Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Альфа банк», КС «Мрія», третя особа Міський відділ державної виконавчої служби Мукачівського МРУЮ в Закарпатській області про звільнення з-під арешту нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 6706С40 від 22.09.2006 року [PERSON] у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» отримав кредит в розмірі 22000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна. Згідно з договором іпотеки № 6706Z115 від 22.09.2006 року та додатковою угодою № 1 до цього договору від 06.12.2006 року, [PERSON] передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43, яка належить [PERSON]М на праві приватної власності. В той же час постановами державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на предмет іпотеки. У звязку з цим, накладення арешту на майно [PERSON], яке перебуває в заставі, порушує права ПАТ «Державного експортно-імпортного банку України» як іпотекодержателя, що робить неможливим в подальшому реалізацію предмету застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»» просить суд звільнити з-під арешту квартиру, що розташована за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не зявилися за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 6706С40 від 22.09.2006 року [PERSON] у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» отримав кредит в розмірі 22000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна. Згідно з договором іпотеки № 6706Z115 від 22.09.2006 року, [PERSON] передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43, яка належить [PERSON]М на праві приватної власності. В п. 2.1.4. договору іпотеки № 6706Z115 від 22.09.2006 року зазначено, у разі невиконання умов кредитного договору, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Одночасно судом також встановлено, що постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 19896571 від 22.06.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Також постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 42986860 від 23.04.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Крім того постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 21518843 від 01.10.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 22364541 від 15.11.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження також накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. В силу ст. 1 Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтями 17, 18 цього ж Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставлено майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобовязання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно з ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобовязань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором. Як передбачено ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Як встановлено, право застави у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на квартиру, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43, виникло до накладення арешту на все майно [PERSON] на підставі постанов державних виконавців. Таким чином системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про наявність у іпотекодержателя права на вчинення дій, спрямованих на захист прав іпотекодержателя, визначених умовами договору іпотеки, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту з майна, в складі якого є предмет іпотеки, переданий в іпотеку позичальником на забезпечення задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки. Крім того враховуючи те, що майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43, знаходиться в іпотеці банку, та виносячи постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, державні виконавці зобовязані були повідомити про це заставодержателя та розяснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази та те, що на теперішній час арешт, накладений постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 19896571 від 22.06.2010 року, постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 42986860 від 23.04.2014 року, постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 21518843 від 01.10.2010 року та постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] ВП № 22364541 від 15.11.2010 року на все майно, яке належить [PERSON], в томі числі і на спірне нерухоме майно, знятий не був, а також те, що кредитні зобовязання [PERSON], забезпечені заставою, не погашені, суд дійшов висновку, що право ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» як іпотекодержателя порушено, оскільки такий буде позбавлений задовольнити свої вимоги щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок спірного арештованого майна в тому числі і в реалізації своїх прав іпотекодержателя при зверненні стягнення на майно, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, у звязку з чим слід звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Г.Петрова, 2/43, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved