Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що 23 серпня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем було укладено договір № 337949500587576 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було надано відновлювану відкличну кредитну лінію у розмірі 9583.33 грн., зі сплатою, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, за користування кредитними коштами у розмірі 32 % річних, строком користування кредитом з 23.08.2013 року по 22.08.2015 рік. Оскільки зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу відповідачем не виконується, то позивач просить стягнути з останньої виниклу заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань в сумі 8161.89 гривень. Позивач у судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 серпня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було надано відновлювану відкличну кредитну лінію у розмірі 9583.33 грн., зі сплатою, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, за користування кредитними коштами у розмірі 32 % річних, строком користування кредитом з 23.08.2013 року по 22.08.2015 рік. Згідно умов договору, позичальник брав на себе зобов'язання здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 5 додаткової угоди до договору, моментом надання відповідачу кредиту є здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умовами відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку. За період з 23.08.2013 року по 27.05.2014 року відповідач користувався своїм правом на зняття грошових коштів в межах встановленого ліміту. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу, внаслідок чого, станом на 27.05.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7273,63 грн., а також по нарахованим процентам за користування кредитом у розмірі 588,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплатити належні проценти. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з заборгованості по кредиту - 7273,63 грн.;заборгованості по процентам - 588,26 грн. Частковому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 14 Додаткової угоди.. Так, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 14 додаткової угоди складеної між сторонами, у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 гривень. Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 300 грн. задоволенню не підлягають, так як суперечать ч. 2 ст. 549 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial