Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог У 2019 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Сумська районна державна нотаріальна контора та Нижньосироватська сільська рада, в якому просила визнати нікчемним, посвідчений секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради Сумського району, заповіт від 03 січня 2015 року, складений [PERSON] , на ім`я [PERSON] . Позов мотивовано тим, що оспорюваний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Відповідач своїм правом на письмовий відзив не скористався. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Юшкевич Є.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - адвокат Нагорний В.Б. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Представник третьої особи - завідуюча Сумської районної державної нотаріальної контори - Блошенко В.І. поклалась на розсуд суду, наголосивши, що вона є неупередженою. Представник Нижньосироватської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, направив суду заяву, в якій просив справу слухати відсутність представника, щодо вирішення спору поклались на розсуд суду. Позиція суду Суд вислухавши учасників процесу, свідка, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Фактичні обставини справи Судом встановлено (з матеріалів спадкової справи а.с. 58-94), що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 3 від 15 січня 2015 року зроблений Червоненською сільською радою Сумського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.60) За життя - 03 січня 2015 року [PERSON] був складений заповіт, яким на випадок смерті ним було зроблено розпорядження щодо належної йому квартири [ADDRESS] , заповів - [PERSON] (а.с. 61). Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 59) та його матір [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом (а.с. 71). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 листопада 2015 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири [ADDRESS] (а.с. 169-170). [INFO] померла [PERSON] про що зроблено актовий запис № 211 відділом регістрації актових записів адміністрації м. Сєвєроморськ, Мурманської області, Російська Федерація. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с. 102-207) спадщину за заповітом та за законом прийняла [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради і на час складання заповіту [PERSON] вона також працювала секретарем і саме вона його посвідчувала. Вказала, що [PERSON] на той час хворів, був лежачий, проте був у свідомості і керував своїми діями. Під час укладання заповіту, вона мала з ним конфіденційну розмову, і останній їй повідомив, що його воля залишити квартиру [ADDRESS] [PERSON] , оскільки останній доглядав за ним. Вона йому роз`яснювала зміст чинного законодавства. Зазначила, що сам заповіт вона склала в приміщенні сільської ради, проте, прийшла до [PERSON] в будинок, де вголос його прочитала та і він сам одягав окуляри і прочитав його. З приводу різних дат 03 січня 2015 року та 03 грудня 2015 року вказала, що у зв`язку з тим, що деякі документи формуються на підставі раніше сформованих, виникають технічні помилки і що це була саме технічна помилка. Мотивувальна частина і доводи суду та застосовані норми права Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України(частина третя статті 1247 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків. За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, зараз і надалі у редакції чинній на час складання спірного заповіту, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку). Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування. При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку). Висновки за результатами розгляду позову Судом, встановлено, що оспорюваний заповіт записаний секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. У графі «підпис» міститься рукописний запис «заповіт прочитано мною особисто, підписаний власноручно [PERSON] ». У заповіті зазначені місце та дата посвідчення заповіту, а також запис «заповіт посвідчений мною, [PERSON] секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний ним у моєї присутності». Секретар виконавчого комітету Червоненської сільської ради встановила особу заповідача за паспортом, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1234, 1235, 1236, 1241, 1254, 1307 ЦК України, встановила його дійсну волю на розпорядження майном на випадок його смерті та посвідчила особистий підпис на заповіті, при цьому будь-яких інших осіб при цьому не було, а тому і не було необхідності залучати двох свідків для такого посвідчення. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. У цій справі позивач у якості підстав визнання заповіту нікчемним посилається виключно на недотримання форми і порядку під час його посвідчення, зокрема,те, що за реєстром дата складання вказана 03 січня 2015 року, а у посвідчувальному написі - 03 грудня 2015 року, проте вказані доводи перевірені і спростовані показами секретаря, яка вказала, що у зв`язку з тим, що деякі документи формуються на підставі раніше сформованих, виникають технічні помилки. З урахуванням встановлених у цій справі обставин та зібраних доказів, суд приходить до висновку, що заповіт прочитаний ним особисто, відповідає його внутрішній волі, підписаний власноручно. Дійсність підпису заповідача у заповіті, складання заповіту за відсутності у останнього необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту не є предметом даного спору і такими підставами позов не обґрунтовувався. Доводи позивача щодо нікчемності оспорюваного заповіту не містять доказів відсутності вільного волевиявлення заповідача на складання заповіту і порушення визначених законом умов його складання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати складений [PERSON] заповіт нікчемним, оскільки позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні.

Outcome: dismissed