Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі по справі, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] і які мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 19.06.2020 малолітній [PERSON] , [INFO] , згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області був влаштований до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня №4»КМР та 30.06.2020 року направлений до КЗ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей №1» у зв`язку з тим, що залишився без батьківського піклування. Відповідно висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , батько малолітнього [PERSON] категорично відмовляється забирати дитину собі на виховання аргументуючи це тим, що він не є біологічним батьком хлопця, а тому не має бажання утримувати та виховувати дитину. 12.08.2020 року на ім`я начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради гр. [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати - [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно рапорту інспектора Покровського відділення поліції встановлено, що [PERSON] постійного заробітку не має, спілкується з підозрілими особами. Умови проживання дітей незадовільні. [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні обслуговування громадян Покровського відділу обслуговування громадян в м.Кривому Розі. Згідно з документами, які надійшли до служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради було встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради та матеріальної допомоги на дітей не отримує. Службою у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради з матір`ю неодноразово були проведені профілактично-роз`яснювальні бесіди, в ході яких остання попереджена про відповідальність за ухилення від виховання дітей та направлено клопотання до Покровського відділення поліції про доцільність притягнення до відповідальності за ухилення матері від виховання малолітньої дитини. Також, неодноразово були здійснені виїзди за адресою з метою обстеження умов проживання малолітньої дитини, але доступу до житла [PERSON] не надала (акти від: 09.06.2020, 12.06.2020, 16.06.2020, 25.06.2020). В пояснюваннях у письмовому вигляді [PERSON] зазначила, що у неї в квартирі відсутня ванна, квартира потребує ремонту. Зобов`язалась пройти профілактичний огляд у лікаря-нарколога, надати довідку до служби у справах дітей, надати спеціалістам служби у справах дітей доступ до житла. Відповідачка пояснила, що не згодна з позбавленням її батьківських прав. [PERSON] не виконала жодного із зобов`язань: не надала доступу до житла, не надала довідку про профілактичний огляд від лікаря-нарколога, не намагалась працевлаштуватися та започаткувати нормальний уклад життя. Згідно інформації наданої Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з`ясовано, що матері, [PERSON] неодноразово надавалися рекомендації щодо покращення умов проживання, ведення здорового способу життя та належного виконання своїх батьківських обов`язків. Від запропонованих соціальних послуг КМЦСССДМ [PERSON] відмовилася, доступу до житла не надає, аргументуючи відсутністю умов проживання для малолітньої дитини. Відповідно характеристики КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясло - садок) №113» КМР [PERSON] є вихованцем закладу з 11.04.2018. Батько, [PERSON] не займається вихованням дитини, мати, [PERSON] не працює, неодноразово скоювала правопорушення зафіксовані правоохоронними органами. [PERSON] приводили в дитсадок в брудному одязі, взутті, часто дитина була не помита, з брудними нігтями. [PERSON] систематично не забирала дитину увечері у визначені режимом роботи закладу години, на зв`язок виходила дуже рідко (її телефонні номери часто вимкнені або ж вона змінює номер та не повідомляє вихователям). [PERSON] не відвідує дитячий садок з 06.12.2019 року. Згідно інформації КНП «Центр первинної медик-санітарної допомоги №3» КМР, мати лікаря-педіатра відвідує рідко, до квартири нікого не пускає, на телефон не відповідає. Дитина на «Д» обліку не перебуває. Відповідно інформації КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей №1» КМР за час перебування малолітнього [PERSON] з 30.06.2020 року по теперішній час, дитину ніхто не відвідував. Позивач наполягає на позбавленні батьківських прав відповідачів та стягненні аліментів на утримання дитини по 1/4 частини всіх доходів заробітку з кожного відповідача. Представник позивача Мосолова І.В. в суді підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідачі не виконують батьківських обов`язків. Дитина з 30.06.2020 року перебуває в КЗ «ЦСПРД №1» КМР, дитину ніхто не відвідує. Батько, [PERSON] відмовляється забирати малолітнього [PERSON] із КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» у зв`язку з тим, що він не є його біологічним батьком. Службою проведено ретельну перевірку соціального життя зазначеної родини, [PERSON] на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи Криворізький міський центр соціальної служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що родина перебуває на обліку в центрі, неодноразово матері [PERSON] надавались рекомендації щодо покращення умов проживання, ведення здорового способу життя та належного виконання батьківських обов`язків, однак остання цих рекомендацій не виконує. Представник органу піки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради в суді пояснила, що ними проводились співбесіди з відповідачем [PERSON] , щодо виконання батьківських обов`язків, відносно малолітнього Протченко Артема . Однак, відповідач категорично заперечує, що є біологічним батьком [PERSON] тому ніякої участі у вихованні дитини приймати не бажає. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник КЗ «ЦСПРД №1» КМР в суді пояснила, що з 30.06.2020 року [PERSON] перебуває в установі, ніхто з батьків за цей час його не відвідував, хоча дитина постійно чекає на матір. Вважає доцільним позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що любить сина, дитина відвідувала дитячий садок, був постійно під її наглядом. На даний час вона відбуває покарання, однак, вона має намір коли звільниться з місць позбавлення волі забрати дитини додому. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини, Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно з ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.09.2014, актовий запис №1139. Мати дитини - [PERSON] , зареєстрована разом з малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , батько дитини - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Служба у справах дітей неодноразово намагалась провести перевірку житлових умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] доступу до житла не надає. Відповідно характеристики КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясло - садок) №113» КМР [PERSON] є вихованцем закладу з 11.04.2018. Батько, [PERSON] не займається вихованням дитини, мати, [PERSON] не працює, неодноразово скоювала правопорушення, фіксовані правоохоронними органами. [PERSON] приводили в дитсадок в брудному одязі, взутті, часто дитина не помита, з брудними нігтями. Громадянка [PERSON] систематично не забирала дитину увечері у визначені режимом роботи закладу години, на зв`язок виходила дуже рідко (її телефонні номери часто вимкнені або ж вона змінює номер та не повідомляє вихователям). [PERSON] не відвідує дитячий садок з 06.12.2019 року. Відповідно до інформації наданої Криворізьким міським центром для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] є отримувачем соціальних послуг в КМЦСССДМ, як сім`я, яка перебуває у складних життєвих обставинах . З 30.06.2020 року малолітнього [PERSON] за направленням служби у справах дітей виконкому Криворізької міської ради було тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей №1» Криворізької міської ради, у зв`язку з тим, що дитина опинилась у складних життєвих обставинах. Згідно повідомлення Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області [PERSON] за місцем мешкання характеризується негативно, контактує з підозрілими особами, вживає наркотичні та алкогольні речовини. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34) за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2021 року. Відповідач [PERSON] надав письмове пояснення, в якому просив позбавити його батьківських прав, щодо малолітнього [PERSON] тому що він не вважає себе біологічним батьком дитини. Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі було надано висновок за 7/01-29/2680 від 06.08.2020р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про сина в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача [PERSON] , що вона після звільнення з місць позбавлення волі зможе забрати дитину та буде займатись його вихованням. Враховуючи, що [PERSON] є особою, яка притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, тому не може сприяти дитині у доступі до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Крім того, згідно інформації КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» КМР, мати лікаря-педіатра відвідує рідко, до квартири нікого не пускає, на телефон не відповідає, чим ставить під загрозу життя дитини. Суд, також вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що при зміні своєї поведінки та зникненні обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, вона має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. У відповідності до ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові або іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органові опіки та піклування. Таким чином, враховуючи ту обставину, що особи, які б виявили бажання виховувати дитину, відсутні, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , підлягає передачі для подальшого влаштування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , з кожного відповідача по 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього опікуна дитини або дитячого закладу, де буде перебувати дитина. Питання по судових витратах вирішити, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 1816 гривен з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.164, 166, 167, 171, 180-182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-26, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved