Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Направленим позовом в його уточненій редакції (а.с.36) заявник просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування укладений на користь відповідача, адже вчинено у відсутність дійсних його намірів та на підставі не легітимних документів. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для переходу до іншого виду судом встановлено не було, як і сторони не клопотали з даного приводу. За доказами, поданими позивачем, судом встановлено наступне. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податку (а.с.5-9). 11 травня 2004 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на згадувану квартиру (а.с.16). Рішеннями судів від 13 грудня 2012 року та від 12 червня 2014 року визнано [PERSON], серед інших осіб, членом сім'ї наймача квартири № 9 в буд. № 6 по вул. 40-років Перемоги в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, а також визнано недійсним та скасовані розпорядження про приватизацію на ім'я [PERSON] в склад сім'ї якого входить [PERSON], а також та свідоцтво про право власності на згадувану квартиру на таку особу (а.с.10-15; 22-24). 4 квітня 2014 року укладено та зареєстровано договір дарування на 1/2 частину квартири на ім'я [PERSON] (а.с.20). 8 вересня 2014 року у віці 69 років в с. Вереси Житомирського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с.17). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON] поставлено під сумнів рішенням суду від 2012 року, оскільки до складу сім'ї такого наймача житла були залучені додаткові особи, які безпідставно позбавлені прав на таку нерухомість рішенням про приватизацію лише за двома особами - [PERSON] та [PERSON] В подальшому, після подачі позову про визнання такого правовстановлюючого документу недійсним згадувані особи уклали оспорюваний правочин. В подальшому рішенням суду його було скасовано. Даний правочин, суд вважає, не мав на меті подарувати частину у праві власності, а уникнути відповідальності за протиправні дії. За таких обставин, суд вважає його таким, який суперечить моральним засадам суспільства та не був спрямованим на реальне настання задекларованих правових наслідків і має бути визнаний судом недійсним. Інша та похідна вимога про скасування запису щодо реєстрації прав власності на об'єкт нерухомості за [PERSON] також підлягає до задоволення оскільки таку дію було вчинено, як встановлено, на підставі недійсного правочину (договору дарування), а запис щодо прав власності за [PERSON] підлягає скасуванню, адже правовстановлюючий документ, на підставі якого внесені відповідні записи, скасований в судовому порядку за рішенням від 12 червня 2012 року. Враховуючи, що вимоги підлягають до задоволення з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved