Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Начальник Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме в розмірі 31662, 06 грн. за період з 01.01.2012 року по 31.12.2015 рік. В обгрунтування позовної заяви (із врахуванням заяви про уточнення обгрунтування підстав позову) зазначено, що 29 листопада 2018 року відповідачкою подано до позивача заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги. Позивачем виплачено відповідачці 35 534, 06 грн. державної соціальної допомоги. 29 листопада 2018 року до позивача надійшли повідомлення Бережанського МВ ДВС про те, що відповідачка отримала аліменти від [PERSON] на загальну суму 47 779, 76 грн. Відповідачці надіслано повідомлення про повернення коштів державної соціальної допомоги в сумі 35 534, 06. Станом на 19 грудня 2019 року відповідачкою не повернуто позивачу державну соціальну допомогу в сумі 31662, 06 грн. А тому просить суд стягнути із відповідачки в користь держави в особі управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації надміру виплачену тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме в сумі 31662, 06 грн. за період 01.01.2012 по 31.12.2015 та судовий збір в сумі 1921 грн. У судове засідання представник позивача Управління соціального захисту населення не з`явився Бережанської РДА Тернопільської області не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзив на позов не подала, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. о справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частин 8 - 9 статті 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, визначено Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22 лютого 2006 року (далі - Порядок). Відповідно до п.2 Порядку, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Згідно з п. 5 Порядку, тимчасова допомога призначається та виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину (далі - одержувач), структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі органи соціального захисту населення). Допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Згаданим Порядком також передбачено, що відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на одного з батьків. У разі поновлення виплати аліментів один з батьків зобов`язаний в триденний строк письмово повідомити про це органусоціального захисту населення для припинення виплати (перерахунку) раніше призначеної тимчасової допомоги. Якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця);повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету (пункт 12 Порядку). За положеннями ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2011 року відповідачкою [PERSON] подано до органу праці та соціального захисту населення Бережанської РДА заяву №473 про призначення тимчасової допомоги дітям. Згідно довідки про неотримання аліментів, « [PERSON] , жителька с.Пліхів Бережанського району дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року згідно з виконавчим листом №2-39 від 25.03.2011 року який видано Бережанським районним судом про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання двох дітей». Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Бережанської РДА Тернопільської області (ОР 410272 ЦБ/ПБ 4/1), [PERSON] отримала тимчасову допомогу на 2-х дітей, коли мати (батько) ухиляються від сплати аліментів в розмірі 35534, 06 грн. Як вбачається із довідки Бережанскього міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області №3-21/16443 від 29.11.2018 року, [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] , а саме: травень 2018 року - 6045, 00 грн.; червень 2018 року - 7154,76 грн.; липень 2018 року - 2120,00 грн.; серпень 2018 року - 2120, 00 грн.; вересень 2018 року - 2120, 00 грн.; жовтень 2018 року - 2220, 00 грн. Згідно довідки Бережанскього міжрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області №3-33/17095 від 11.12.2018 року, [PERSON] сплатив в користь [PERSON] аліменти у сумі 26000,00 грн. Отже, відповідачка [PERSON] отримала аліменти на утримання дітей від [PERSON] на загальну суму 47779,76 грн. Відповідачкою [PERSON] не було повідомлено позивача про суттєві зміни, які вплинули б на виплату державної допомоги. 18 грудня 2018 року за №3082/01-09 відповідачці [PERSON] надіслано лист Управління соціального захисту населення Бережанської РДА Тернопільської області щодо повернення коштів, в якому зазначено, що у зв`язку з виплатою аліментів батьком дітей і одночасно виплатою тимчасової допомоги управлінням соціального захисту населення виникла переплата тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у сумі 35 534, 06 грн. за період з 01.07.2011 року по 31.12.2015 року. Також у листі зазначено про обов`язок відповідачки повернути переплачену суму тимчасової допомоги у розмірі 35 534, 06 грн. до державного бюджету. Відповідно до квитанцій №26 від 12.04.2019 року, №20 від 17.05.2019 року, №12 від 02.08.2019 року, №29 від 13.09.2019 року, №20 від 29.10.2019 року відповідачкою [PERSON] повернуто позивачу 3872, 00 грн. Таким чином, відповідачкою [PERSON] не повернуто позивачу державну соціальну допомогу в сумі 31662, 06 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на спростування доводів позивача відповідачкою не надано. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами у справі, а відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved