Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив в обґрунтування якого зазначив, що 30.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 231380-CRED, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредит у розмірі 5000,00 доларів США на термін до 25.11.2009 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, повинен надавати банку грошову кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У забезпечення виконання зобовязання за договором № 231380-CRED між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами було укладено договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4\~535, 39 доларів США, яка складається: 1155, 98 доларів США заборгованість за кредитом; 3\~379, 41 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом. Червонозаводським районним судом м. Харкова по справі № 646/323/13-ц (рішення від 04.04.2013 року) розглядались позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до зазначених відповідачів про стягнення заборгованості у розмірі 3053,69 доларів США, яка нарахована позивачем за період до 29.10.2012 року, яка складалась з наступного: 1155,98 доларів США заборгованість; 1722,50 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 31,29 долар США (фіксована частина); 143,92 доларів США штраф (процентна складова). Тому позивач вважає, що з відповідачів підлягають стягненню наступні суми, які були нараховані за період з 29.10.2012 року по 08.10.2015 року: заборгованість за процентами 3379, 41 доларів США відняти 1\~722, 50 доларів США (задоволені вимоги по справ 646/323/13-ц), що дорівнює 1656, 91 доларів США. У забезпечення виконання зобовязання за договором № 231380-CRED між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, укладений в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором [PERSON] Тому позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам, яка нарахована за період з 29.10.2012 по 08.10.2015 року за кредитним договором 231380-CRED від 30.06.2008 року в сумі 1 656, 91 доларів США., що за курсом 21,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.10.2015 року складає 35\~242, 48 грн., а також судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнений позов, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.05.2008 року відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 231380-CRED, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 5000,00 доларів США на термін до 25.11.2009 року (а.с. 11-13). У забезпечення виконання зобовязання за договором № 231380-CRED між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами було укладено договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором (а.с. 14-15). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Як вказує позивач, порушення умов Договору та зазначених правових приписів [PERSON], [PERSON] допустили заборгованість за кредитним договором в розмірі 1656,91 доларів США, що за курсом 21,27 грн. складає 35\~242, 48 грн. Дана заборгованість виникла по відсоткам, яка нарахована за період з 29.10.2012 по 08.10.2015 року за кредитним договором 231380-CRED від 30.06.2008 року. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів стосовно пропуску строків позовної давності.\~\~Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1\~ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 5.7. Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років (а.с. 12). Статтею 261 ЦК України\~встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно умов договору строк виконання зобовязань спливає 25.11.2009 року. 04.04.2013 року було ухвалено рішення Червонозаводсьного районного суду м. Харкова в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначений позов був відправлений до суду 16.01.2013 року, тобто в межах 5- тирічного строку позовної давності (п.5.7 УиП). Згідно збільшеного строку позовної давності, який погоджений умовами договору, а також реєстру про відправку позову строки позовної давності Банком не пропущено. Згідно ч. 1\~ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3\~ст. 264 ЦК України). Ухвалення рішення суду, позов по якому банком було подано 16.01.2013 року, відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~являється підставою для переривання термінів позовної давності. Повторно, з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] ПАТ КБ Приватбанк звернувся 18 січня 2016 року. У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своїй заяві, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції № BOTM2B13B6 від 22.12.2015 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено суму судового збору в розмірі 1378 грн. Враховуючи, що згідно\~ст. 88 ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved