Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до Бабюк С.Я. про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 23.07.2013 року Бабюк С.Я. отримала кредит у розмірі 1200,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 15912,60 гривень, а тому просив задовольнити позов та стягнути вказану суму з відповідача, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не прибув, але скерував суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON]юк С.Я. в судове засідання повторно не прибула, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, причину неявки суду не повідомила, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Так встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 19.09.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вищевказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Таким чином, відповідач [PERSON] знала про умови приєднання до правил надання банківських послуг, строків, сум та умов погашення заборгованості за кредитом, а також штрафних санкцій у випадку порушення взятих на себе зобов'язань. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Із матеріалів справи вбачається, що зобовязання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, як наслідок з рахунку загальної суми заборгованості вбачається, що сума заборгованості станом на 31.12.2017 року становить 15912 (пятнадцять тисяч девятсот дванадцять ) гривень 60 копійок, яка складається з: 1103 (одна тисяча сто три) гривні 94 копійки заборгованість за кредитом, 13574 (тринадцять тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні 73 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (пятсот) гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 733 (сімсот тридцять три ) гривень 93 копійки - штраф (процентна складова). Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком. (а.с.4,5) У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а статтею 525 цього ж кодексу встановлено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За положеннями ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Окрім того, за змістом ст.1048 ЦК України позикодавець має право отримати проценти від суми позики, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 530, 543, 554, 611, 612, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність,

Outcome: approved