Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.09.2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі ФОП [PERSON]К.) був укладений кредитний договір № 11041524000, відповідно до якого відповідачу надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту 325000,00 грн. у порядку і на умовах, визначених договором з кінцевим терміном повернення до 18.09.2009 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 18.09.2006 року, за умовами якого остання передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк пр. Молоді, 6а/40, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Першою Луцькою держнотконторою 14.06.1996 року за реєстровим №3-2644. Однак, ФОП [PERSON]К свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 17.08.2015 року його борг за кредитним договором становить 731631,62 грн. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається права вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. У звязку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості ФОП [PERSON]К за кредитним договором в розмірі 731631,62 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк пр. Молоді, 6а/40, яка належить [PERSON] на праві власності, шляхом набуття банком права власності на вказане майно, а також стягнути судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішення даної справи покладалась на розсуд суду. Ухвалою суду від 28.03.2016 року провадження у справі в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] закрито. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.09.2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі ФОП [PERSON]К.) був укладений кредитний договір № 11041524000, відповідно до якого відповідачу надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту 325000,00 грн. у порядку і на умовах, визначених договором з кінцевим терміном повернення до 18.09.2009 року (а.с. 6-10). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається права вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 16-18). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що ФОП [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 17.08.2015 року становить 731632,62 грн., з яких: 324966,31 грн. заборгованість за кредитом; 399126,18 грн. за відсотками; 7539,13 грн. комісія (а.с. 5). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 18.09.2006 року, за умовами якого остання передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк пр. Молоді, 6а/40, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Першою Луцькою держнотконторою 14.06.1996 року за реєстровим №3-2644(а.с. 13-15). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобовязань по кредитному договору. Згідно з ч. І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ФОП [PERSON] шляхом передачі та набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки є підставна і підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 10974,47\~грн. судового збору.

Outcome: approved