Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

ПАТ « Державний ощадний банк України» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.06.2008 року між банком та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 2628 та Іпотечний договір № 6112, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в іпотеку передано нерухоме майно: двокімнатну квартиру №94, загальною площею 57,5 кв.м., жилою площею 31,3 кв.м., зі всіма невідємними її при належностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, буд. 40, що належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу. 05.09.2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області постановлено рішення та видано виконавчий лист № 2-1653 про звернення стягнення на предмет іпотеки а саме: двокімнатну квартиру №94, загальною площею 57,5 кв.м., жилою площею 31,3 кв.м., зі всіма невідємними її при належностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, буд.40. 06.12.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду. 19.06.2012 року постановою державного виконавця №30162888 накладено арешт на нерухоме майно боржника, що є предметом іпотеки. 25.12.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1653 від 28 жовтня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 27.01.2016 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області змінено спосіб та порядок виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2011 року за позовом АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - на реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Позивач, як іпотекодержатель має право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, між позивачем та боржником досягнуто домовленості щодо переходу предмета іпотеки до третьої особи шляхом укладання договору купівлі-продажу обєкта нерухомого майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором. На даний час діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому реалізувати вищевказане майно в межах виконавчого провадження неможливо, але існуючі обмеження предмета іпотеки не дають можливості іпотекодержателю скористатися своїм законним правом та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». Позивач просив суд звільнити з-під арешту вказане вище нерухоме майно боржника: обтяжене постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 19.06.2012 року № 30162888. В судовому засіданні, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 19.05.2016 року залучено відділ ДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області як співвідповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та просив його задовольнити. Представник відділу ДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що дії державного виконавця є законними і вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але до суду надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якій вказав на те, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 2628, згідно якого [PERSON] надано кредит на споживчі цілі в сумі 127\~900,00 дол. США., з кінцевим терміном повернення не пізніше 09 квітня 2028 року.( а.с.9-12). У забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 26 червня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір №6112, предметом якого є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира № 94, загальною площею 57,5 кв. м., жилою площею 31,3 кв. м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, буд. 40, право власності боржника на яку підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.06.2008 року.( а.с.13-18). 05 вересня 2011 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 2-1653/2011 р. позов АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 6112 від 26.06.2008 р., а саме: двокімнатну квартиру, яка має загальну площу 57,5 кв. м., житлову площу 31,2 кв. м., розташована на першому поверсі, за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] (17.01.1978 р. н., ІПН [NUMBER]), на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» для задоволення покриття зі сплати заборгованості з основного зобовязання, що виникла з Договору про іпотечний кредит № 2628 від 26.06.2008 р. п/р 37398005 в філії Печерське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» м. Києва МФО 320241 у сумі 930\~178,10 грн., реалізувавши предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів згідно діючого законодавства. 28.10.2011 року». 28.10.2011 року видано виконавчий лист по справі № 2-1653/2011.( а.с.27-30). В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2011 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа (номер виконавчого провадження згідно ЄДРВП: 30162888).( а.с.31). У ході вчинення виконавчих дій постановою державного виконавця від 19 червня 2012 року № 30162888 накладено арешт на нерухоме майно Боржника, що є предметом іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру № 94, загальною площею 57,5 кв. м., жилою площею 31,3 кв. м. зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, буд. 40, та оголошено заборону на його відчуження.( а.с.32,33). Факт обтяження іпотечного майна арештом підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 16242815 від 16.01.2014 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 56994188 від 08.04.2016 року. ( а.с.42-45). Через неможливість реалізації вищевказаного майна в межах процедури виконавчого провадження у звязку з наявністю мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», 25 грудня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-1653 від 28 жовтня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».( а.с.35). У звязку з вищевикладеним, ПАТ « Державний ощадний банк України» звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 05 вересня 2011 року в цивільній справі за позовом АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року по справі № 2-1653/2011 заяву позивача задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2011 року за позовом АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки наступним чином, а саме: із звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 6112 від 26 червня 2008 року через реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів згідно діючого законодавства, на: реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» за Іпотечним договором № 6112 від 26 червня 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерське відділення м. Києва та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] 26 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2014, а саме: нерухоме майно двокімнатну квартиру, яка має загальну площу 57,5 кв. м., житлову площу 31,2 кв. м., розташовану на 1 поверсі, за адресою: [ADDRESS], встановивши ціну реалізації предмета іпотеки не менше 543\~605,00 грн., що визначена на підставі звіту про незалежну оцінку квартири за адресою: [ADDRESS], виготовленого 05 жовтня 2015 року ТОВ «КонсалтЮніон», з метою погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 2628 від 26 червня 2008 року, стягнути із [PERSON] ([INFO], ІПН: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ: 09322277, п/р 37390500607315 у ОПЕРУ філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО: 322669) розмір заборгованості у сумі 930\~178,10 грн., за рахунок предмета іпотеки.( а.с. 36-38). На виконання вказаної ухвали позивач звернувся до ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області з клопотанням про зняття арешту, накладеного 19.06.2012 р. державним виконавцем, з вказаного вище нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.( а.с.39). 24.03.2016 року на адресу позивача надійшла відповідь відділу ДВС про відсутність підстав для зняття арешту з майна [PERSON]В.( а.с.40,41). Так, за змістом пункту першого частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно з порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»). При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки з порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Стаття 598 ЦК України передбачає у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Умовами Іпотечного договору, який вказано вище в рішенні, передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, або у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу, та/або набути права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань на підставі цього договору. З матеріалів справи, вбачається, що державним виконавцем накладено арешт тільки на те нерухоме майно боржника, яке є предметом іпотеки, інше майно боржника не виявлялося, відсутні відомості щодо арешту на інше майно. Отже, як встановлено судом і вказано вище, виконавче провадження в межах якого накладено арешт завершене, наявна зміна способу та порядку виконання рішення, тому необхідність в існуючому обтяжені нерухомого майна державною виконавчою службою є недоцільною. Як вбачається, на даний час, мають місце обставини, за яких виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-1653/2011 від 28.10.2011 року державним виконавцем завершено у звязку з неможливістю проведення виконавчих дій, ухвалою суду змінено спосіб і порядок виконання рішення суду та надано право банку, як іпотекодержателю, задовольнити свої вимоги в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Однак існуючий арешт спірної квартири, накладений державним виконавцем в межах примусового виконання, позбавляє сторін можливості виконати рішення суду. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що банк як іпотекодержатель в звязку з арештом майна, яке є предметом іпотеки, позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації цього майна поза процедурою виконавчого провадження, в межах виконавчого провадження реалізація цього нерухомого майна також неможлива, а тому права банку як іпотекодержателя є порушеними. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд дійшов висновку, що оскільки з винесенням постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору, а тому дане нерухоме майно підлягає звільненню з-під арешту. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права позивача як іпотекодержателя, а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України, витрати позивача, пов»язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачів з кожного окремо у рівних частках, тобто по 689 грн. з кожного. Враховуючи з вищевикладене та

Outcome: approved