Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши суду, що 10.02.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних. Однак, всупереч підписаному кредитному договору, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 65848,93 грн. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні вказала, що не помятає коли отримала картку. Гроші з картки не знімала. Картка була в директора центру в якому вона проживала. В 2013 році погашала заборгованість. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних. За період прострочення виконання зобов'язання станом на 31.01.2018 р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 65848,93 грн., яка складається з наступного: 1233,16 грн. заборгованість за кредитом; 56188,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4815,72 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 3111,85 грн. - штраф (процентна складова). Дані обставини підтверджуються анкетою - заявою на отримання кредиту від 10.02.2010 року, умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», розрахунком заборгованості станом на 31.01.2018 року. Відповідно до\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст.1050 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~є обовязковим до виконання, в порушення\~ст. 525 Цивільного кодексу України\~односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1.\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафів безпідставними виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Такий прововий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі №521/8743/14-ц. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. За таких обставин, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафу (його фіксованої та процентної складової) у розмірі 3611,85 грн. та пені у розмірі 4815,72 грн., необхідно відмовити. Всього з відповідача на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 57421 грн. 36 коп., в тому числі: 1233,16 грн. заборгованість за кредитом; 56188,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1536,47 грн. (57421,36 грн. * 1762,00 грн. / 65848,93 грн.). Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 610-612, 623, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved