Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Новоархангельської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що у сім'ї [PERSON], [INFO] виховувались її малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей веде аморальний спосіб життя, займається проституцією, дітей було поставлено на облік, як таких, що опинились у складних життєвих обставинах. Відповідач тривалий час проживала у м.Києві, вихованням та доглядом у переважній більшості займалась їх бабуся. У 2015 році [PERSON] неодноразово зверталась до виконкому сільської ради про небажання ростити та виховувати своїх дітей і 20.04.2016 року остання привезла дітей до Кіровоградського обласного спеціалізованого будинку дитини нового типу управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації. Мати покинула дітей у закладі без законних підстав написавши заяву про те, що вона залишає дітей, про них піклуватись не буде, згодна з позбавленням її батьківських прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заячву про розгляд справи за відсутності позивача, подані вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO] та [PERSON], яка народилася [INFO] матір'ю записана [PERSON], відомості про батька зазначені в порядку ст.135 СК України. Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї відповідача станом на 27.08.2015 року, остання проживає у с.Кринички Новоархангельського району у будинку, який має 2 кімнати разом, крім інших осіб, зі своєю матір'ю, з якою постійно конфліктує, внаслідок небажання виховувати дітей, діти мають достатні умови для утримання та виховання. Актом початкової оцінки потреб дитини у сім'ї матір [PERSON] зафіксовано байдуже ставлення матері до дітей, бажання їх позбутись, так як останні її нервують, вона бажає влаштувати своє особисте життя. Актом від 20.04.2016 року про підкинуту дитину, складеного органом внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я встановлено, що [PERSON] та [PERSON], [INFO] своєю матір'ю були привезені до Кіровоградського будинку дитини та залишені і матір'ю була написана заява про відмову від дітей. В даний час діти тимчасово влаштовані до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» внаслідок загрози їх життю та здоров'ю. Згідно з характеристикою, виданою виконкомом Скалівсько-Хутірської сільської ради, Новоархангельського району, Кіровоградської області, [PERSON] характеризується посередньо, вихованням та доглядом своїх дочок не займається. Неодноразово зверталась із проханням про небажання ростити своїх дітей, з нею неодноразово проводились бесіди з приводу виховання дітей, однак позитивних результатів вони не принесли і діти матір'ю були відвезені до будинку дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Новоархангельської районної державної адміністрації від 11.05.2016 року встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до виконкому сільської ради про небажання ростити та виховувати своїх дітей, яких потім відвезла до будинку дитини, написала заяву про те, що залишає дітей, піклуватись про них не буде. Внаслідок загрози життю, здоров'ю та моральному розвитку малолітніх [PERSON], яка народилася [INFO] та [PERSON], яка народилася [INFO], орган вважає, що доцільно позбавити батьківських прав відповідача відносно своїх малолітніх дітей. В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України «Про охорону дитинства»). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Сімейного Кодексу України). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 27 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 вищезазначеного Пленуму роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 Сімейного Кодексу України) то, за таких обставин судом достовірно встановлено, що відповідач свідомо ігнорує виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, не цікавиться їх станом здоров'я, ігнорує їх медичне лікування, повністю самоусунулась від батьківських обов'язків навіть після багаточисленних попереджень відповідних служб, що в повній мірі свідчить про свідоме ігнорування всіх батьківських обов'язків, дітей залишила у будинку дитини і з часу їх залишення не виявила бажання їх забрати на виховання, написала заяву про відмову від їх утримання. Отже суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], залишити дітей для подальшого проживання та виховання у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на те, що відомості щодо доходів [PERSON] відсутні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з часу пред'явлення позову у відповідності до вимог ст.191 Сімейного кодексу України. При цьому зважаючи на те, що діти перебувають на державному забезпеченні, суд вважає за можливе визначити комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» отримувачем аліментів. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved