Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Національний університет харчових технологій звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачем було укладено договір про навчання і підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня БАКАЛАВР від 01.09.2011 року № 11-АКІТ-20. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання студента згідно умов договору становить 14175,00 грн. без ПДВ, а вартість навчання за семестр становить 2835,00 грн. Відповідно до наказу від 01.09.2011 № 956-кс [PERSON] було поновлено на вакантне місце третього курсу заочної форми навчання факультету автоматизації і комп'ютерних систем, група ЗАКІТ-3, напрям підготовки «Автоматизація та комп'ютерно-інтегровані технології», на навчання за кошти фізичної особи з 01 вересня 2011 року. Наказом ректора від 15.05.2013 № 525 - кс, відповідача було відраховано з Університету відповідно до статті 45 Закону України «Про вищу освіту» за порушення умов договору (несплата за навчання) з 15.04.2013 року. Згідно з п. 5.3 договору відповідач мав перерахувати кошти за шостий семестр третього курсу у строк до 01 лютого 2013 року. За реєстраційним рахунком університету, [PERSON] сплачено 500,00 грн. за шостий семестр третього курсу навчання, тобто відповідач не вніс плату за навчання в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 917,50 грн. Оскільки відповідача було відраховано з 15.04.2013 року, а за семестр ним не було доплачено решту коштів, позивач просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 917,50 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача в поданій до суду заяві, розгляд справи просив провести у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою [PERSON] укладено договір про навчання і підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня Бакалавр в Національному університеті харчових технологій від 01.09.2011 № 11-АКІТ- 020 (далі - договір). Пунктом 2.1 договору передбачено, що Університет зобов'язується надати студенту освітню послугу на основі новітніх досягнень науки, техніки та технологій, згідно з навчальним планом і навчальними програмами, які відповідають міжнародним освітнім стандартам та затвердженими Вченою радою НУХТ. Замовник, який є студентом, зі свого боку, зобов'язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 3.1 договору), та зобов'язаний у повному обсязі якісно засвоїти теоретичний, практичний і виробничий курсу навчання, включені в навчальний план відповідної спеціальності, набути знання, вміння та навики згідно з освітньо-кваліфікаційною характеристикою спеціальності (пункт 4.1 договору). Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання Студента згідно з пунктом 5.2 становить 14175 грн.00 коп. без ПДВ, а вартість навчання за семестр становить 2835,00 грн. Відповідно до наказу від 01.09.2011 № 956-кс відповідача [PERSON] було поновлено на вакантне місце 3-го курсу факультету автоматизації та комп'ютерних систем, група ЗАКІТ-3, напрям підготовки «Автоматизація та комп'ютерно-інтегровані технології» на навчання за кошти фізичної особи з 01 вересня 2011 року. Згідно з наказом від 15.05.2013 № 525 - кс [PERSON] було відраховано з університету за порушення умов договору (несплата за навчання) з 15.04.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 5.3 договору Відповідач мав перерахувати кошти за шостий семестр 3 курсу на розрахунковий рахунок університету у вигляді попередньої оплати у строк до 01 лютого 2013 року у розмірі 2835,00 гри. Однак відповідачем було сплачено лише 500 грн., решту суму по невідомим причинам ним не сплачено. Таким чином згідно розрахунку університету загальна заборгованість відповідача становить 917,50 грн., яка складається: за лютий нараховано - 567,00 грн.; за березень нараховано - 567,00 грн.; за квітень нараховано - 283,50 грн.; за семестр сплачено - 500 грн. (567х2+283,50-500=917,50). Відповідно до п. 7.1 договору його дія припиняється у разі відрахування студента з Університету згідно з чинним законодавством або договором. Протягом періоду навчання Відповідач не подавав до університету жодних заяв щодо відрахування та розірвання договору. 10.06.2013 року та 23.10.2013 року Національним університетом харчових технологій було надіслано Відповідачу листи з проханням про сплату зазначеної суми як до 28.06.2013 року так і до 20.11.2013 року. Вказані листи були отримані матір'ю відповідача завчасно, про що і свідчать поштові повідомлення з відміткою про отримання листів. Однак відповідачем на даний час не перераховано жодних коштів зазначеної вище суми на розрахунковий рахунок університету. Частиною 2 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо неможливість виконати договір виникла з вини Замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що договір не виконано з вини [PERSON], оскільки ним не було подано жодної заяви про розірвання договору про навчання та про відрахування його з університету. Крім того, відповідач не виконав умови контракту, а саме не сплатив кошти за навчання. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню з повному обсязі на загальну суму 917 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved