overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Наприкінці червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між нею та [PERSON] поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ним шлюбних відносин. На даний час вони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведуть, втратили почуття поваги один до одного. У зв'язку з цим, [PERSON] переконана, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче судове засідання в порядку, передбаченому ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сім'єю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сім'ї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене [PERSON] слід відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Наприкінці червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 липня 2002 року Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося. Основною причиною припинення шлюбних відносин [PERSON] вважає втрату взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Тому шлюб з [PERSON] існує лише формально. За таких обставин подальше підтримання шлюбних відносин буде суперечити інтересам позивача. У зв`язку з цим, він просить розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У такому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Провівши підготовче засідання, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2002 року Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №908 (а.с.6). Від сумісного подружнього життя вони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не можуть жити однією сім`єю. Відновлювати відносини не бажають. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] . В заяві [PERSON] зазначає, що: Вона проживає в с.Гандрабури [ADDRESS] області. В с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області проживав [PERSON] , [INFO] , у якого не було сім`ї та дітей, але у нього були сестри, які проживали в с.Соболівка Подільського (Котовського) району Одеської області та в місті Одеса. Як зазначає заявниця, навесні 2012 року вона зустрілася з [PERSON] та оговорила з нею питання щодо спільного проживання з [PERSON] . [PERSON] повідомила заявниці про те, що є ще сестра [PERSON] , яка живе в м.Одеса і їй необхідно з нею поговорити. У квітні місяці [PERSON] знову зустрілася з [PERSON] , яка повідомила заявниці про те, що вона та сестра не проти того, щоб [PERSON] проживала з [PERSON] та доглядала за ним, бо вони хворіють і у них не має можливості допомагати та доглядати за [PERSON] Все що залишиться після смерті [PERSON] належати заявниці особисто. Вони на спадкове майно претендувати не будуть. З квітня місяця 2012 року заявниця проживала з [PERSON] однією сім`єю та вели спільне господарство. 19 листопада 2018 [INFO] [PERSON] передчасно помер. Як зазначає [PERSON] , вона здійснила поховання [PERSON] та усі необхідні ритуальні обряди: 9 днів, 40 днів, здійснює догляд за могилкою. 16 січня 2019 року [PERSON] подала заяву на прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Ананьївської нотаріальної контори. Як зазначає [PERSON] , за її заявою була відкрита спадкова справа №19/2019р. 21 травня 2019 року заявниця отримала листа №892/02-14 від Державного нотаріуса Н. [PERSON] , в якому було вказано наступне: «Спадкоємець, який прийняв спадщину [PERSON] є [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини до Ананьївської районної нотаріальної контори Одеської області (заява зареєстрована в Журналі реєстрації спадкових справ за №36 і долучена до спадкової справи №19/2019). При житті [PERSON] заповіти не складав, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори №54751879, виготовлена 16.01.2019р. Ананьївською районною нотаріальною конторою Одеської області). Стало відомо, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин або факт проживання однією сім`єю не менше 5 років до відкриття спадщини, тобто до 19.11.2018р. [PERSON] та [PERSON] , як того вимагає п.4.4. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 р. за №296/5. З огляду на те, що нотаріус не має можливості видати Вам свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання якого було с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно позовної заяви, відповідно до укладеного договору № б/н від 2 серпня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, складає між ним та банком Договір, що, як зазначає позивач, підтверджується підписом у заяві. Згідно позовної заяви, відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що як зазначає позивач, підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді, а також наказом банка про їх затвердження. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.privatbank.uа або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.uа) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно позовної заяви, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24 січня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Як зазначено в позовній заяві [PERSON] ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження В позовній заяві позивач зазначає, що відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку www.privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Згідно позовної заяви, відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

На розгляді в Юр'ївському районному суді Дніпропетровської області перебувала зазначена цивільна справа. Рішенням суду від 05 жовтня 2016 року позовні вимоги органу опіки та піклування Чаплинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області до [PERSON] задоволено та позбавлено останню батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дітей передано під опіку органу опіки та піклування Чаплинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], починаючи з 08 червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Як виходить зі змісту позовної заяви позивач, окрім вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав, заявив вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та досягнення дітьми повноліття. В той же час, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд стягнув з відповідачки аліменти на утримання дітей, проте, у резолютивній частині судового рішення не зазначив розміру вказаних періодичних платежів. За положеннями частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або ж суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає можливим з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у справі, вказавши у резолютивній частині розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

На розгляді в Юр'ївському районному суді Дніпропетровської області перебувала зазначена цивільна справа. Рішенням суду від 20 вересня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR100130289 від 26.02.2008 р. у розмірі 202 997,26 грн. Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття апеляційного провадження, оскільки в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення зазначено лише загальну суму заборгованості відповідача за кредитно-заставним договором у розмірі 202 997, 26 грн., при цьому не вказано всіх складових такої суми (заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, тощо). Ухвалою від 13 грудня 2018 року питання про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду на 21 грудня 2018 року. 21 грудня 2018 року сторони у судове засідання не з'явились, при цьому відомості про вручення судової повістки відповідачу відсутні, а позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. За положеннями статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. З мотивувальної частини судового рішення від 20 вересня 2018 року виходить, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR100130289 від 26.02.2008 р. у сумі 202 997,26 грн., з яких: 73 340,20 грн. - тіло кредиту, 129 657,06 грн. - пеня. В той же час, у резолютивній частині вказаного рішення зазначено лише загальну суму кредитної заборгованості 202 997,26 грн. та не наведено сум її складових. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає можливим з власної ініціативи (на виконання ухвали суду апеляційної інстанції) ухвалити додаткове рішення у справі, вказавши у резолютивній частині точну грошову суму кредитної заборгованості ( із зазначенням всіх її складових), що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

На розгляді Глухівського міськрайонного суду Сумської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Учасники справи в судове засідання не викликались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням від 18 травня 2021 року позов задоволено повністю, шлюб між сторонами розірвано. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Однак, в резолютивній частині залишилось невирішеним питання про стягнення аліментів, хоча в мотивувальній частині наведене нормативне обґрунтування та висновок. Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

На розгляді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувала вказана вище цивільна справа. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.02.2019 позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки у сумі 62116,94 грн. 17.05.2021 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення у справі додаткового рішення. Заява мотивована тим, що при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. У зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачу було повернуто судовий збір в сумі 881,00 грн. Однак не було розподілено судовий збір в сумі 881,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У судове засідання сторони не викликались. Дослідивши матеріали справи, що стосуються питання про судові витрати, суд приходить до такого. Частина 1 ст. 270 ЦПК України визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати . Суд встановив, що 26.02.2019 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням суду позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки у сумі 62116,94 грн. Також, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті Приватному акціонерному товариству «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з державного бюджету України повернуто 50 відсотків судового збору у сумі 881,00 грн., сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р079127 від 01.11.2018 (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких підстав враховуючи, що в рішенні по справі вирішено питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, однак не стягнуто витрати по судовому збору в розмірі 881,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з вказані витрати з відповідача на користь позивача, а відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

На розгляді суду знаходиться вказана цивільна справа. Відповідач надав до суду заяву про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи просив на вирішення експерта поставити питання: -чи виконанні підписи від імені [PERSON] на договорі поруки № 10-062 від 06.02.2007 р. на аркуші №7 та на копіях паспорту та на копії довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, до даного договору поруки [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). Також відповідач надав заяву про витребування доказів а саме оригіналів документів з підписами [PERSON] (а.с. 36) Представник позивача у судове засідання не зявився але надав заяву в якій заперечувала проти проведення експертизи вказуючи, що це затягне слухання справи. Представник відповідача та відповідач підтримали надані заяви та просили витребувані докази надати безпосередньо експерту. Враховуючи те, що зясування питань, поставлених відповідачем має істотне значення для вирішення справи та для дачі відповідей необхідні спеціальні знання, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза\~\~- це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997р. № 8, судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й обєктивному дослідженню обставин справи, по встановленню законних та обґрунтованих рішень. Також в порядку ст. 133 ЦПК України суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про витребування доказів. Згідно ч. 2 ст. 86 ЦПК України, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі не оплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи. Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Outcome: approved