Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] було укладено Договір «Автопакет» № 24/12/2007/840/К-238 (кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 25 602,57 доларів США зі сплатою 14,40 % річних за користування кредитом строком до 19 грудня 2014 року. Також, 24.12.2007р. з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 24/12/2007/840/К-238, відповідно до п. 3.2 якого, остання відповідає перед банком за кредитним договором у тому ж об'ємі, що і [PERSON], тобто несе солідарно відповідальність за кредитним договором. Відповідно до умов договору, відповідачі зобов'язані щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Однак, в порушення умов договору, не проводять платежів в рахунок повернення заборгованості та у встановлений строк не повертають суму отриманих коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачами в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 05.03.2014 р. становить 26 321,57 доларів США, з яких: 18 731,81 доларів США залишок по поверненню кредиту, 3 207,30 доларів США заборгованість по відсоткам, 1 822,20 доларів США пеня за несвоєчасну сплату платежів, 2 560,26 доларів США штраф, що загалом в перерахунку на національну валюту становить 255 953,58 грн. Таким чином, позивач, назву якого було змінено на ПАТ «КБ «Надра» просить суд стягнути з відповідачів вказану суму боргу, та судові витрати понесені ними при подачі позову. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про місце, час та дату слухання справи повідомлялися належним чином. Поважність причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON], [PERSON] було укладено Договір «Автопакет» № 24/12/2007/840/К-238 (кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачам у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 25 602,57 доларів США зі сплатою 14,40 % річних за користування кредитом строком до 19 грудня 2014 року. Для забезпечення належного виконання зобов'язання згідно з п. 3.1.1 договору «Автопакет» відповідач [PERSON] передав у заставу придбаний автотранспортний засіб. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених договором «Автопакет», відповідач [PERSON] поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з п.3.2 договору «Автопакет». Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 та 2.2.3 договору «Автопакет» [PERSON] зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 488,52 доларів США. Однак відповідачі кредитний договір і договір поруки не виконують, кредит та відсотки за його користування не сплачують, у зв'язку з чим станом на 05.03.2014 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 26 321,57 доларів США (255 953,58 грн.), яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 18 731,81 доларів США (182 149,99 грн.), простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 3 207,30 доларів США (31 188,11 грн.). Згідно з п. 5.1 договору «Автопакет» за прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до вказаного пункту договору банком нарахована пеня на суму 1 822,20 доларів США, що становило на час розрахунку 17 719,26 грн. Також у відповідності до п. 5.2 «Автопакет», позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. даного договору, за кожен випадок, який станом на 05.03.2014 року нарахований штраф згідно договору складає 2 560,26 доларів США (24 896,22 грн.). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати пеню, а також вимагати від позичальника, а в подальшому і в поручителя, достроково виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] у задоволенні позову, які ним викладені у заяві про перегляд заочного рішення, слід зауважити наступне. Доводи [PERSON] про те, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору і сума заборгованості є завищеною, - суд не приймає до уваги, оскільки конкретних доводів, у чому саме розрахунок є неправильним, і які суми із сплачених відповідачем не співпадають із зазначеними у розрахунку - ним не зазначено. Як вбачається з наданого позивачем деталізованого розрахунку заборгованості за договором «Автопакет» станом на 05.03.2014 року, відповідачем із наданого кредиту було сплачено 6870,76 долари США, отже, залишок несплаченого кредиту складає 18 731,81 доларів США. Останній платіж по кредиту відповідач здійснив 11.01.2013 року, а останній платіж по процентах - 31.01.2013 року (а.с. 8-9). З матеріалів справи вбачається, що з розрахунками заборгованості, яка стягнута оскаржуваним рішенням, відповідач [PERSON] ознайомився при оскарженні попереднього заочного рішення по даній справі від 12 травня 2014 року. В подальшому позивач ПАТ «КБ «Надра» позовних вимог не збільшував. Разом з тим, з часу подання заяви про перегляд заочного рішення від 03 червня 2014 року, та в ході повторного розгляду справи і до даного часу відповідачем не було надано жодних доказів тих обставин, що сума погашеного кредиту та процентів є більшою, ніж зазначено у розрахунку (зокрема, квитанції про сплату кредиту). Обґрунтованих доводів щодо неправильності нарахування заборгованості по кредитному договорі станом на 05.03.2014 року - заява про перегляд заочного рішення також не містить, власного розрахунку заборгованості, який відповідач вважає правильним, ним не подано. Таким чином, суд вважає, що підстав для сумніву у правильності наведених позивачем розрахунків заборгованості не вбачається. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2.5 договору «Автопакет», банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не у повному обсязі сплатив черговий платіж. Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання позичальником умов кредитного договору та припинення ним сплати платежів по кредиту з січня 2013 року, у позивача на час звернення до суду у березні 2014 року були наявні правові підстави для стягнення простроченої заборгованості та дострокового стягнення частини кредиту, що залишилась, а також нарахованих процентів. Посилання відповідача у заяві про перегляд заочного рішення про відмову у задоволенні позову по причині не надіслання відповідних претензій на його та поручителя адресу, слід також зауважити наступне. Відповідно до умов розділу третього договору поруки, яким визначено порядок виконання зобов'язання поручителем, зокрема, пунктом 3.2.5. передбачено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Пунктом 3.2.6 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому Договору, не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов'язань і необхідності їх виконання поручителем. Відповідно до п. 3.2.8 договору поруки повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю. З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2014 року Банком направлено претензії боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] (а.с. 12-13). [PERSON] вважає, що відсутність в матеріалах справи зворотних поштових повідомлень на підтвердження направлення повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника, свідчить про відсутність у позивача права вимоги про солідарне стягнення заборгованості з поручителя. Проте, суд з такими висновками відповідача не може погодитися, враховуючи наступне. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі поруки, що укладений між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту 19 грудня 2014 року. За таких обставин, у ПАТ КБ «Надра» право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту виникає починаючи з 19 грудня 2014 року, протягом шести наступних місяців. Таку вимогу до поручителя Банк пред'явив у березні 2014 року, звернувшись до суду з позовом, а відтак висновок відповідача про відсутність у позивача права вимоги про солідарне стягнення заборгованості з поручителя є помилковим. Оскільки відповідачі у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснювали, станом на 05.03.2014 р. утворилась заборгованість в розмірі 26 321,57 доларів США, з яких: 18 731,81 доларів США залишок по поверненню кредиту, 3 207,30 доларів США заборгованість по відсоткам, 1 822,20 доларів США пеня за несвоєчасну сплату платежів, 2 560,26 доларів США штраф. Така сума боргу повністю підтверджується розрахунками, наданими стороною позивача, які суд вважає належними та обґрунтованими. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «КБ «Надра», суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, положеннями ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з положеннями ст.ст. 3, 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» та п 5.1. договору «Автопакет» розмір пені обчислюється від суми прострочених платежів та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Виходячи з того, що чинним законодавством України не надано Національному Банку України повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, тому з відповідачів підлягає до стягнення в солідарному порядку пеня в розмірі 17719,26 грн. (1822,20 долари США х 972,41). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем визначено суму боргу в розмірі 26 321,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.03.2014 року становить 255 953,58 грн. Таким чином, суд, не виходячи за межі позовних вимог, виходить із встановленої позивачем суми боргу в сумі 255 953,58 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved