Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь банку загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 175917 гривень 61 копійку, а також стягнути судові витрати в сумі 1759 грн. 17 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 3 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (назву змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до п. 1.2. ст. 1 Статуту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON]В.(прізвище змінено на [PERSON] в звязку з реєстрацією шлюбу 13.10.2009) був укладений кредитний договір № 08-414/07-А, предметом якого є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 28722 долари США, з терміном погашення кредитних ресурсів, відповідно до п. 3.2. кредитного договору, до 2 вересня 2014 року з оплатою по відсотковим ставкам, встановленими п. 4.1. кредитного договору. Банк свої зобовязання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідно до п. 2.1. кредитного договору на підставі письмової заяви відповідача, за погодженням із банком, видав їй кредитні кошти в зазначеній сумі. Позичальник скористалася кредитними ресурсами, але свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов договору. В забезпечення виконання зобовязань відповідача по кредитному договору між банком та відповідачем 3 вересня 2007 року між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу, пунктом 9 якого передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Заставодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та Договору застави. Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Станом на 30 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком складає 175917 гривень 61 копійку, яка включає в себе (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США): 3865 доларів США 84 центи, що становить 30899 грн. 66 коп. сума строкової заборгованості по основному боргу; 4699 доларів США 32 центи, що становить 37561 грн. 66 коп. сума простроченої заборгованості по основному боргу; 107 доларів США 06 центів, що становить 855 грн. 73 коп. сума строкової заборгованості по відсоткам; 106 доларів США 72 центи, що становить 853 грн. 01 коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 105747грн. 55 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії, які банк просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, в письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила суд не задовольняти позов у повному обсязі, посилаючись на те, що вона не перебуває у шлюбі, має малолітню дитину та не отримує аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (назву змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до п. 1.2. ст. 1 Статуту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», та громадянкою [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON], у звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] У 2009 році) [PERSON] 3 вересня 2007 року був укладений кредитний договір № 08-414/07-А. За даним договором ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі письмової заяви відповідача надав відповідачу [PERSON] в тимчасове користування кредитні кошти в сумі 28722 долари США на умовах забезпеченості (укладено договір застави автомобіля марки «SUBARU», модель FORESTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]), поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредитних ресурсів, відповідно до п. 3.2. кредитного договору, до 2 вересня 2014 року, з оплатою по відсотковим ставкам, встановленими п. 4.1. кредитного договору. Таким чином, свої зобовязання за даним кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією від 3 вересня 2007 року та визнається відповідачем. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, відповідач зобовязувався щомісяця, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, згідно із графіком зниження розміру заборгованості, що є додатком № 1 до договору, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів, розміри яких встановлені зазначеним пунктом кредитного договору. Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до розрахунку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», станом на 30 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком складає 175917 гривень 61 копійку, яка включає в себе (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США): 3865 доларів США 84 центи, що становить 30899 грн. 66 коп. сума строкової заборгованості по основному боргу; 4699 доларів США 32 центи, що становить 37561 грн. 66 коп. сума простроченої заборгованості по основному боргу; 107 доларів США 06 центів, що становить 855 грн. 73 коп. сума строкової заборгованості по відсоткам; 106 доларів США 72 центи, що становить 853 грн. 01 коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 105747грн. 55 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а частина 1 статті 530 ЦК України вимагає: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, не в повній мірі сплачувала кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 68461,32 грн., заборгованість по процентах за користування кредитними коштами 1708,74 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, положення частини 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не було надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо можливості зменшення розміру нарахованої неустойки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, яка була заявлена банком до стягнення та про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 105747,55 грн.. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved