overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Обласний комунальний заклад „Нікопольський протитуберкульозний диспансер” (далі ОКЗ „Нікопольський протитуберкульозний диспансер”) звернувся до суду з заявою, в якій просить зобов’язати [PERSON] з’явитися для стаціонарного лікування в ОКЗ «НПТД», виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, та дотримуватись санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у ОКЗ «НПТД». Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] потребує лікування в стаціонарних умовах ОКЗ «НПТД», як така, що хворіє на заразну форму легень з діагнозом: РМРТБ (03.03.2014) обох легень (дисемінований) Дестр(+), МБТ(+), М(+), К(-), резист.(0) гіст.0 кат.2 ког.1 (14). [PERSON] перервала лікування з 19.04.2014 року, що становить під загрозу зараження та захворювання на туберкульоз інших осіб. Дана форма захворювання є заразною та небезпечною для оточуючих. Представник заявника у судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином, згідно заяви просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 ЦПК України, дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності хворої [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії ОКЗ „Нікопольський протитуберкульозний диспансер” від 24.04.2014 року про необхідність госпіталізації хворої [PERSON], вона має діагноз: РМРТБ (03.03.2014) обох легень (дисемінований) Дестр(+), МБТ(+), М(+), К(-), резист.(0) гіст.0 кат.2 ког.1 (14). [PERSON] порушує протиепідемічний режим, перервала лікування з 19.04.2014 року, що становить під загрозу зараження та захворювання на туберкульоз інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз” встановлено, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов’язати [PERSON] з’явитися для стаціонарного лікування в Обласний комунальний заклад „Нікопольський протитуберкульозний диспансер”, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, та дотримуватись санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у Обласному комунальному закладу „Нікопольський протитуберкульозний диспансер”.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Обласний комунальний заклад «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» (далі ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер») звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати обов'язковою госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на наступні обставини. [PERSON] потребує лікування в стаціонарі ОКЗ «НПТД» як такий, що хворіє на заразну форму туберкульозу легень з діагнозом: МРТБ (28.04.2014) обох легень (дисемінований) Дестр (+) МБТ (+) М (+) К (+) резист. (І) HRS гіст.0 кат.4.1А ког.2 (14), однак перервав лікування з 08.05.2014 року. Оскільки у нього діагностовано заразну форму туберкульозу, яка становить небезпеку для оточуючих, заявник просить зобов'язати [PERSON] з'явитися для стаціонарного лікування в ОКЗ «НПТД», виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм. Представник заявника у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи за їх відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з мотивувального висновку лікуючого лікаря Т.В. Кулик, який здійснює лікування [PERSON] в ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер», від 24.06.2014 року, хворий має діагноз: МРТБ (28.04.2014) обох легень (дисемінований) Дестр (+) МБТ (+) М (+) К (+) резист.(І) HRS гіст.0 кат.4.1А ког.2(14) ( а.с.2). [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» з 25.02.2014 року як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Він порушує протиепідемічний режим, перервав стаціонарне лікування з 08.05.2014 року, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про необхідність дотримання протиепідемічного режиму та режиму лікування [PERSON] був проінформований. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу легень, з метою запобігання зараження туберкульозом інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання хворого з'явитися на госпіталізацію в протитуберкульозний заклад Обласного комунального закладу «Нікопольський протитуберкульозний диспансер», пройти курс лікування в умовах стаціонару та дотримуватися протиепідемічного режиму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Обласний комунальний заклад «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» ДОР (далі ОКЗ «НПТД» ДОР) звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати обов'язковою госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], посилаючись на наступні обставини. [PERSON] потребує лікування в стаціонарі ОКЗ «НПТД» ДОР як такий, що хворіє на заразну форму туберкульозу легень з діагнозом: МРТБ (11.03.2014) обох легень (дисемінований) Дестр (+) (HRZES) резист.ІІ+ (KmCmOfxEt) гіст.0 кат.4 ког.4 (ЛПП) ког.1 (14), однак перервав лікування з 23.02.2015 року. Оскільки у нього діагностовано заразну форму туберкульозу, яка становить небезпеку для оточуючих, заявник просить зобов'язати [PERSON] з'явитися для стаціонарного лікування в ОКЗ «НПТД» ДОР, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм. Представник заявника у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи за їх відсутності (а.с.4). За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з мотивувального висновку лікуючого лікаря О.Б. Беневоленської, яка здійснює лікування [PERSON] в ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» ДОР, від 27.02.2015 року, хворий перебуває на обліку в КЗ «НПТД» ДОР з 30.01.2014 року як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень та має діагноз: МРТБ (11.03.2014) обох легень (дисемінований) Дестр (+) МБТ (+) М (+) К (+) резист.І+ (HRZES) резист.ІІ+ (KmCmOfxEt) гіст.0 кат.4 ког.4 (ЛПП) ког.1 (14) (а.с.2). [PERSON] отримував курс лікування в стаціонарі ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» ДОР з 02.09.2014 року по 08.09.2014 року. Він порушує протиепідемічний режим, перервав лікування з 23.02.2015 року, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про необхідність дотримання протиепідемічного режиму та режиму лікування [PERSON] був проінформований. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу легень, з метою запобігання зараження туберкульозом інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання хворого з'явитися на госпіталізацію в протитуберкульозний заклад Обласного комунального закладу «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» ДОР, пройти курс лікування в умовах стаціонару та дотримуватися протиепідемічного режиму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Обласний комунальний заклад «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер « в особі головного лікаря [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку та яка / заява / обгрунтовується тим, що останній потребує психіатричної допомоги , про що свідчить його поведінка : особа протягом доби не розмовляє, хворий відмовився від їжі, постійно лежить у ліжку , доставлений до лікувального закладу на ношах до гострого психіатричного відділення і на момент госпіталізації знаходиться у стані кататонічного ступору, мутичний, на запитання не відповідає, інструкцій не виконує, відмічається гіпертонус м»язів тіла, погляд застиглий в одну точку. При огляді 23.02.2016 р. комісією лікарів-психіатрів зроблено висновок, що у [PERSON] виявлений тяжкий психічний розлад здоров»я у формі шизофренії параноїдної форми, кататоно-онейроїдний синдром. Його стан загрожує життю , бо особа самостійно не може задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. А тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. В судовому засіданні представник Обласного комунального закладу «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер « [PERSON] заяву підтримала з вищенаведених підстав і просила її задовольнити. Прокурор Литвинов С.Л. з заявою погодився і вважає, що вона підлягає задоволенню з зазначених у ній підстав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника медичного закладу лікаря-психіатра [PERSON] , думку прокурора Литвинова С.Л., суд вважає за необхідне заяву задовольнити, враховуючи наступне. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « від 22.02.2000 р. з наступними змінами і доповненнями, особа та яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи психічного розладу, внаслідок чого вона : неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність . Оскільки згідно комісійного медичного висновку лікарів психіатрів Обласного комунального закладу «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер « від 23.02.2016 р. , який був предметом дослідження у судовому засіданні, громадянин [PERSON] має ознаки тяжкого психічного розладу здоров»я і у зв»язку з чим неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність , він потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Обласний комунальний заклад «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер « в особі головного лікаря М.І. Сєрокурової звернувся до суду з заявою про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку та яка / заява / обгрунтовується тим, що остання потребує психіатричної допомоги, про що свідчить її неадекватна поведінка: у неврологічному відділенні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.08.2016 р. по 31.08.2016 р., перевертала ліжка, не реагувала на зауваження медперсоналу, приставала до хворих. При огляді 31.08.2016 р. комісією лікарів-психіатрів зроблено висновок, що у [PERSON] виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді судинної деменції з психотичними симптомами. ЇЇ стан загрожує життю, бо особа самостійно не може задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. А тому потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. В судовому засіданні представник Обласного комунального закладу «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» Іщук Н.В. заяву підтримала з вищенаведених підстав і просила її задовольнити. Прокурор Тютюнник С.М. з заявою погодилась і вважає, що вона підлягає задоволенню з зазначених у ній підстав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника медичного закладу - лікаря-психіатра Іщук Н.В., думку прокурора Тютюнник С.М., суд вважає за необхідне заяву задовольнити, враховуючи наступне. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України « Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. з наступними змінами і доповненнями, особа та яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи психічного розладу, внаслідок чого вона : неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність . Оскільки згідно комісійного медичного висновку лікарів психіатрів Обласного комунального закладу «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 31.08.2016 р., який був предметом дослідження у судовому засіданні, громадянка [PERSON] має ознаки тяжкого психічного розладу здоров'я і у зв'язку з чим неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №2054 від 24 травня 2012 року відповідач [PERSON] отримав позику у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі три відсотки річних, з кінцевим терміном повернення до 24 травня 2014 року. Договір позики забезпечений договором поруки № 1945 від 21 травня 2012 року, укладеним позивачем з [PERSON], згідно якого останній відповідає перед обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі за порушення зобов'язання боржником у повному обсязі. Відповідач [PERSON], порушивши умови договору, допустив заборгованість по платежах за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом у сумі 6839 грн. 12 коп. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явились, проте подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №2068 від 07 червня 2012 року відповідач [PERSON] отримала позику у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі три відсотки річних, з кінцевим терміном повернення до 07 червня 2014 року. Договір позики забезпечений договором поруки № 1956 від 06 червня 2012 року, укладеним позивачем з [PERSON], згідно якого остання відповідає перед обласним Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі за порушення зобов'язання боржником у повному обсязі. Відповідач [PERSON], порушивши умови договору, допустила заборгованість по платежах за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом у сумі 10899 грн. 77 коп. та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явились, проте подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~що 29\~квітня 2011\~року Обласним\~фондом підтримки\~індивідуального житлового\~будівництва на\~селі було\~укладено з\~ [PERSON] кредитний\~договір №\~5836-к\~про надання\~кредитних коштів\~в розмірі\~6942\~(Шість\~тисяч дев`ятсот\~сорок дві)\~грн.\~00\~коп.,\~зі сплатою\~3\~(трьох)\~відсотків річних\~за користування\~кредитом,\~терміном погашення\~на 3\~роки для\~будівництва газопровідних\~мереж с.\~Кучерявоволодимирівка,\~Чаплинський район,\~Херсонської області.\~07\~жовтня 2011\~року між\~ [PERSON] \~та Фондом\~було укладено\~додаткову угоду\~№ 5836/1-к\~до кредитного\~договору №\~5836-к\~від 29.04.2011,\~якою суму\~кредиту збільшено\~до 23112,00\~(Двадцяти\~трьох тисяч\~сто дванадцяти)\~грн.\~зі сплатою\~3\~відсотків річних,\~терміном погашення\~на 9\~років.\~Кредит надано\~для будівництва\~газопровідних мереж\~та газифікації\~житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~16\~грудня 2013\~року до\~кредитного договору\~№ 5836-к\~від 29.04.2011\~сторонами було\~укладено додаткову\~угоду №\~5836/2-к,\~якою пункт\~2.3.\~кредитного договору\~викладено в\~новій редакції,\~та передбачено,\~що погашення\~кредиту починається\~з 01\~січня 2014\~року та\~здійснюється згідно\~з графіком\~погашення кредиту,\~щоквартально до\~15\~числа місяця,\~що настає\~за звітним\~періодом.\~За умовами\~п.\~2.3.\~кредитного договору\~ [PERSON] \~зобов`язався\~здійснювати погашення\~кредиту згідно\~з графіком\~погашення кредиту\~щоквартально до\~15\~числа місяця,\~що настає\~за звітним\~періодом.\~З метою\~забезпечення виконання\~зобов`язань\~за Договором-1,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві звернувся до суду із заявою про визнання мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем у процесі виконання рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2017 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] попередню оплату за договором №353 від 20.10.2016 року в розмірі 56 000,00 грн., 17 680,00 грн. пені та 736,80 грн. судового збору. 24.01.2018 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26.04.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №56282941 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 03.10.2018 року старший державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Браташов А.В. звернувся до суду із завою про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем у процесі виконання рішення. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду судом повідомлявся, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи, причини неявки суду не відомі. Стягувач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги, викладені у заяві, підтримала, просила задовольнити Боржник ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, у якій проти затвердження мирової угоди не заперечувала, просила справу розглядати без її участі. Суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін. Згідно ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та стягувачем у процесі виконання рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення попередньої оплати підлягає задоволенню з підстав того, що вона не суперечить закону, не порушує прав та інтересів учасників. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Оболонський районний суд м. Києва 03.03.14 ухвалив рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, згідно якого позов задоволено. До суду звернувся позивач [PERSON] з заявою про виправлення описки, просить вказати в рішенні суду від 03.03.14 та в ухвалі від 11.03.14 вірно прізвище, ім'я та по-батькові дитини - [PERSON]; також просить зазначити розмір аліментів 1500 грн. та 500 грн. прописними буквами; також просить зазначити, що позивач [PERSON] з'явилась до суду; а також просить змінити прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У відповідності до положень ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, що беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Відповідно до свідоцтва про народження прізвище, ім'я та по батькові дитини на утримання якої стягуються аліменти - [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з заяви позивача [PERSON] від 03.03.14, остання просить зменшити розмір позовних вимог та змінити прізвище після розірвання шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про виправлення описок в рішенні та в ухвалі підлягає частковому задоволенню, а саме в рішенні суду від 03.03.14 та в ухвалі від 11.03.14 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів зазначити вірне прізвище, ім'я та по-батькові дитини на користь якої стягуються аліменти - [PERSON] та вказати, що після розірвання шлюбу прізвище позивача [PERSON] змінити на «[PERSON]». З викладеного,

Outcome: partial