Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

ПАТ «Банк «Демарк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 434 від 11.03.2011 в сумі 571 578,28 грн., а саме: на квартиру [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] 11.03.2011 було укладено кредитний договір № 434, згідно умов якого банком було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 280 000,00 грн., строком до 08.07.2011 під 24 % річних. Відповідно до Договорів про внесення змін № 1 від 05.07.2011, № 2 від 27.02.2012, № 3 від 28.08.2012 до Кредитного договору № 434 від 11.03.2011, з 05.07.2011 встановлено максимальний ліміт заборгованості кредитної лінії 400 000,00 грн., строком повернення до 30.10.2012; з 27.02.2012 позичальник повинна сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 22 % річних, а з 28.08.2012 - 23 % річних. Вказує, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши кошти в сумі 679 900,00 грн., але за період користування кредитною лінією позичальником було погашено 279 900,00 грн., таким чином загальна сума кредиту, наданого банком позичальнику в межах кредитної лінії, становить 400 000,00 грн. В свою чергу позичальником умови кредитного договору були виконані частково, а саме: сплачено заборгованості по кредиту - 182,82 грн., по відсоткам - 159 885,54 грн. (за період з 11.03.2011 по 30.04.2013 сплачені повністю - 155 467,81 грн., за період з 01.05.2013 по 31.05.2013 сплачені частково - 4 417,73 грн.). Загальна сума заборгованості відповідача станом на 11.12.2013 становить 571 578,28 грн., з них: заборгованість по кредиту - 399 817,18 грн., заборгованість по відсоткам - 53 055,98 грн., пеня (по кредиту) - 56 449,08 грн., пеня (по відсоткам) - 2 256,04 грн., штраф (за порушення сплати відсотків) - 60 000,00 грн. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань з відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 11.03.2011 за р. № 454, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку чотирикімнатну квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з внесенням змін до кредитного договору, відповідні зміни були внесені також і до іпотечного договору. На виконання вимог ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», банк направляв письмову вимогу від 06.11.2013 на адресу іпотекодавця, однак порушення зобов'язання не були усунуті, вимога іпотекодержателя залишилася без задоволення. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.02.2014 по справі, за клопотанням відповідача, було призначено судову експертизу для визначення вартості іпотечного житла, яка була повернута без виконання, у зв'язку з несплатою відповідачем витрат на її проведення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала письмові пояснення по справі (а.с.73-74). Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково, заперечував лише в частині нарахованої суми штрафу за порушення сплати відсотків у розмірі 60 000,00 грн., вважаючи її безпідставно нарахованою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 11.03.2011 ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 434, згідно умов якого банк відкрив кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 280 000,00 грн., строком до 08.07.2011 під 24 % річних (а.с.6-7). 05.07.2011, 27.02.2012, 28.08.2012 між ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] були укладені договори про внесення змін і доповнень до вказаного кредитного договору щодо розміру кредиту, відсоткової ставки, строку погашення заборгованості, а саме: з 05.07.2011 встановлено максимальний ліміт заборгованості кредитної лінії 400 000,00 грн., строком повернення до 30.10.2012; з 27.02.2012 відсотки за користування кредитом становлять 22 % річних, а з 28.08.2012 - 23 % річних (а.с.8-10). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] взяті на себе обов'язки за цим кредитним договором не виконала. Як вбачається з розрахунку позивача (а.с.5,57), станом на 11.12.2013 заборгованість відповідача становить - 571 578 грн. 28 коп., з них: заборгованість по кредиту 399 817 грн. 18 коп.; заборгованість по відсоткам - 53 055 грн. 98 коп., пеня (по кредиту) - 56 449 грн. 08 коп., пеня (по відсоткам) - 2 256 грн. 04 коп., штраф (за порушення сплати відсотків) - 60 000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідно до п. 6.4. Кредитного договору у разі порушення перший та другий рази сплати відсотків за кредитом, позичальник сплачує за порушення штраф у розмірі 3 000 грн. за кожний факт порушення строку сплати процентів. У разі, якщо позичальником порушено строк сплати процентів три і більше разів, розмір штрафу, який указано вище, збільшується у два рази. При несплаті процентів в строк указаний в кредитному договорі, банк має право стягнути з позичальника пеню, починаючи з першого дня прострочки за кожний день прострочки. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з першого дня прострочки і до дати повного погашення заборгованості по процентах, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяли у період, за який сплачується пеня. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання, а саме: порушення строків сплати відсотків, кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а тому позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк» в частині стягнення штрафу в розмірі 60 000 грн. не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань, взятих за кредитним договором № 434 від 11.03.2011, між ПАБ «Банк «Демарк» та [PERSON] 11.03.2011 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 454, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру № 75 зі всіма зручностями, загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м, яка знаходиться в [ADDRESS], що належить їй на праві власності (а.с.24-28). Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 26 цього Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Суд враховує, що заявлений позивачем спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідає вимогам вищезазначеного закону, а тому підлягає задоволенню. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Банк «Демарк» підлягає задоволенню в частині звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 434 від 11.03.2011 в розмірі 511 578 грн. 28 коп., тобто за виключенням штрафу у розмірі 60 000 грн. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 3 441 грн. 00 коп. судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial