Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Обґрунтовуючи свою заяву Теплівської сільська рада вказала, що під час вивчення стану додержання земельного законодавства на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області виявлено, що 19 серпня 2000 року помер [PERSON], [INFO], який проживав у [INFO]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,7619 га, розташованої на території Теплівської сільської ради, державний акт серія І-ЛГ № 092512. Цю спадщину ніхто не прийняв. Перед початком судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Заінтересована особа [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 1277 Цивільного кодексу України дійсно передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Між тим, згідно вимог зазначеного Кодексу прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви нотаріусу або у сільській місцевості - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування вимагається від спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем (ст. 1269 ЦК). Спадкоємець же, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 01 грудня 2017 року за № 00019138704, судом встановлено, що [PERSON] помер 19 серпня 2000 року у с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області. Після його смерті залишилась спадщина, яка, зокрема, складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,7619 га, що розташована на території Теплівської сільської ради та на праві власності належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ЛГ 092512. Із долученої до заяви довідки №86 від 25.01.2018р. йдеться, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Разом з ним на день смерті був зареєстрований та проживав його син [PERSON]. Відповідно до вимог статті 1265 Цивільного кодексу України син належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті батька. Суду не надано доказів того, що [PERSON] протягом шести місяців після відкриття спадщини, що належала [PERSON], відмовився від її прийняття, тому відповідно до вимог частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України він фактично прийняв спадщину після смерті матері, в тому числі й на зазначену земельну ділянку. Діючим законодавством не передбачено строків для оформлення спадщини та відповідальності за її не оформлення. За таких обставин, враховуючи, що судом встановлені обставини прийняття спадщини після смерті [PERSON] його сином [PERSON] у задоволенні заяви Теплівської сільської ради про визнання цієї спадщини відумерлою слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed