Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2010 року по 01 квітня 2020 року у сумі 58162 гривень 42 копійок. Посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності. Між ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» і відповідачем існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідач, як споживач, зобов`язаний вносити плату за надані послуги. Відповідач плату своєчасно не вносить, у зв`язку з чим утворився борг. Починаючи з 01 квітня 2010 року по 01 квітня 2020 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 48818 гривні 53 копійок, інфляційні нарахування - 7639 гривень 49 копійок, три проценти річних - 1704 гривень 40 копійок. Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена. 19.06.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 26.11.2020 представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що відповідач повністю визнав свій борг перед позивачем, внаслідок чого, після пред`явлення позову сплатив на рахунок позивача 48818 грн. 53 коп. у рахунок погашення основної частини боргу, що в свою чергу не свідчить про повне виконання ним грошового зобов`язання перед позивачем. А тому просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 7639 гривень 49 копійок та три проценти річних - 1704 гривень 40 копійок. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав та про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного вище, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Частиною 5 ст. 10 Закону встановлено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обоє 'язковим для всіх співвласників. Згідно із абз. 8,10 ч. 1ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі; виконувати передбачені статутними документами обов 'язки перед об 'єднанням. Пунктом 3 ч. 1 ст. 22 цього закону визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.05.2013 р. (а.с. 15). Обслуговування та експлуатацію будинку [ADDRESS] здійснює ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» на підставі відповідних договорів з виконавцями робіт та надавачами послуг. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що за період з 01.04.2010 - 01.04.2020 становить 58162 грн. 42 коп., що складається з: -основного боргу в розмірі 48818 грн. 53 коп.; -інфляційних нарахувань в сумі 7639 грн. 49 коп.; -три проценти річних в розмірі 1704 грн. 40 коп. Як свідчать матеріали справи та підтверджено позивачем у його заяві про зменшення позовних вимог від 23.11.2020, відповідачем після пред`явлення позову визнано заборгованість в частині сплати основного боргу у розмірі 48 818, 53 грн. В той же час, вимоги про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 7639 грн. 49 коп. та трьох процентів річних в розмірі 1704 грн. 40 коп., відповідачем в добровільному порядку перед позивачем не погашені. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 28-32). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданого стороною позивача розрахунку за період з квітня 2010 року по квітень 2020 року, вбачається, що відповідачем вчинялися дії, які свідчать про визнання своєї заборгованості перед позивачем (а.с. 28-32). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем після пред`явлення позову були вчинені дії на погашення спірної заборгованості, що в силу вимог ст. 264 ЦК України свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності ( а.с. 70-72). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував інфляційну складову суми боргу у розмірі 7639 грн. 49 коп. та 3 % річних у розмірі 1704 грн. 40 коп., а тому вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат у розмірі 7639 грн. 49 коп. та 3 % річних у розмірі 1704 грн. 40 коп. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9343 грн. 89 коп.(7639 грн. 49 коп. + 1704 грн. 40 коп.=9343,89 грн.). З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102 грн.. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 276, 24 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін мають бути підтверджені довіреністю фізичної чи юридичної особи, а повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». В обгрунтування понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду копію договору від 03 грудня 2018 року укладеного між ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» та ТОВ «Київський центр права» про надання правничих послуг № 20, за умовами якого товариство зобов`язується на щомісячній основі надавати пакет правничих, представницьких, консультаційних послуг, що у сукупності за домовленістю сторін мають назву «Особистий юрист» (а.с. 33-37). Крім того, надано розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 38), платіжне доручення № 415 від 22 листопада 2019 року за послуги згідно рахунку № 193 від 05.11. 2019 року в сумі 3276 грн. 24 коп. (а.с. 39). Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів надання професійної правничої допомоги особою, яка є фахівцем в галузі права, адвокатом. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмір 3 276, 24 грн. задоволенню не підлягає.

Outcome: approved