Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Ківерцівський відділ Маневицької місцевої прокуратури, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуваючи у шлюбі із [PERSON], народила дев'ятеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 2013 року дітей було поставлено на облік в службі у справах дітей, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з негативною поведінкою обох батьків - зловживання ними спиртними напоями. Неодноразово у службу у справах дітей райдержадміністрації зверталась Карпилівська сільська рада про те, що превентивні заходи з відповідачами щодо виховання та утримання дітей жодного результату не дали. Тому, просять суд позбавити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], передавши дітей органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого їх влаштування, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно з кожного. Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Супоровський М.О. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вона зробила відповідні висновки та бажає опікуватись дітьми та проживати з ними однією сім'єю. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі. Прокурор Бондар О.В. в судовому засіданні висловила думку про недоцільність позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дітей та просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що зі свідоцтв про народження (а.с. 13-19) вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому немає підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Як вбачається із матеріалів справи, неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 34-37), було встановлено, що відповідачі зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють, вихованням дітей не займаються, діти неохайні, брудні, у будинку антисанітарія, сім'я перебуває під соціальним супроводом, профілактичні заходи не дали позитивного результату. Сім'я відповідачів заслуховувалась на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської РДА, поведінка відповідача розглядалась на засіданнях виконавчого комітету Карпилівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області з приводу неналежного виховання дітей (а.с. 27-28). Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 18/02-18 від 03.06.2016 року про позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) - позбавлення батьківських прав останніх відносної неповнолітніх дітей є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що [PERSON] та [PERSON] на даний час зробили позитивні висновки внаслідок проведеної з ними профілактичної роботи, провели ремонт будинку, в якому проживають, хоча не до кінця провели прибирання прибудинкової території, на даний час майже не вживають алкогольні напої. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] змінили своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, тобто на даний час вони не ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: dismissed