою [ADDRESS] немає. Даний факт підтверджується витягом з акту інвентаризації мешканців гуртожитку по [ADDRESS] станом на 10.01.2012 року. В квітні 2014 року [PERSON] добровільно здав кімнату та вивіз свої речі. З 26.04.2014 року [PERSON] за адресою реєстрації не проживав та не з`являвся. Здавав квартиру в найм квартирантам, проте сам не мешкав. Комунальні послуги за кімнату в гуртожитку не сплачувались. У довідці №31 від 03.03.2016 року ОСББ «Гуртожитку «Авеста» виданої на імя [PERSON] зазначено, що в кімнаті [ADDRESS] , зареєстровані та не проживають 4 чоловіка, а саме: [PERSON] - наймач, [PERSON] - колишня дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Діти знаходяться на повному утриманні матері. Згідно облікових паспортних даних ОСББ «Гуртожитку «Авеста» на підставі облікової картки прописки Ф-16 та довідки №134/9 від 11.05.2018 року, зав адресою кімн. [ADDRESS] зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 12.02.2008 року по теперішній час. Проживав з 12.02.2008 року по квітень 2014 року; [PERSON] , [INFO] , колишня дружина [PERSON] , зареєстрована з 12.02.2008 року. 17.11.2016 року знята з реєстрації. Проживала з 12.02.2008р. по 01.05.2011р.; [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , зареєстрований з 12.02.2008 року. 17.11.2016 року знятий з реєстрації разом з матір`ю. Проживав з 12.02.2008р. по 01.05.2011р.; [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , зареєстрований з 12.02.2008р.. 17.11.2016 року знятий з реєстрації разом з матір`ю. Проживав з народження по 01.05.2011р. Відповідач на протязі 2008 і 2018 років не надав ні рішення про надання житлової площі в гуртожитку органом місцевого самоврядування, а саме Олександрійською міською радою та ні ордеру, який видається на підставі рішення Олександрійської міської ради. 24.10.2018 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авеста» надав доповнення до пояснень, в яких зазначив, що ордер на кімнату № [ADDRESS] у гуртожитку був виданий на [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , та в архіві ОСББ «Гуртожитку «Авеста» не значиться та не зберігається ордер на вселення відповідача. 06.11.2019 року відповідач надав відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначив, що в матеріалах справі є всі докази, які підтверджують законність проживання відповідача в гуртожитку, а саме: зазначення місця реєстрації в паспорті відповідача, довідка про зареєстроване місце проживання, видану виконавчим комітетом Олександрійської міської ради, копія облікової картки форми 16, копія акту інвентаризації, комунальні послуги відповідачем не сплачуються, оскільки він фактично в кімнаті не проживає через протиправні дії [PERSON] , який чинить перешкоди у користуванні кімнатою. 19.12.2018 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авеста» надав пояснення, відповідно до яких документи, на які відповідач посилається як на докази законності проживання не є переконливими та не підтверджують факт проживання, а саме: зазначення місця реєстрації в паспорті відповідача свідчить про наявність реєстрації, але не підтверджує самого факту проживання; довідка про зареєстроване місце проживання від 01.06.2018 року в матеріалах справи відсутня; копія облікової картки форми 16 була передана паспортистами ЖЕК№3 разом з актом інвентаризації щодо осіб, які саме зареєстровані в гуртожитку, а не про фактично проживаючих осіб. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2018 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.12.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і повному обсязі з підстав, зазначених в позові, зазначив, що наявність штампу про реєстрацію в паспорті не є доказом наявності права користування кімнатою в гуртожитку, відповідач [PERSON] не має законних підстав для проживання та користування кімнатою [ADDRESS] , не проживає в зазначеному житлі понад рік без поважних причин, відповідач не зміг надати жодних документів, які б підтверджували законність вселення до кімнати 911 у гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він доглядав за дядьком [PERSON] , який проживав в цій кімнаті та він його прописав, відповідач певний час перебував на заробітках, але кімнатою в проміжках часу між перебування на заробітках користувався, до 2014 року проживав в гуртожитку постійно, з 2017 року [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні кімнатою, змінив замки, тому він фізично не може проживати у кімнаті. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяві, пояснив, що відповідач проживає у спірній кімнаті з 2008 року, про що було відомо позивачу як власнику та ОСББ «Гуртожитку «Авеста», сплачував комунальні платежі, фактично проживав в кімнаті до 2017 року, після чого з вини [PERSON] не може потрапити у кімнату, про що поданий до суду відповідний позов, акти про не проживання не є доказом не проживання, оскільки в цей період перебував на заробітках. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 24.06.2019 року позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, зазначила про відсутність підстав користування кімнатою відповідачем через відсутність ордеру. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авеста» [PERSON]. в судовому засіданні 24.06.2019 року позов підтримала з підстав, зазначених в поясненнях, пояснила, що у [PERSON] ордер на вселення відсутній, тобто підстави для на проживання та користування кімнатою [ADDRESS] відсутні, штамп в паспорті свідчить тільки про реєстрацію місця проживання, а не про отримання відповідачем права користування кімнатою в гуртожитку. Вислухавши вступне слово учасників справи, всебічно, повному, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявних у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.12.2004 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 09 грудня 2004 року, будівля за адресою [ADDRESS] зареєстрована як гуртожиток. Згідно з рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 09 грудня 2004 року, право власності на будівлю гуртожитку без прибудови за адресою [ADDRESS] , належить територіальній громаді м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про що видано свідоцтво про право власності від 16.12.2004 року. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Гуртожитку «Авеста» є балансоутримувачем зазначеного гуртожитку. 28 листопада 2005 року ордер на жиле приміщення в гуртожитку, а саме на кімнату [ADDRESS] , був виданий [PERSON] , склад сім`ї - [PERSON] , місце проживання якої за вказаною адресою зареєстровано з 21 січня 2005 року до 18 вересня 2006 року. З 12 лютого 2008 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки ОСББ «Гуртожитку «Авеста» від 11.05.2018 року листопада 2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знято з реєстрації за зазначеною адресою. З листа Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 11.06.2018 року вбачається, що відомості про надання ордеру [PERSON] відсутні. Під час проведення перевірки, за зверненням голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гуртожитку «Авеста», прокуратурою м. Олександрії Кіровоградської області порушень вимог законодавства щодо реєстрації місця проживання відповідача - не виявлено. У кімнаті № [NUMBER] за адресою Кіровоградська [ADDRESS] станом на 13 січня 2014 року, 09 січня 2015 року, 16 квітня 2015 року, 26 липня 2015 року, 10 грудня 2015 року, 15 лютого 2016 року, 01 серпня 2016 року, 18 листопада 2016 року, 10 грудня 2016 року, 08 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 12 вересня 2017 року, 22 жовтня 2017 року, 29 жовтня 2017 року, 16 листопада 2017 року, 04 грудня 2017 року, 27 грудня 2017 року17 січня 2018 року, 25 лютого, 11, березня, 03 квітня, 14 травня, 22 червня 2018 року, відповідач не проживав, про що складені відповідні акти, в кімнаті проживають квартиранти. За вказаною адресою за користування комунальними послугами станом на 01.01.2018 року утворилась заборгованість, частину якої сплатив [PERSON] . Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості наймача, члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання понад встановлений законодавством термін. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, що містяться у пункті 9 постанови № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. При вирішенні питання щодо законності підстав реєстрації відповідача за адресою, застосуванню підлягає чине на той на час законодавство. Отже, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки затвердженому постановою Ради міністрів УРСР від 03 червня 1986 року, а також Законом України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції чинній на час виникнення спірних відносин. Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно п.п. 14, 17, 28 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР в редакції від 03 червня 1986 року, вселення в гуртожиток робітників,службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Вселення інших членів сім`ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім`ї громадянина, які проживають разом з ним. Завідуючий (директор) гуртожитком зобов`язаний забезпечити вселення громадян, яким надано жилу площу в гуртожитку, при наявності у них ордерів; облік і прописку осіб, які проживають у гуртожитку, а також додержання правил паспортної системи. Відповідного до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) під реєстрацією місця проживання (пропискою) слід розуміти внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: - письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку; - паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають посвідку на постійне або тимчасове проживання; - квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; - два примірники талона зняття з реєстрації. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Крім того, відповідно п. 6 Розділ ІІІ Положення про гуртожиток, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, власник гуртожитку зобов`язаний вести облік осіб, які проживають у гуртожитку та забезпечувати збереження ордерів осіб, які проживають у гуртожитку. Згідно ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. Згідно ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У роз`ясненнях, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Крім того, відповідно п. 7 Розділ ІІІ Положення про гуртожиток, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84,особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. При вирішення питання щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд бере до уваги, що власником кімнати є територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, право користування належить [PERSON] на підставі його реєстрації за вказаною адресою. Суд відхиляє доводи позивача щодо незаконної реєстраціє відповідача як недоведені, оскільки відповідні дії у встановленому законом порядку недійсними не визнано. Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що відповідач без поважних причин не проживав в спірній кімнаті більше шести місяців. Також суд зазначає, що сам по собі штамп в паспорті про реєстрацію місця проживання не може бути єдиною підставою для виникнення права користування кімнатою в гуртожитку. З викладеного вбачається, що передбаченим законом способом захисту прав власника у випадку наявності зареєстрованих осіб, які фактично втратили право користування житлом, є визнання особи такою, що втратила права користування житлом. Відповідне рішення суду є підставою для реєстрації факту позбавлення відповідача права користування приміщенням. З огляду на викладене, враховуючи припис ч. 1 ст. 1 ЦПК України про те, що завданням судочинства є захист прав та інтересів осіб від порушень, суд задовольняє позов та визнає відповідача таким, що втратила право користування спірною кімнатою. В зв`язку з задоволенням позову на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved