Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

ПАТ [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції [PERSON] Аваль звернулося до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29 березня 2007 року між ПАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1150/82/85227, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 34 680,00 доларів США строком до 29 березня 2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитом у розмірі. В якості забезпечення належного виконання умов кредитного договору 29 березня 2007 р. між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 014/1150/82/85228/1, відповідно до якого в іпотеку Банку відповідачем було передано нерухоме майно 2-кімнатна квартира № 42, житловою плошею 27,9 кв.м, загальною площею 63,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 19/2, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак [PERSON] зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 23.04.2014 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 2 587 853,24 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив для задоволення своїх вимог за кредитним договором на суму 2 587 853,24 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву суду, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Надала заперечення на позов, у якому просила відмовити Банку у задоволенні позову на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також зазначила, що крім неї у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані та фактично проживають: її чоловік [PERSON], невістка [PERSON] та малолітня онука [PERSON] Оскільки іншого житла відповідач та члени її сімї не мають, то у разі зняття їх з реєстраційного обліку, це призведе до порушення правил реєстраційного обліку громадян. Крім того, відсутність реєстрації буде перешкодою у працевлаштуванні відповідача та членів її сімї. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 29 березня 2007 р. між Публічним акціонерним товариством [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1150/82/85227, згідно якого останньому були надані грошові кошти в сумі 34 680,00 доларів США строком до 29 березня 2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитом у розмірі. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № 014/1150/82/85228/1 від 29.03.2007 р., за умовами якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира № 42, житловою плошею 27,9 кв.м, загальною площею 63,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 19/2, та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу № 1-329 виданого 11 лютого 1994 р. Харківською Товарною Біржею, реєстраційний номер 1-329, зареєстрованого у КП ХМ БТІ 27.12.2006 р. згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13080723, виданого 27.12.2006 р. КП ХМ БТІ реєстраційний номер 5233483, номер запису 56182 в книзі 1. Свої зобовязанняза договором кредиту [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, проте останній вимоги кредитного договору виконує неналежним чином, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 23.04.2014 р. складає: - заборгованість за кредитом 29 193,34 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 року становить 336 098,54 грн.); - заборгованість по відсотках за кредитом 23 444,04 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 р. становить 269 907,72грн.); - пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками 170 238,21 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 р. становить 1 959 926,98грн.); - штраф за прострочку сплати за кредитом та відсотками 21 920,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекоює застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно вимог ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право\~\~звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5.1. Іпотечного договору, у разі порушення основного зобовязання, умов кредитного договору або іпотечного Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення та у разі не виконання ним в встановлені строки, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання зазначених вимог закону, умов кредитної та іпотечної угоди, укладеної сторонами, Банком на адресу відповідача були направлені відповідні вимоги щодо усунення порушення. Відповідно до ст. 7 Закону України Про Іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Стаття 12 Закону України Про іпотеку передбачає, що у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не виконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до п.п.5.4. звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку. Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку, суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає, в тому числі, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку, якою визначено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві , якщо це передбачено в рішенні суду. При цьому ціна продажу предмета іпотеки, згідно з ч. 6 ст. 38 Закону встановлюється на підставі оцінки майна, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав чинності 07.06.2014 року. Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте\~(відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;\~загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень,\~які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Відчуження це перехід права власності від однієї особи до іншої. Примусове відчуження майна можливе лише в порядку, визначеному законом, зокрема\~Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до даного Закону таке примусове відчуження полягає у реалізації майна з прилюдних торгів. Мораторій це відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій. Суд вважає, що мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишення позовної заяви без розгляду, зупинення чи закриття провадження за такою позовною заявою. Даний мораторій поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - на його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження. Щодо посилань відповідача у запереченні на позов на те, що у разі зняття її та членів її сімї з реєстраційного обліку за місцем проживання, це призведе до порушення правил реєстраційного обліку громадян та буде перешкодою у їх працевлаштуванні, то суд вважає за необхідне зазначити, що така вимога, як зняття з реєстраційного обліку відповідача, позивачем у позовній заяві не ставилась. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимога Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved