Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт б/н від17.03.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 6382,85 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування. Відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17130 грн. 39 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві просив провести розгляд справи у його відсутність, в разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позов визнає. Згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 07.05.2011 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Тобто, між кредитором та боржником укладено договір про надання банківських послуг(а.с.5). 17.03.2014 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 6382,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(а. с.6-30). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 18.05.2017, становить 17130,39 грн., а саме: 6227,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3267,20 грн. - заборгованість по відсоткам; 6722,10 - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до умов генеральної угоди - 913,55 (а. с.4). Щодо нарахування пені то відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умові і правил надання банківських послуг, відповідач, у разі виникнення прострочених зобов'язань, на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, обумовлені п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 умов і правил клієнт виплачує банку пеню на умовах, передбачених тарифами договору (а.с.28). Щодо нарахування процентів та комісії то відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту,відвотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених кредитним договором (а.с.25). В той же час, зазначена у позові вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 913,55 грн. відповідно до умов п.2.2 умов і правил Генеральної угоди про реструктуризацію і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт не може бути задоволена (а.с.6). Так, ч.2 ст.549 ЦК України визначає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Фіксована частина штрафу визначена у сумі 913,55 гривень, не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв'язку з чим позовна вимога в цій частині, про стягнення 913,55 грн. штрафу, задоволенню не підлягає. Отже, судом встановлено, що відповідач на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт № б/н від 17.03.2014 отримав кредит у розмірі 6382,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконав в повному обсязі, чим істотно порушив умови укладеного договору. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial