Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.12.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 237/П-05, згідно з умовами якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 24000,00 дол. США з розрахунку 12% річних на строк з 06.12.2005 по 05.12.2020 рік. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 06.12.2005 року, за умовами якого відповідач передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 6/59, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу за реєстровим №3540. 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів ТзОВ «Український промисловий банк». Внаслідок передачі ТзОВ «Український промисловий банк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказує, що відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконує і станом на 28.07.2015 року загальна сума її боргу за кредитним договором становить 223878,97 грн. У звязку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 223878,97 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 6/59, шляхом набуття банком права власності на вказане майно, а також стягнути судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.12.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 237/П-05, згідно з умовами якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 24000,00 дол. США з розрахунку 12% річних на строк з 06.12.2005 по 05.12.2020 рік (а.с. 7-12). 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів ТзОВ «Український промисловий банк». Внаслідок передачі ТзОВ «Український промисловий банк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договором (а.с. 29-34). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором і як вбачається із розрахунку заборгованості, її борг станом на 28.07.2015 року за кредитним договором становить 223878,97 грн., з яких: 208573,47 грн. заборгованість за кредитом; 13985,50 грн. за відсотками; 1320,00 грн. пеня (а.с. 17). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 06.12.2005 року, за умовами якого відповідач передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 6/59, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу за реєстровим №3540 (а.с. 14-16). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобовязань по кредитному договору. Згідно з ч. І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] шляхом передачі та набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки є підставна і підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 2238,79 грн. судового збору.

Outcome: approved