Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 16.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір № PLRМRХ10530077, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 1760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та строком користування до 25.11.2007 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 29.09.2014 року складає 20376,93 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLRМRХ10530077 від 16.12.2006 року в розмірі 20376,93 грн. та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Озірська В.С. в судове засідання не з»явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через засоби масової інформації. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 16.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір № PLRМRХ10530077, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 1760 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 28,16 грн., єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 160 грн. та із строком користування до 25.11.2007 року. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифів банку. [PERSON] ознайомився та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. Вказане підтверджується копією заяви позичальника № PLRМRХ10530077 від 16.12.2007 року за підписом [PERSON] Із заяви позичальника вбачається, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 198,06 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та умов. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за договором № PLRМRХ10530077 від 16.12.2007 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 29.09.2014 року становить 20376,93 грн. та складається: - заборгованість за кредитом - 764,59 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 7595,11 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 309,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10260,95 грн., - штраф (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф (процентна складова) - 946,52 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором № PLRМRХ10530077 від 16.12.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], який суд вважає належним доказом позовних вимог. Відповідач не надав суду доказів на спростування факту наявності заборгованості за кредитним договором у вказаному розмірі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, частина третястатті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням положень ст. 551 ЦК України,

Outcome: partial