Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

ПАТ «ДельтаБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №264/КВ-06, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 52770,00 євро зі сплатою 8,5% річних за користування коштами з кінцевим строком повернення до 13 грудня 2016 року, під поручительство [PERSON] Відповідно до постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 264 КВ-06 від 14 грудня 2006 року. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 713622 грн.10 коп., з яких тіло кредиту 703403 грн.63 коп.; відсотки 9173 грн.31 коп.; комісія для ведення кредиту 1045 грн.17 коп. А тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму боргу та судові витрати по справі в сумі 3654 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові, просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] з матеріалами справи був ознайомлений, однак в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] позов не визнала, ствердила, що на протязі восьми років з відповідачем [PERSON] спільно не проживають, шлюб між ними розірвано, про укладення кредитного договору [PERSON] та Банком не була обізнана, договір поруки не укладала та не підписувала. В звязку з чим заявила клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №264/КВ-06, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 52770,00 євро зі сплатою 8,5% річних за користування коштами з кінцевим строком повернення до 13 грудня 2016 року, під поручительство [PERSON] Відповідно до постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 264 КВ-06 від 14 грудня 2006 року. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 713622 грн.10 коп., з яких тіло кредиту 703403 грн.63 коп.; відсотки 9173 грн.31 коп.; комісія для ведення кредиту 1045 грн.17 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки\~\~прострочення\~\~позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Висновком експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 08 вересня 2015 року № 2456/15-26, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель» у договорі поруки №264/ПОР-06 від 14 грудня 2006 року виконано не [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням якогось підпису [PERSON] Таким чином судом встановлено, що [PERSON] договір поруки №264/ПОР-06 від 14 грудня 2006 року не підписувала, тобто порушені положення ч. 2 ст. 207 ЦК України, якими визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами, а тому він є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За даних обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості по кредитному договору від 14.12.2006 року лише з позичальника [PERSON], підстав для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за вказаним договором з [PERSON] суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі сплачений ним судовий збір в сумі 3654 грн.03 коп.

Outcome: partial