Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в особі представника Пономаренко Є.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування заявленого позову вказує про те, що 03 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11353180000, за яким останній було надано кредитні кошти в розмірі 37000 доларів США із кінцевим строком повернення коштів до 02 червня 2015 року під 15 відсотків річних. В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 03 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 207523. Проте, відповідачі взятих на себе зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та договорами поруки належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 28 листопада 2014 року за ними рахується заборгованість в розмірі 58852,39 доларів США, що еквівалентно 880836,95 гривень, яку відповідачі в добровільному порядку сплачувати відмовляються, а тому ПАТ «Дельта Банк» просить його позов задовольнити. 08 грудня 2011 року за договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги перейшло до останнього. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідачів, просив здійснити заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно має заборгованість перед банком, проте в зв'язку з скрутним матеріальним становищем та підвищенням курсу долара США не згідна з розміром заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 03 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» (АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11353180000, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 37000 доларів США з кінцевим терміном повернення 02 червня 2015 року та з оплатою 15 % річних за користування кредитом. 03 червня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір поруки, згідно якого [PERSON], як поручитель, зобов'язується нести солідарну відповідальність у разі невиконання [PERSON] зобов'язань за договором. Додатковою угодою № 1 від 03 червня 2008 року до кредитного договору були внесені зміни щодо долучення до договору Додатку № 2 «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту», зміни процентної ставки, сплати комісії та платежів на користь третіх осіб. На підставі Додаткової угоди № 2 від 30 січня 2009 року до кредитного договору, сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору так і реєстраційний номер в системі обліку банку. Сторонами було погоджено зміну схеми погашення кредиту, за умовами якої [PERSON] зобов'язалася повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 540 доларів США 20 числа кожного місяця. На підставі Додаткової угоди № 3 від 30 січня 2009 року сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів та зміни кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 02 лютого 2020 року. На підставі Додаткової угоди № 3 від 23 лютого 2009 року до кредитного договору, сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору так і реєстраційний номер в системі обліку банку. Сторонами було погоджено зміну схеми погашення кредиту, за умовами якої [PERSON] зобов'язалася повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 542,24 доларів США 20 числа кожного місяця. На підставі Додаткової угоди № 5 від 20 березня 2009 року сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів та зміни кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 02 лютого 2020 року. На підставі Додаткової угоди № 1 від 20 лютого 2009 року до Договору поруки, поручитель [PERSON] надав згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується Договором, а саме щодо розміру ануїтетного платежу в розмірі 540 доларів США, графіку погашення кредиту на кінцевого терміну виконання основного зобов'язання 02 лютого 2020 року. За даними пункту 2 Додаткової угоди № 1 від 20 лютого 2009 року, у випадку зміни в подальшому умов Кредитного договору, поручитель [PERSON], підписавши цю Додаткову угоду підтвердив свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Додаткової угоди не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін. В порушення умов договору, відповідачка [PERSON] прострочила виконання зобов'язань за кредитним договором. 06 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідачів з вимогою про дострокове повернення кредиту, процентів та пені. Згідно розрахунку прострочена сума заборгованості станом на 28 листопада 2014 року складає 58852,39 доларів США, що в еквіваленті становить 880836,95 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 35237,23 доларів США, що в еквіваленті становить 527391,57 гривень, заборгованість за відсотками - 23615,16 доларів США, що в еквіваленті становить 353445,38 гривень. За договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк», «право вимоги за кредитами» означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами», а також право вимоги до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Відповідно до акту прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу право вимоги за кредитним договором № 11353180000 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором в якості солідарних боржників, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору за яким позивач виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права банку. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачкою кредиту та відсотків за кредитом в зазначених позивачем сумах, відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.

Outcome: approved