Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

ОСББ «БРАВО» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за утримання та обслуговування будинку. Вказує, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якому створено ОСББ «БРАВО», та є споживачем житлово-комунальних послуг. Зазначає, що є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території. Водночас, відповідач відмовляється підписувати договір про утримання будинку. Відповідач з жовтня 2013 року перестала оплачувати надані ОСББ послуги, а заборгованість становить 1124,46 грн., яку просить стягнути із відповідача разом із судовим збором в розмірі 243,60 грн. та 700 грн. витрат на правову допомогу. Представник ОСББ «БРАВО» Мамченко І.О. у судове засідання подав заяву, якою просив справу розглянути у його відсутності по наявній у ній матеріалах, позов підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень чи пояснень по суті заявлених не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 24.02.2010 року № 53/29 «Про передачу житлового будинку [ADDRESS] на баланс об'єднання співвласників багато квартирного будинку «БРАВО», надано згоду на передачу житлового будинку [ADDRESS] на баланс позивача (а.с. 17). Як вбачається із акту приймання-передачі будинку з балансу на баланс, житловий будинок № 4 по вул. Сухомлинського, був переданий на баланс ОСББ «БРАВО» з балансу ТзОВ «М.Ж.К.» (а.с. 18). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, приміщень зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, у якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Як вбачається із пояснень позивача, відповідач відмовляється від укладення договору. Водночас, відповідач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Протоколом загальних зборів від 17.06.2010 року для мешканців будинку було затверджено тарифи за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, а тариф для мешканців будинку вище 2-го поверху становить 1,4716 грн. за 1 м.кв. залежно від загальної площі квартири. Так, загальна площа квартири відповідача становить 84,90 м.кв., а тому розмір плати за послуги з утримання будинку становить 124,94 грн. в місяць. Заборгованість відповідача з оплати позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка становить 1124,46 грн. (а.с. 19). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за утримання та обслуговування будинку в розмірі 1124,46 грн. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Так, позивачем на обґрунтування витрат на оплату правової допомоги надано договір № 88 про надання правової допомоги від 17.06.2014 року, акт № ОУ-0000038 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Таким чином, суд приходить до висновку, що із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути також витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved