Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в жовтні 2015 року заявили позов про стягнення в солідарному порядку [PERSON], [PERSON], [PERSON] 47948, 56 доларів США на погашення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити пославшись на доводи та підстави викладені в заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. 30.03.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К2U0AU01770090 (далі - Договір), згідно якого їй надано кредит в сумі 15 932, 66 доларів США на наступні цілі: 11 950, 45 доларів США на придбання автомобіля, 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно п. 1.2. Договору та 3 855,71 доларів США для сплати страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченому у п.п. 2.1.3., 2.2.7 Договору, а також 119,5 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розімірі суми 1% від суми виданного кредиту у момент видання кредиту та 0,14% від суми виданного кредиту щомісяця в період сплати (з «05» по «10» число кожного місяця), 0% за довгострокове погашення кредиту, згідно п. 3.11 Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п. 6.2 Договору. На забезпечення кредитного договору 30.03.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] були укладені Договори поруки № К2U0AU01770090/1 та № К2U0AU01770090/2, відповідно, за якими поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями по кредитному договору в тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідно до п.п 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, позичальник зобов'язується повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, винагороду банку, в строки та в порядку визначеними договором. В п. 4.1. кредитного договору сторони визначили, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Станом на 26.08.2015р., згідно розрахунку, за кредитним договором облікована заборгованість в сумі 47948, 56 доларів США, що складається: 8957,90 доларів США - заборгованість за кредитом; 9707,61 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 905,24 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28 377,81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На претензію позивача від 22.09.2015р. про погашення заборгованості за Договором відповідачі не відреагували. З огляду на зміст п. 2.3.3 кредитного договору, банк, у разі порушення позичальником умов договору, вправі вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором. Згідно з п. 4 договорів поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За таких обставин, суд знаходить права позивача порушеними і визнає, що вимоги позову правильно засновані на приписах ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Разом з тим, суд знаходить необґрунтованими вимоги, щодо стягнення з відповідачів пені, оскільки відповідно до чинного законодавства неустойка має нараховуватись в розрахунку на національну валюту, в той час як до стягнення заявлена пеня в доларах США. До того ж і договором, як це вбачається зі змісту п. 4.1, пеня визначена в гривні. Отже, позов підлягає задоволенню частково в сумі 19570,75 доларів США, на підставі вказаних вище норм закону. За такого рішення, витрати у справі підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial