Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів згідно виконавчого листа та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Згідно позовної заяви позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 4 жовтня 2003 року по 27 грудня 2012 року. З цього часу рішенням Суворовського районного суду м.Одеси шлюб між нею та відповідачем розірваний. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який, як зазначає позивачка, знаходився на її утриманні та вихованні до 30 травня 2017 року. З цього часу відповідач забрав сина до себе на півтора місяці літніх канікул за рішенням суворовського районного суду міста Одеси від 11 травня 2016 року у справі №523/2255/16ц та, на час звернення з позовною заявою до суду, позивачці не повернув, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою про відібрання дитини згідно зі ст.162 Сімейного кодексу України. Як зазначає позивачка у позовній заяві, згідно рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 січня 2012 року у справі №1527/3-6100/11 [PERSON] , [INFO] повинен платити аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки по ј частині усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2011 року, але [PERSON] аліменти на утримання сина платив нерегулярно, згідно довідки Державної виконавчої служби Малиновського району м.Одеси та довідки Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби заборгованість по сплаті аліментів станом на 1 вересня 2017 року становила 21502 гривні 35 копійок згідно фактично отриманого доходу. Позивачка у позовній заяві зазначає, що станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] згідно розрахунку заборгованості по аліментам Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби складає 21502 гривні 35 копійок, тому, на думку позивачки, відповідач забрав дитину до себе і більше 6 місяців не повертає позивачці, щоб не платити аліменти на утримання сина та не сплачувати заборгованість по аліментам за три роки. Як зазначає позивачка, згідно наведеного нею у позовній заяві розрахунку, заборгованості по аліментам за виконавчим листом №1527/2-6100/11, виданим 18 листопада 2014 року, станом на 1 січня 2015 року складала, у період з січня 2015 року по серпень 2017 року зазначена заборгованість збільшилась та склала 21502 гривні 35 копійок, на яку, за розрахунком позивачки має бути нараховано пеню у сумі 6548 гривень 77 копійок. Враховуючи викладене позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просить суд: 1) стягнути з [PERSON] , 1978 року народження, на її - [PERSON] користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , заборгованість по виплаті аліментів по виконавчому листу №1527/2-6100/11, виданому 18 листопада 2014 року Суворовським районним судом м.Одеси, в сумі 21502 гривні 35 копійок; 2) стягнути з [PERSON] , 1978 року народження, на користь позивачки - [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно в сумі 6548 гривень 77 копійок; 3) стягнути з відповідача судовий збір 655 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2017 року вказана справа передана судді Дорош В.В. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року суддею Дорош В.В. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року суддею Дорош В.В. провадження по справі зупинено у зв`язку із наявністю у Приморському районному суду м.Одеси цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі м.Одеси, про визначення місця проживання дитини та витребування дитини, провадження по якій було відкрито та на час постановлення ухвали вона розглядалася судом, оскільки рішення по вказаній справі могло виключити розгляд даної цивільної справи. У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, справу було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що 20 травня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів згідно виконавчого листа та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, передано судді Желяскову О.О. для розгляду. Ухвалою від 22 травня 2019 року справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів згідно виконавчого листа та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів прийнято до провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О., одночасно на підставі ст.254 ЦПК України у справі поновлено провадження, та на підставі ч.12 ст.33 ЦПК України, у зв`язку зі зміною складу суду, прийнято рішення про початок розгляду справи зі стадії підготовчого провадження. Вказаною ухвалою роз`яснено відповідачу його право подання відзиву на позовну заяву та надано час для подання відзиву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Вищевказану ухвалу було направлено відповідачеві 22 травня 2019 року за вихідним номером 491/1155/17/4617/2019 (а.с.49) та отримано відповідачем 25 травня 2019 року, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про врученні поштового відправлення…» (а.с.51). Під час проведення підготовчого провадження у справі [PERSON] подав через канцелярію суду 17 жовтня 2019 року зустрічну позовну заяву (а.с.59-60) до [PERSON] про повне припинення виплати заборгованості аліментів з позивача та встановлення аліментів на утримання сина на користь [PERSON] з [PERSON] . Проте, у зв`язку з тим, що зустрічний позов було подано з пропуском строку, встановленого ч.1 ст.193 ЦПК України, його разом з доданими матеріалами було повернуто відповідачу, про що 21 жовтня 2019 року постановлено відповідну ухвалу (а.с.61-62). Відзив на позовну заяву відповідач в установлений судом строк не подав. В підготовче судове засідання, що призначене на 10 грудня 2019 року позивачка не з`явилася, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею рекомендованого листа за вихідним номером 491/1155/17/8841/2019, в якому містилася судова повістка про виклик до суду (а.с.66). Однак, 10 грудня 2019 року до суду надійшла заява від позивачки (а.с.79) про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, а саме копії розрахунку зі сплати аліментів станом на 1 грудня 2019 року (а.с.80-81). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним рекомендованого листа за вихідним номером 491/1155/17/8842/2019 (а.с.68). При цьому, 10 грудня 2019 року надійшла письмова заява відповідача про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність, позовні вимоги позивача він не визнає в повному обсязі (а.с.69), а також приєднання до матеріалів справи доказів: копії рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 грудня 2018 року у цивільні справі №52/1574/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та витребування дитини, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а.с.70-73); копії висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 20 липня 2017 року №01-11/1001 (а.с.74); копії листа Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області від 2 березня 2017 року №3039 (а.с.75); копії інформації директора Одеської загальноосвітньої школи №56 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області (а.с.76); копії характеристики з Одеської загальноосвітньої школи №56 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області на учня 4-г класу [PERSON] (а.с.77); копії характеристики вихователів Одеського дошкільного закладу «Ясла-садок» №121 на [PERSON] , [INFO] (а.с.78). 10 грудня 2019 року, після виконання завдань підготовчого судового провадження, визначених ст.189 ЦПК України, судом було закрито у справі підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлено відповідну ухвалу (а.с.83-84). 2 червня 2020 року позивачка - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, проте на адресу суду надійшла письмова заява позивачки (а.с.110), в якій вона просила суд розглядати справу у її відсутність, зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] 2 червня 2020 року у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, але надав на адресу суду письмове клопотання (а.с.108), в якому просив суд справу розглядати за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, просить в їх задоволенні відмовити. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з їх заяв (а.с.108, 110), в яких вони також висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.198, ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін. Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою є [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Одеса, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області 11 грудня 2015 року (а.с.4-5) та картки фізичної особи-платника податків, виданої 19 березня 2008 року ДПІ в Суворовському районі (а.с.6). Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, зареєстрований в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, що вбачається з доданої до позовної заяви копії рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.6). Позивачка та відповідач з 4 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано 9 січня 2013 року, що підтверджується зокрема доданою до позовної заяви копією додаткового рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27 грудня 2012 року у цивільній справі №1527/5807/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 9 січня 2013 року (а.с.9). Позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, що підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17), виданого повторно 23 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, зареєстрованого в селі Гандрабури Ананьївського району Одеської області, аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення 18 років - до [INFO] , починаючи з 10 листопада 2011 року, на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , що підтверджується копією зазначеного рішення (а.с.6), доданою до позовної заяви. Проте, як зазначає позивачка у позовній заяві відповідачем обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина належним чином не виконується, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 1 вересня 2017 року становила 21502 гривні 35 копійок, що в матеріалах справи підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.16), виконаного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, при примусовому виконанні виконавчого листа №1527/2-6100/2011 від 18 листопада 2014 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття. Враховуючи викладене позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просить суд: 1) стягнути з [PERSON] , 1978 року народження, на її - [PERSON] користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , заборгованість по виплаті аліментів по виконавчому листу №1527/2-6100/11, виданому 18 листопада 2014 року Суворовським районним судом м.Одеси, в сумі 21502 гривні 35 копійок; 2) стягнути з [PERSON] , 1978 року народження, на користь позивачки - [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно в сумі 6548 гривень 77 копійок. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому, Сімейним кодексом України передбачено також передбачено можливість визначення судом способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, так ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З матеріалів справи вбачається, що контексті розглядуваної справи застосовано положення ч.3 ст.181 СК України та рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним 18 років. При цьому, Сімейним кодексом України передбачено відповідні шляхи для реалізації способів виконання обов`язку батьків утримувати дитину, як за домовленістю батьків, так і за рішенням суду. Так, відповідно до положень ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Крім того, відповідно до частини 1 статті 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Частиною 4 статті 187 СК України визначено також, що особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. Зі змісту статті 184 СК України вбачається, що фактично нею передбачено добровільне виконання обов`язку батьків утримувати дитину, як за домовленістю батьків, так і за рішенням суду, без пред`явлення в даному випадку виконавчого документу, виданого на підставі рішення суду про стягнення аліментів, до примусового виконання. Проте, з матеріалів справи вбачається, що сторони реалізацією способу виконання обов`язку утримувати дитину, передбаченою статтею 187 СК України, не скористалися. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було пред`явлено виконавчий документ, виданий на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, до примусового виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. При цьому, Сімейним кодексом України передбачено єдиний випадок, в якому судом може бути прийняте рішення про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Так, частиною 3 статті 194 Сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. З наведеної норми статті 194 СК України вбачається, що нею передбачено стягнення заборгованості лише за тими аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 СК України, тобто за заявою одного з батьків поданою за місцем його роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві, або у разі коли особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, самостійно подала заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. Проте, як зазначалося вище, сторони реалізацією способу виконання обов`язку утримувати дитину, передбаченою статтею 187 СК України, не скористалися. Слід також звернути увагу на положення статті 195 СК України, якою визначено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Так, частиною 1 статті 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до положень ч.2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Частиною 3 статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При цьому, будь-якого спору між сторонами щодо розміру визначеної заборгованості за аліментами, з матеріалів справи не вбачається. З матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості (а.с.16), виконаного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, при примусовому виконанні виконавчого листа №1527/2-6100/2011 від 18 листопада 2014 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття, що державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості у відповідності до положень статті 195 СК України. При цьому, слід зауважити, що як зазначалося вище аліменти, заборгованість з яких просить стягнути позивачка, визначено рішенням суду. Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення закріплені в статті 129 Конституції України, якою обов`язковість судового рішення визначено однією з основних засад судочинства. Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Частиною 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Зі змісту рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 вбачається, що ним стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним 18 років, тобто ј частини з усіх видів заробітку [PERSON] вже присуджено до стягнення щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним 18 років. При цьому, сума платежів, які підлягають стягненню є мінливою та обраховується відповідно до положень статті 195 СК України, але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Утворення заборгованість, розрахована державним виконавцем, є за своєю суттю невиконанням судового рішення про стягнення аліментів, та фактично вже охоплена судовим рішенням про її стягнення, в якості аліментів. Тобто, в разі задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів буде відбуватися фактично подвійне стягнення аліментів, присуджених відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] на користь позивачки - [PERSON] на утримання сина [PERSON] , неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно в сумі 6548 гривень 77 копійок, суд виходить з наступного. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, зареєстрованого в селі Гандрабури Ананьївського району Одеської області, аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення 18 років - до [INFO] , починаючи з 10 листопада 2011 року, на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , що підтверджується копією зазначеного рішення (а.с.6), доданою до позовної заяви. Позивачкою звернуто зазначене судове рішення до примусового виконання шляхом подачі виданого на його підставі виконавчого листа, що вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 4 червня 2015 року (а.с.15), винесеної старшим державним виконавцем другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, та іншими матеріалами справи. Проте, відповідачем обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина належним чином не виконується, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 1 вересня 2017 року становила 21502 гривні 35 копійок, що в матеріалах справи підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.16), виконаного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, при примусовому виконанні виконавчого листа №1527/2-6100/2011 від 18 листопада 2014 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття. Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбаченаст.196СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд мав урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Таку, позицію висловлено Верховним Судом у Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №359/9950/16-ц. Крім того, сторонами факт наявності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не оспорювався. Згідно правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц зазначила, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивачка просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що: -за січень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 574 гривні, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 5412 гривень 82 копійки з розрахунку: 5,74 грн. (1% від суми заборгованості) * 943 (кількість днів у проміжку з 1 лютого 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за лютий 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 574 гривні, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 5234 гривні 88 копійок з розрахунку: 5,74 грн. (1% від суми заборгованості) * 912 (кількість днів у проміжку з 1 березня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за березень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 574 гривні, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 5074 гривні 16 копійок з розрахунку: 5,74 грн. (1% від суми заборгованості) * 884 (кількість днів у проміжку з 1 квітня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за квітень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 617 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 5271 гривня 32 копійки з розрахунку: 6,1725 грн. (1% від суми заборгованості) * 854 (кількість днів у проміжку з 1 травня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за травень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 617 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 5079 гривень 97 копійок з розрахунку: 6,1725 грн. (1% від суми заборгованості) * 823 (кількість днів у проміжку з 1 червня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за червень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 617 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4892 гривні 81 копійка з розрахунку: 6,17 грн. (1% від суми заборгованості) * 793 (кількість днів у проміжку з 1 липня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за липень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 643 гривні 50 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4903 гривні 47 копійок з розрахунку: 6,435 грн. (1% від суми заборгованості) * 762 (кількість днів у проміжку з 1 серпня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за серпень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 643 гривні 50 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4703 гривні 99 копійок з розрахунку: 6,435 грн. (1% від суми заборгованості) * 731 (кількість днів у проміжку з 1 вересня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за вересень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 643 гривні 50 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4510 гривень 94 копійки з розрахунку: 6,435 грн. (1% від суми заборгованості) * 701 (кількість днів у проміжку з 1 жовтня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за жовтень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4738 гривень 58 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 670 (кількість днів у проміжку з 1 листопада 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за листопад 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4526 гривень 40 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 640 (кількість днів у проміжку з 1 грудня 2015 року по 1 вересня 2017 року); -за грудень 2015 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4307 гривень 15 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 609 (кількість днів у проміжку з 1 січня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за січень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 4087 гривень 91 копійка з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 578 (кількість днів у проміжку з 1 лютого 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за лютий 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 3882 гривні 80 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 549 (кількість днів у проміжку з 1 березня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за березень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 3663 гривні 56 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 518 (кількість днів у проміжку з 1 квітня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за квітень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 3451 гривня 38 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 488 (кількість днів у проміжку з 1 травня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за травень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 707 гривень 25 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 3232 гривні 13 копійок з розрахунку: 7,0725 грн. (1% від суми заборгованості) * 457 (кількість днів у проміжку з 1 червня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за червень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 441 гривню 17 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 1883 гривні 80 копійок з розрахунку: 4,4117 грн. (1% від суми заборгованості) * 427 (кількість днів у проміжку з 1 липня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за липень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 560 гривень 50 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 2219 гривень 58 копійок з розрахунку: 5,605 грн. (1% від суми заборгованості) * 396 (кількість днів у проміжку з 1 серпня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за серпень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 669 гривень 64 копійки, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 2444 гривні 19 копійок з розрахунку: 6,6964 грн. (1% від суми заборгованості) * 365 (кількість днів у проміжку з 1 вересня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за вересень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 756 гривень 5 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 2532 гривні 77 копійок з розрахунку: 7,5605 грн. (1% від суми заборгованості) * 335 (кількість днів у проміжку з 1 жовтня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за жовтень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 693 гривні 23 копійки, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 2107 гривень 12 копійок з розрахунку: 6,9313 грн. (1% від суми заборгованості) * 304 (кількість днів у проміжку з 1 листопада 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за листопад 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 546 гривень 93 копійки, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 1498 гривень 59 копійок з розрахунку: 5,4693 грн. (1% від суми заборгованості) * 274 (кількість днів у проміжку з 1 грудня 2016 року по 1 вересня 2017 року); -за грудень 2016 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 834 гривні 30 копійок, тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 2027 гривень 35 копійок з розрахунку: 8,343 грн. (1% від суми заборгованості) * 243 (кількість днів у проміжку з 1 січня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за січень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 483 гривні 2 копійки тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 1024 гривні 00 копійок з розрахунку: 4,8302 грн. (1% від суми заборгованості) * 212 (кількість днів у проміжку з 1 лютого 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за лютий 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 731 гривня 2 копійки тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 1345 гривень 08 копійок з розрахунку: 7,3102 грн. (1% від суми заборгованості) * 184 (кількість днів у проміжку з 1 березня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за березень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 640 гривень 74 копійки тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 980 гривень 33 копійки з розрахунку: 6,4074 грн. (1% від суми заборгованості) * 153 (кількість днів у проміжку з 1 квітня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за квітень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 798 гривень 50 копійок тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 982 гривні 16 копійок з розрахунку: 7,985 грн. (1% від суми заборгованості) * 123 (кількість днів у проміжку з 1 травня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за травень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 798 гривень 50 копійок тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 734 гривні 62 копійки з розрахунку: 7,985 грн. (1% від суми заборгованості) * 92 (кількість днів у проміжку з 1 червня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за червень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 798 гривень 50 копійок тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 495 гривень 7 копійок з розрахунку: 7,985 грн. (1% від суми заборгованості) * 62 (кількість днів у проміжку з 1 липня 2017 року по 1 вересня 2017 року); -за липень 2017 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів склала 798 гривень 50 копійок тобто неустойка за прострочення в даному випадку складає 247 гривень 54 копійки з розрахунку: 7,985 грн. (1% від суми заборгованості) * 31 (кількість днів у проміжку з 1 серпня 2017 року по 1 вересня 2017 року). Заборгованість за серпень 2017 року судом до обрахунку неустойки не включається, оскільки з урахуванням наведеного Верховним Судом порядку обрахунку неустойки, на зазначену заборгованість в період, за який просить стягнути позивачка неустойку, неустойка не нараховується. Таким чином, за період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно на заборгованість зі сплати аліментів за рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено позовні вимоги [PERSON] , має бути нарахована неустойка в сумі 97496 гривень 46 копійок (5412,82 грн. - січень 2015 року + 5234,88 грн. - лютий 2015 року + 5074,16 грн. - березень 2015 року + 5271,32 грн. - квітень 2015 року + 5079,97 грн. - травень 2015 року + 4892,81 грн. - червень 2015 року + 4903,47 грн. - липень 2015 року + 4703,99 грн. - серпень 2015 року + 4510,94 грн. - вересень 2015 року + 4738,58 грн. - жовтень 2015 року + 4526,40 грн. - листопад 2015 року + 4307,15 грн. - грудень 2015 року + 4087,91 грн. - січень 2016 року + 3882,80 грн. - лютий 2016 року + 3663,56 грн. - березень 2016 року + 3451,38 грн. - квітень 2016 року + 3232,13 грн. - травень 2016 року + 1883,80 грн. - червень 2016 року + 2219,58 грн. - липень 2016 року + 2444,19 грн. - серпень 2016 року + 2532,77 грн. - вересень 2016 року + 2107,12 грн. - жовтень 2016 року + 1498,59 грн. - листопад 2016 року + 2027,35 грн. - грудень 2016 року + 1024 грн. - січень 2017 року + 1345,08 грн. - лютий 2017 року + 980,33 грн. - березень 2017 року + 982,16 грн. - квітень 2017 року + 734,62 грн. - травень 2017 року + 495,07 грн. - червень 2017 року + 247,54 грн. - липень 2017 року). З наведеного вище розрахунку вбачається, що у період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року державним виконавцем було нараховано [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у сумі 21511 гривень 35 копійок, що до речі не відповідає, ані розрахунку заборгованості наведеному позивачем у позовній заяві (21502,34грн.), а ні встановленому державним виконавцем (18764,28 грн.) при здійсненні, на підставі наведених сум нарахованих аліментів за місяць, розрахунку заборгованості (а.с.16), виконаного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, при примусовому виконанні виконавчого листа №1527/2-6100/2011 від 18 листопада 2014 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеса, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття При цьому, у відповідності до положень ч.1 ст.196 СК України неустойка (пеня) не може бути більше від 100% заборгованості, у зв`язку з чим з відповідача мало б бути стягнуто неустойку за простроченою заборгованістю зі сплати аліментів за рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 січня 2012 року у цивільній справі №1527/2-6100/11 за період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року у розмірі 21511 гривень 35 копійок. Проте, суд бере до уваги положення пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України, якою однією з засад (принципів) цивільного судочинства визначено диспозитивність. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, кою дано визначення принципу диспозитивності, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, позивачка в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] , 1978 року народження, на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно в сумі 6548 гривень 77 копійок. Суд бере до уваги, що пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, будь-яких клопотань або заяв від позивачки про збільшення позовних вимог до суду не надходило. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що дає позивачці право вимагати стягнення неустойки зі сплати аліментів не в повному обсязі, а лише її частини. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з [PERSON] , 1978 року народження, на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , неустойку за прострочення сплати аліментів з період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2017 року включно в сумі 6548 гривень 77 копійок, підлягають задоволенню в повному обсязі та саме в межах заявлених нею вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). При цьому, позивачем заявлено дві позовні вимоги одну з яких - про стягнення неустойку за прострочення сплати аліментів задоволено в повному обсязі, в задоволенні іншої - про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З наведеного вбачається, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка як зазначалося судом задоволена в повному обсязі, та від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, в задоволенні якої відмовлено. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З наведеного вбачається, що з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави за задоволену позовну вимогу. При цьому, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб було встановлено на 1 січня 2017 року у розмірі - 1600 гривень. З наведеного вбачається, що з відповідача має бути стягнуто в прибуток держави судовий збір в сумі 640 гривень, що відповідає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня року, в якому позивач звернувся до суду з позовною заявою. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial