Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБіБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2006 року між ПАТ «ВіЕйБіБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200/в, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 60 000 доларів США, цільове призначення кредиту на придбання транспортного засобу, терміном по 24 грудня 2013 року. Відповідно до п. 1.1.3 Кредитного договору Позичальник зобов*язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмір 14%. Факт отримання кредитних коштів в розмірі 60 000 доларів США Позичальником підтверджується: заявою на видачу готівки № 18323 від 31 січня 2007 року, заявою на видачу готівки № 5915 від 09 лютого 2007 року, заявою на видачу готівки № 14289 від 20 лютого 2007 року, заявою на видачу готівки № 44226 від 05 квітня 2007 року, заявою на видачу готівки № 18719 від 22 травня 2007 року. Відповідно до п.п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов*язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. Банк свої зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту виконав у повному обсязі, але позичальник свої зобов'язання по повернення кредиту згідно графіку погашення кредиту, сплаті відсотків за користування Кредитом та комісії за обслуговування Кредиту не виконує в результаті чого станом на 17 лютого 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 516 986 грн. 45 коп. з яких: заборгованість по кредиту 44 238,72 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 382 244,66 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом складає 10 158,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 87 771,58 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту ,сплату відсотків за користування кредитними коштами складає 46 9700,21 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 1 від 31 січня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 212, відповідно до умов якого іпотекодавці передають в іпотеку Банку, нерухоме майно, а саме: квартиру в житловому будинку літ. А-5, кв. [ADDRESS], яка складається з 1-коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4,5,8-житлова, 6,7- кладова, 9,10 - коридор, 1- балкон. Загальна площа квартири складає 55,9 кв.м., жила площа 41,3 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. предмет іпотеки зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» 06 листопада 2006 року, реєстраційний номер : 1662947, номер витягу 12401459. Тому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги звернувши стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що листи про існуючу заборгованість вона не отримувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили. Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між ПАТ «ВіЕйБіБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200/в, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 60 000 доларів США, цільове призначення кредиту на придбання транспортного засобу, терміном по 24 грудня 2013 року/а.с.25-30/. Відповідно до п. 1.1.3 Кредитного договору Позичальник зобов*язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмір 14%. Факт отримання кредитних коштів в розмірі 60 000 доларів США Позичальником підтверджується: заявою на видачу готівки № 18323 від 31 січня 2007 року, заявою на видачу готівки № 5915 від 09 лютого 2007 року, заявою на видачу готівки № 14289 від 20 лютого 2007 року, заявою на видачу готівки № 44226 від 05 квітня 2007 року, заявою на видачу готівки № 18719 від 22 травня 2007 року/а.с.42-46/. Відповідно до п.п. 3.3 Кредитного договору Позичальник зобов*язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. Банк свої зобов'язання щодо надання позичальнику кредиту виконав у повному обсязі, але позичальник свої зобов'язання по повернення кредиту згідно графіку погашення кредиту, сплаті відсотків за користування Кредитом та комісії за обслуговування Кредиту не виконує в результаті чого станом на 17 лютого 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 516 986 грн. 45 коп. з яких: заборгованість по кредиту 44 238,72 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 382 244,66 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом складає 10 158,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 87 771,58 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту ,сплату відсотків за користування кредитними коштами складає 46 9700,21 грн. /а.с.14-15/ В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 1 від 31 січня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 212 /а.с.18-24/. Відповідно до умов якого іпотекодавці передають в іпотеку Банку, нерухоме майно, а саме: квартиру в житловому будинку літ. А-5, кв. [ADDRESS], яка складається з 1-коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4,5,8-житлова, 6,7- кладова, 9,10 - коридор, 1- балкон. Загальна площа квартири складає 55,9 кв.м., жила площа 41,3 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. предмет іпотеки зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» 06 листопада 2006 року, реєстраційний номер : 1662947, номер витягу 12401459. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Але взяті на себе зобов'язання за вказаними кредитним договором позичальник не виконує стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитними договорами терміни. Ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ст. 1050 ЦК України). Відповідно до вказаного кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. В порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячних платежів за договором не виконав, погашення кредиту не проводив, в зв'язку з чим станом 17 лютого 2014 року утворилась заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору яка становить 516 986,45 грн. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку»№ 898-IV від 5 червня 2003 р. в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку»встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. На виконання вказаної норми банком, було направлено іпотекодавцям попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язання за кредитним договором, однак вимога позивача залишилася без задоволення. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»реалізація у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.. 38 Закону; приорітет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі заперечують будь-які інші домовленості і зобов'язання стосовно позивача, крім вказаних в договорі кредиту та договорі іпотеки сторін, а позивач цього не довів, сторони самі погодилися на всі умови договорів і добровільно підписали їх, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов'язань є припущенням. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved