Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26 лютого 2010 року [PERSON] отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору позичальник зобов'язалася повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором. 02.12.2013 року [PERSON] померла. 15.06.2014 року до спадкоємців померлої - [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 12662,99 грн. та 243,60 грн. судових витрат. Представником позивача в ході судового розгляду справи подано заяву згідно якої ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в користь банку в межах вартості майна одержаного у спадщину заборгованість у розмірі 12662,99 гривен за кредитним договором № б/н від 26.02.2010 року, а також судові витрати у справі. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, про що подав відповідну заяву. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися належним чином. Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 26 лютого 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н, який складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та [PERSON]. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.І ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.І ст.530 ЦК України). Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови) Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено обов'язок клієнта, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди [PERSON]. Зі змісту п.2.1.1.7.6 Умов слідує, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових обов'язків, передбачених цим договором, більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою [PERSON] часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором (п. 1.1.3.2.2 Умов). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №164777, виданого 03 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного станку реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 02 грудня 2013 року [PERSON] померла. Як вбачається із листа Першої тернопільської державної нотаріальної контори №57/01-16 від 13 січня 2016 року, спадкова справа до майна померлої 02.12.2013 року [PERSON] була заведена 23 травня 2014 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за №326/2014 на підставі претензії кредитора, надісланої Пат КБ «ПриватБанк». Також 29 травня 2014 року заяву про прийняття спадщини за №843 подав син померлої [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно сформованої нотаріусом інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №42674847 [PERSON], [INFO], заповітів не складала. Жодних свідоцтв спадкоємцям не видавалось. Згідно довідки ДП «Комунальник-2» від 12.01.2016 року [PERSON] до моменту смерті буда зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом із нею були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Згідно інформації, наданої Тернопільським МВ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області під №303 від 15 січня 2016 року, за наявними обліками станом на 02.12.2013 року в квартирі [ADDRESS] були зареєстрованими громадяни: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на чає відкриття спадщини є: [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, сином померлої [PERSON] [PERSON] було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 15.06.2014 року до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але жодних дій не було виконано. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України - спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання померлою [PERSON] умов кредитного договору б/н від 26 лютого 2010 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами, як спадкоємцями померлої [PERSON] майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 12662,99 грн. в розмірах, які відповідають їхнім часткам у спадщині після смерті [PERSON], яка померла 02 грудня 2013 року. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved