Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки на загальну суму 4814 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем - [PERSON] 13.10.2011 року укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 004-07128-131011, згідно з яким відповідачу відкрито картковий рахунок з встановленням кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладання договору з лімітом кредитної лінії в розмірі 5000 грн. Всупереч умовам договору відповідач щомісячно не вносив кошти за користування кредитними коштами, чим допустив заборгованість. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] наявну заборгованість в розмірі 4814 грн. та стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до позовної заяви просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом, та пеню. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) та відповідачем - [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір № 004-07128-131011 (далі - Договір) на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до пункту 1.2. Договору, Банк зобов'язується відкрити Держателю поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті, на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору Банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення даного договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 5000 грн. Держатель сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифах (п. 2.3. Договору). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, відкривши [PERSON] картковий рахунок та встановивши на ньому кредитну лінію. Договір набуває чинності з дня його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань (п. 5.2. Договору). Пунктом 3.6. Договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Отримавши кредитну лінію відповідач на власний розсуд використовував кредитні кошти, при цьому, допускав порушення умов договору щодо щомісячного внесення платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 004-07128-131011 від 13.10.2011 року, який проводився станом на 16.09.2014 року. Так, згідно вказаного вище розрахунку за [PERSON] рахується заборгованість по Договору на загальну суму 5264 грн., яка складається: 50 грн. - тіло кредиту, 2064 грн. - прострочене тіло кредиту, 2700 грн. - комісія та 450 грн. - пеня. Однак, позивач просить суд стягнутим лише заборгованість на загальну суму 4814 грн., яка складається: 50 грн. - тіло кредиту, 2064 грн. - прострочене тіло кредиту, 2700 грн. - комісія. Про стягнення пені суд не просить. На даний час вказана кредитна заборгованість відповідачем не погашена. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved