Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

ПАТ «Акціонерний промислово - інвестиційний банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 230 105,78 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що між Акціонерний комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ) (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи з 21.05.09 Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та фізичною особою - резидентом України, [PERSON] було укладено Кредитний договір № 16/2А08 від 20.02.2008 року. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 5.1, 5.1.1, 5.2.1, 5.2.2 Договору, Позивач надав [PERSON] кредит на суму 33 260 доларів США, що еквівалентно в національній валюті, по курсу НБУ = 6,75 за 1 дол. США, на момент укладення Договору, на суму 224 550,0 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 19.02.2015, зі сплатою 11,0 % річних за час фактичного користування кредитом, а [PERSON] зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням (на придбання автомобіля) і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення кредиту. Згідно п. 3.3 Договору, нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою [PERSON] (або перерахування коштів) безпосередньо з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку заборгованості використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Відповідно до п. 8 Договору № 2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №16/2А08 від 20.02.2008 проценти нараховуються та сплачуються у тій валюті, у якій надано кредит. Відповідно до п. 9 Договору № 2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 16/2А08 від 20.02.2008, проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в перший робочий день місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 2.3 Договору або в день фактичного повного повернення кредиту чи повного повернення частини кредиту в одній валюті. Відповідно до п.п. 3.8 Договору, зміна процентної ставки за кредитом можлива за умови настання під час дії Договору будь-якої з наступних подій: зміна розміру облікової та/або ломбардної ставки та/або ставки рефінансування Національного банку України; зміни вартості української гривні по відношенню до долара США; зміни розрахункової вартості придбання Банком кредитних ресурсів; зміни рівня інфляції. Відповідно до п.4.1. Договору, виконання зобов'язань [PERSON] за Договором забезпечується Договором застави транспортного засобу № 16/ЗА08 від 20.02.08. заставодавцем [PERSON] та Договір поруки № 7/5П08 від 20.02.08 з поручителем [PERSON] Відповідно до п. 7.1. Договору, Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного повернення [PERSON] кредиту, сплати в повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання [PERSON] будь-яких інших грошових зобов'язань, прийнятих ним на себе згідно умов Договору. Відповідно до п. 7.6 Договору, до укладення цього Договору Позичальник стверджує про умови кредитування, закріпленні цим Договором, були попередньо йому повідомленні Банком в письмовій формі. Підписання [PERSON] Договору є свідченням її згоди на прийняття всіх умов Договору в процесі здійснення Банком його кредитування. 20.02.08 між позивачем, з однієї сторони, [PERSON] з другої сторони та [PERSON] з третьої сторони було укладено Договір поруки № 7/5П08. Відповідно до п. 2. Договору № 1 про внесення змін та доповнень до Договору поруки № 7/5П08 від 20.02.09 [PERSON] (Поручитель) у відповідності до умов Договору поруки, у випадку невиконання та/або прострочення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором, а саме: заборгованість в розмірі наданого кредиту - 224 550 (двісті двадцять чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень 00 копійок; нараховані за користування кредитом проценти на момент погашення вказаної у п.п. 1 п. 2.1 Договору суми кредиту; неустойки (штрафу, пені); збитків, завданих Кредиторові. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки [PERSON] (Поручитель) відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й [PERSON] (Позичальник), у випадку невиконання або прострочення виконання Відповідач 1 (Позичальник) зобов'язань, що випливають із Кредитного договору. 20.02.08 між Позивачем, з однієї сторони, та [PERSON] з іншої було укладено Договір застави транспортного засобу № 16/3А08 для забезпечення вимог Позивача що випливають з Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору застави, предметом застави є транспортний засіб: марка «SSANG YONG»; модель «RЕХТОN»; модифікація ЛЕГКОВИЙ - УНІВЕРСАЛ - В; рік випуску, кузов, колір, двигун, реєстраційний номер: 2007 р.в., [NUMBER], [NUMBER]; ТЕМНО-СИНІЙ, об'єм двигуна 2696 куб. см., № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3. Договору про внесення змін до договору застави транспортного засобу № 16/ЗА08 від 20.02.08, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 595 від 28.08.09 на момент укладення Договору застави вартість Предмету застави складає 245 000 ,0 грн., яка встановлена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 1.4. Договору застави співвласником Предмету застави є чоловік [PERSON], який надав нотаріально засвідчену письмову згоду на передачу його в заставу Заставодержателю. Відповідно до умов Договору застави у Позивача виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на Предмет застави та реалізації останнього або іншим способом, що не суперечить чинному, на момент реалізації Предмета застави, законодавству при порушенні [PERSON] умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є мови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний договір та Договір іпотеки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договорів та їх укладення. У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, результаті чого має заборгованість за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, станом на 01.04.12 [PERSON] має заборгованість в розмірі: 230 105,78 грн., у тому числі: 13 874,40 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом; 216 231,38 - сума заборгованості по кредиту. 03.01.2012 на адресу відповідачів було направлено вимоги про погашення заборгованості відповідно умов Договору. Відповідно до положення статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідачів виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України, зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений Договором. Таким чином, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов'язання стосовно повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів суми боргу в порядку позовного провадження, оскільки між сторонами існує цивільно-правовий спір. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі - 230 105,78 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 301,05 грн. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рога від 31.01.2013 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи».(а.с.105) Представник позивача звернувся до суду с заявою про підтримку позовних вимог і розгляд справи у його відсутність.(а.с.125). Представник відповідачів - [PERSON], позов не визнала, пояснила, що викладенні в позові обставини та позовні вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами Згідно положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України позивач зобов'язаний довести свої позовні вимоги та всі обставини, на які він посилається в позові. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України позивач повинен довести всі викладені в позові обставини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачене ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Вона не є спеціалістом з бухгалтерського обліку та не може самостійно перевірити правильність зроблених розрахунків, та визначити, чи підтверджуються документально заявлені позовні вимоги. Суду не надані докази які підтверджують обґрунтованість та правильність наданих позивачем розрахунків. На підтвердження своїх позовних вимог банк надав довідки про розмір заборгованості та розрахунок розміру заборгованості, правильність котрих та відповідність яких дійсним обставинам справи ніякими доказами не підтверджені. Враховуючи, що банк є заінтересованою особою, то він міг подати будь-які розрахунки та зазначити будь-які суми заборгованості в довідках і розрахунках. Оскільки, не має спеціальних знань та не може провести відповідні розрахунки, не має спеціальних знань для проведення самостійно перевірки правильності здійснення операції з видачі кредитних коштів саме у валюті та дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, необхідно щоб суд надав допомогу у збиранні доказів відповідно до положень ч. 4 ст. 10 та ст. 143 ЦГІК України призначив по справі судову економічну експертизу. Відповідно до п. 127 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» економічна експертиза включає дослідження документів бухгалтерського обліку і звітності, дослідження документів фінансово-кредитних операцій. Головні завдання дослідження документів бухгалтерського обліку і звітності: встановлення документальної обґрунтованості розміру нестачі або надлишків товарно - матеріальних цінностей і грошових коштів, періоду і місця їх утворення; встановлення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, в тому числі грошових, основних засобів, надання послуг: установлення документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів. Згідно з п. 130 вищевказаної Інструкції головними завданнями дослідження документів фінансово-кредитних операцій є:- установлення документальної обгрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; установлення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів. Згідно п. 4.2 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (надалі за текстом Положення), підставою для відображення операцій за рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Записи в виписці з банківського рахунку про призначення платежу повинні бути здійснені за наявності відповідної для цього підстави, а зроблені розрахунки заборгованості повинні бути підтверджені належними документами первинного бухгалтерського обліку. Відповідно до п. 4.6 Положення меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), шо використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, то визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). Згідно з п. 4.7 Положення внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. Відповідно до п. 4.8 Положення у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Банк при здійсненні всіх операцій та їх документальному оформленні повинен керуватися, окрім викладених вище норм Положення, ще й іншими нормами Положення: п. 4.11 До обов'язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків крім іншого, також належать - номери рахунків. ; п. 4.13. Для відображення в обліку операцій банки можуть використовувати електронні реєстри, інші первинні документи, що фіксують час та свідчать про виконання операцій. Форми таких документів банк затверджує самостійно із зазначенням обов'язкових реквізитів.; п. 5.1. Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Тобто, банк повинен був надати первинні документи, на підставі яких зроблені записи про рух коштів на рахунку відповідача, та на інших рахунках з використанням яких здійснювалися операції за кредитним договором п. 5.3. Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях у тому числі такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій. п. 5.4. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи пре операції, здійснені протягом операційного дня. п. 5.6. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.06.2004 року №280 (надалі за текстом Інструкція): п. 1. План рахунків бухгалтерського обліку банків України (далі - План рахунків) - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності.; п. 2. План рахунків є обов'язковим для використання банками України. Згідно п. 3.1. Кредитного договору банк зобов'язався надати кредит шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER], вклад 23/1А59 шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Номер такого рахунку не зазначений, доказів перерахування коштів не надано. Тобто не надано доказів видачі кредитних коштів. Відповідно до Інструкції рахунки, які мають перші цифри 2203 є рахунками, за якими обліковуються довгострокові кредитні операції з клієнтами. Рахунки які мають перші цифри 2909 є рахунки за якими обліковується заборгованість за операціями з клієнтами, а не видача кредитів. Банківські виписки та документи первинного бухгалтерського обліку суду не надані. Тобто сума позову та надані до позову розрахунки нічим не підтверджені. В разі надання банком належної виписки з усіх рахунків з використанням яких здійснювалися операції за кредитним договором у тому числі і погашення боргових зобов'язань [PERSON], суд буде мати змогу належним чином дослідити обставини справи, з'ясувати походження коштів. та отримати належні докази на підтвердження або спростування позовних вимог банку, враховуючи норми зазначених Інструкцій. Таким чином, пославшись як на докази своїх позовних вимог лише на довідки та розрахунки заборгованості, позивач не надав суду жодного належного доказу, окрім договорів, своїх позовних вимог. Надані суду довідки і правильність зроблених в них розрахунків нічим не підтверджена, тобто позивач, який є заінтересованою особою у результаті розгляду справи, повинен довести правильність і відповідність дійсності зроблених розрахунків, тобто довести наявність і відповідність дійсності наданих довідок, що може бути підтверджено лише офіційними документами бухгалтерського обліку позивача. Окрім того Позивачем було навмисно порушено умови кредитного договору, а саме п.5.3.2., оскільки не відправлено письмової вимоги про необхідність дострокової сплати суми заборгованості, яка відповідно до умов цього ж договору повинна була бути відправлена Відповідачам поштою з повідомленням або вручена Банком особисто Позичальнику під розписку, але в матеріалах справи відсутні документи які б підтверджували вручення вимоги відповідачам. Але в матеріалах справи міститься дві вимоги банку про сплату боргу на ім'я [PERSON], від 03.01.2012 року за вих. № 05-03 та на ім'я [PERSON], від 03.01.2012 року за вих. № 05-02, але вказані вимоги були відправлені на адресу: [ADDRESS], хоча в всіх договорах укладених з приводу зазначеного кредиту та в документах які приходили і в самій позовній заяві їх адреса зазначена яка: [ADDRESS]. У зв'язку з чим вважає, що банк навмисно не виконав умови кредитного договору, а щоб приховати вказану обставину направив листи вимоги на іншу адресу, для того щоб ввести суд в оману та приховати факт протиправних дій банку. Відповідно до позовної заяви та до розрахунку доданого до неї позивачем за весь період користування кредитом було погашено 8 318 гри 62 коп., хоча відповідно до квитанцій про оплату кредитних зобов'язань, які зберігаються у відповідача, останнім було сплачено 66 743 грн. 12 коп., але вказана сама не була внесена розрахунок заборгованості, а тому всі додані розрахунки не відповідають дійсності. Також ні в позовній заяві ні в доданих до неї документах не зазначено з якого саме періоду виникла заборгованість по сплаті зобов'язання по кредиту, у зв'язку з чим неможливо розрахувати позовну давність, яка може бути пропущена. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.1 1.2013 року у справі № 6-1 16 цс 13, де зазначено, що Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, 06.01.2013 року ПАТ «АК Промінвестбанком» було відправлено рекомендований лист на ім'я [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. В казаному листі зазначалось, що ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» відступає свої права вимоги за Кредитним договором № 16/2А08 від 20.02.2008 року та договором іпотеки, застави чи поруки, укладених в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, ТОВ «Кредитні Ініціативи». Окрім того в вказаному листі зазначено, що у результаті відступлення , ТОВ «Кредитні Ініціативи» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними документами ( включаючи без обмеження права на всі платежі за кредитними договором № 16/2А08 від 20.02.2008 року, всі права кредитора за договором поруки з 17.12.2012 року, а тому ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» є неналежним позивачем, оскільки відступила всі свої вимоги по кредитному договору ТОВ «Кредитні Ініціативи», а отже не може мати жодних майнових претензій до відповідачів, в зв'язку з чим просить відмовити у повному обсязі. Вислухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15.08.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 227652-CRED, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 30 000,0 грн. на строк до 14.05.2010 р. зі сплатою 30,0% річних. (а.с.8-12). Відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця погашати кредит, сплачувати відсотки, винагороди, комісії, однак свої зобов'язання не виконав, у встановлений строк кредитні кошти не повернув, внаслідок чого станом на 21.02.2013 року виникла заборгованість за кредитом - 24 023,19 грн., 50 338,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 718,06 грн. - штраф (процентна складова), а разом 78 329,28 грн. (а.с.4). Також між Банком та [PERSON] 15.05.2008 року був укладений договір поруки № 227652- CRED згідно якого вона відповідає перед Банком за виконання зобов'язань по договору кредиту № 227652-CRED від 15.08.2008 року у тому ж розмірі, що і [PERSON] (а.с.13). Згідно додатку № 1 до кредитного договору позичальник, яким є відповідач [PERSON], зобов'язалася погашати кредит з урахуванням відсотків, винагороди, комісії - 1 678,83 грн. щомісячно. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, у встановлений строк кредит та плату за нього не повернув. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] своє зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті платежів виконали не в повному обсязі, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно кредитного договору, термін його дії встановлений до 14.05.2010 р. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.02.2013 р. за даним договором нараховані відсотки в розмірі 50 338,03 грн. і які з положеннями ст.. ст.. 1054, 1056 ЦК України не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягає стягненню з відповідача за правилами основного грошового боргу. Посилання представника відповідача, що саме позивач повинен довести свої позовні вимоги та всі обставини, у відповідності до вимог ст.. ст.. 10, 60 ЦПК України, є безпідставні оскільки зазначені вимоги стосуються кожної сторони і саме представник відповідачів повинна доводити не правомірність позовних вимог. Крім того представник відповідача посилається , що вона не є фахівцем і не має спеціальних знань, тому не може самостійно перевірити правильність наданих розрахунків, в зв'язку з чим просить суд надати допомогу у збиранні доказів. Але ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2013 року заява представника відповідачів - [PERSON] визнана не поданою та повернута заявнику. Дана ухвала не оскаржувалася і набрала законної сили (а.с.111). Позивач дотримав умови договору і письмово звернувся до відповідачів з вимогою про необхідність дострокової сплати сум заборгованості, які були направлені за адресою [ADDRESS], яку зазначила відповідач [PERSON] в заяві - анкеті на отримання кредиту від 12.02.2008 року , як місце свого фактичного проживання (а.с.7). Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 24 023,19 грн., 50 338,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 718,06 грн. - штраф (процентна складова), а всього підлягає стягненню 78 329,28 грн., солідарно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 391,65 грн. судового збору, з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved