Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБіБанк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 05.08.2011 року між сторонами укладено кредитний договір №BLAЖГА00059417. Вдповідно до п.п. 1, 2, 3, 1.2 цього договору відповідачу було надано кредит у сумі 4 500,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної лінії на задоволення поточних потреб з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 05.08.2014 року згідно графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Ввідповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 25267,98 грн., яку просили стягнути на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив. Заява про розгляд справи за його відсутності від нього не надходила. У відповідності до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду спправи Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшли письмові заперчення. Представник відповідача визнала позов в частині стягнення заборгованості в сумі 5895,21 грн, що складається із залишку по кредиту в розмірі 2983,92 грн.; відсотків - 1178,79 грн., комісії - 1732,50 грн. Позов в частині стягнення штрафу в розмірі 19 022,06 грн. не визнає, посилаючись на те, що умовами договору не передбачена така сама відповідальність. Отжев розрахунку заборгованості, який доданий позивачем, відсутня графа, яка передбачає нарахування штрафу. Крім того, до вимог про стягнення штрафу просила застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення предствника відповідача, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2011 року між сторонами укладено договір банківського обслуговування №BLAЖГА00038748, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4500.00 грн. на задоволення поточних потреб з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 05.08.2014 року згідно графіку (а.с. 6-15). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5895,21 грн., з яких: тіло кредиту - 2983,92 грн., відсотки - 1178,79 грн., комісія - 1732, 50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зач. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив дл виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, на підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ІфЕйБф Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд. Здійснення тимчосової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчосової адміністрації до її припинення. За приписами ст. 37 цього Закону уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-зякі дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, підписувати будь-які договори (правочини), інші документи від імені банку. Враховуючи, що позовна заява подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, позов у відповідності до ч. 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» подається без сплати судового збору. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 5895,21 грн., яку визнала, позов в цій частині є обгрунтованим, підтвердженим матеріалами справи і тому підлягає задоволенню. Позовні вимоги про стягнення штрафа у розмірі 19372,77 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені ) встановлюється строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив строку позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж відповідач здійснила 23.05.2014 року, проте банк звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права 31.08.2015 року, тобто з пропуском установленого ст. 258 ЦК України строку спеціальної позовної давності. Виходячи з того, що позовна давність пропущена позивачем без поважних причин, порушене право захисту не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він має бути стягнутий з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial