Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На запит суду відповідно до вимог ст.187 ч.6 ЦПК України, була отримана інформація проте, що відповідачка [PERSON] не зареєстрована за адресою: [INFO]. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2018 року вищевказану цивільну справу було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та відкрито провадження у даній цивільній справі №234/4895/18. Відповідно до ст.279 ч.8 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Копія вищезазначеної ухвали, а відповідачу- разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, було надіслано в порядку ст.272 ЦПК України, що підтверджується супровідним листом. Крім того, відповідачка було повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення за веб-сайті судової влади України, відповідно до ст.121 ч.11 ЦПК України. Позивачка ПАТ КБ «Приватбанк» клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, додаткових доказів чи клопотань не надав. Відповідачка клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, відзиву на позов, заперечень чи зустрічної позовної заяви не надала, хоча отримала судове відправлення, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно позову, 09.09.2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договору №б/н від 09.09.2004 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписала заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які складає між нею та банком договір, що підтверджується власним підписом відповідачки у заяві. У зв'язку із невиконанням зобов'язань за договором виникла заборгованість яка станом на 14.0.2018 року складає в розмірі 67881,50 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 27363,88 грн., проценти за користування кредитом в сумі 15849,25 грн., заборгованість за пенею 24668,37 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 0,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 0,00 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість з [PERSON], а також понесені судові витрати. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 09.09.2004 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №б/н від09.09.2004 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти Відповідачка була ознайомлена та погодилася з Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які були укладені між нею та Банком, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору. Однак, відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, допустила прострочення погашення кредиту, у зв'язку з чим станом на 14.03.2018 року складає в розмірі 67881,50 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 27363,88 грн., проценти за користування кредитом в сумі15849,25 грн., заборгованість за пенею 24668,37 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 0,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 0,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Виходячи з наданого позивачем розрахунку суд погоджується в частині обґрунтованості вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 27363,88 грн. та за процентами за користування кредитом в сумі 15849,25 грн., та вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють її від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені в розмірі 24668,37 грн., слід відмовити. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н 09.09.2004 року в розмірі 43213,13 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27363,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15849,25 грн. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати позивачеві понесені судові витрати пропорційне до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1121,68 грн. (43213,13*1762/67881,50).

Outcome: partial