Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 30 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 15 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник [PERSON] вказав, що він зареєстрований за адресою: [INFO], де проживав зі своєю дружиною, однак з 2000 року, тобто після припинення шлюбних відносин, він постійно проживав без реєстрації в будинку №2 по вул. Торгова в с.Азов Розівського району Запорізької області разом зі своєю матірю [PERSON]. Заявник вказав, що 02 липня 2004 року його матір померла. Після смерті останньої відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 5,77 гектарів (далі га), що розташована на території Азовської сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час [PERSON] має право на успадкування майна, що належить померлій, оскільки його рідний брат [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, а інших спадкоємців за законом та заповітом, які прийняли спадщину, не має, однак заявник не може реалізувати таке право та оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність документу, який би підтверджував постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які були ним викладені в заяві, надавши відповідні пояснення, заяву прохав задовольнити. Позицію заявника [PERSON] підтримав його представник [PERSON], надавши судові відповідні пояснення. Представники заінтересованих осіб нотаріальної контори та Азовської сільради про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.67,72), в судове засідання не зявились, проте у відповідних письмових заявах, поданих до суду, прохали слухати справу без їх участі. Заінтересовані особи не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], погодившись із наведеними у заяві доводами (а.с.71,77). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представників заінтересованих осіб нотаріальної контори та Азовської сільради. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, зясувавши позицію заінтересованих осіб, викладену в письмових заявах, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] народився 01 липня 1972 року в с. Азов Розівського району Запорізької області. Батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Як встановлено в судовому засіданні з пояснень заявника та з матеріалів справи, 02 липня 2004 року в с.Азов Розівського району Запорізької області, у віці 55 років померла мати заявника [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 02 липня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за №14. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії I-ЖС № 293223 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,77 га, що розташована на території Азовської сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЗП №053677, виданого на підставі рішення Азовської сільради від 02 квітня 2001 року №19 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 вересня 2001 року за №420 (а.с.6). В судовому засіданні з пояснень заявника [PERSON] встановлено, що з серпня 1992 року по 2000 рік він був зареєстрований та постійно проживав разом зі своєю сімєю за адресою: [ADDRESS]. У 2000 році, тобто після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, заявник повернувся проживати в будинок своєї матері, що розташований за адресою: Запорізька область, Розівський район, с.Азов, вул. Торгова, буд.2, де постійно проживав без реєстрації як до дня смерті матері, так і після її смерті, хоча до часу розгляду справи в суді він залишається зареєстрованим за місцем попереднього проживання (а.с.11-13). Вказане також підтверджується відповідними довідками, виданими виконавчим комітетом Азовської сільради (а.с.14,45,76). Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили,\~ що [PERSON], який є сином померлої [PERSON], дійсно постійно проживав зі своєю матірю з 2000 року до часу її смерті, тобто до 02 липня 2004 року, інші особи разом зі спадкодавцем на день її смерті не проживали. Додатково свідки пояснили, що старший син померлої [PERSON] [PERSON] на час смерті своєї матері вже тривалий час проживав окремо. Допитана в якості свідка представник товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі ТОВ «Прогрес») [PERSON] пояснила, що орендну плату за користування земельною ділянкою, належною [PERSON], після смерті останньої отримував особисто кожен рік її син [PERSON], інші особи, зокрема старший син померлої - [PERSON], із заявами щодо отримання нарахованої орендної плати до ТОВ «Прогрес» не звертались. Відповідно до чч.1,2 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, стст.1268-1270 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 02 липня 2004 року, як її рідний син. Інший рідний син спадкодавця [PERSON] не виявив бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.6,7,39-40). Положеннями ч.3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заявник [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений шестимісячний строк, у зв'язку із чим спадкова справа не заводилась. Разом з тим, заявник також не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. При цьому, будь-яка інформація щодо наявності інших спадкоємців за законом чи за заповітом, випадків усунення спадкоємців померлого від права на спадкування в нотаріальній конторі відсутня. Інші особи з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.39-40). Згідно листа нотаріальної контори від 07 жовтня 2015 року №592/01-16 [PERSON] роз'яснено про необхідність звернутися із заявою до суду у зв'язку із пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та у зв'язку з тим, що він не був зареєстрованим зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). Суд, приймаючи до уваги досліджені у справі докази, які дають підстави стверджувати, що [PERSON] постійно проживав у будинку разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вважає заявника таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому у [PERSON] не має підстав для звернення до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, яка застосовується до правовідносин щодо осіб, які спадщину не прийняли. Крім того, судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved