Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК » звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства « АКЦЕНТ - БАНК» заборгованість у розмірі 40343.71 грн. за кредитним договором № б/н від 25.01.2008 року та судові витрати : судовий збір у розмірі 403.44 грн. Позов обґрунтований тими обставинами, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2008 року [PERSON] 25.01.2008 року отримав кредит у розмірі 5000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення умов договору, зазначає позивач, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Позивач посилається до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, відповідно яких, наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач наголошує, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 23.12.2013 року має заборгованість -40343.71 гри., яка складається з наступного: - 5000.00 гри. - заборгованість за кредитом; - 20346.39 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 12600.00 гри. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 гри. - штраф (фіксована частина). - 1897.32 гри. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення, просив застосувати строки позовної давності, зазначаючи, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем платіжної кредитної картки, грошей у розмірі 5000 гривень, в заяві про видачу кредиту не встановлені відсотки за користування кредитом, не доведено виконання банком зобов'язань за зазначеним кредитом, крім того позивачем пропущено строк позовної давності. Заслухавши сторони, перевіривши надані письмові докази на підтвердження своїх позицій, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3 статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позивач у позовній заяві посилається на те, що 25.01.2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості по платіжних картках визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, без встановленого мінімального платежу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Поряд зі встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п. 9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п. 6.5., 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою). В разі виникнення заборгованості, Клієнт зобов'язаний її погасити протягом 30 днів з моменту її виникнення. У випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині (п. 6.9., 5.2. Умов і Правил надання банківських послуг). Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 23 грудня 2013 року за договором №б/н від 25 січня 2008 року, оплат за вказаним кредитним договором не було, в той час, як позивач звернувся до суду лише у січні 2014 року. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116 цс13. Згідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Таким чином, встановивши вищенаведені обставини, беручи до уваги відсутність у справі будь-яких доказів поважності причин пропуску такого звернення позов Банком подано до Суду з пропуском позовної давності, на застосуванні якої згідно ч. З ст. 267 ЦК України просить Відповідач, та з урахуванням цих підстав, відповідно до ч. 4 ст. 267, ч. 1 ст. 266 ЦК України, є усі необхідні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за спливом строку позовної давності. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг Банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту Картки. їх вид і строк дії визначений у заяві і в Пам'ятці клієнта. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, указаного в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до пункту 9.12 цих же Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку не одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк. Зазначені положення Умов і правил надання банківських послуг свідчать про те що строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями, вказаними у Пам'ятці клієнта та строком дії кредитної картки. Позивачем такого відносного доказу (Пам'ятка клієнта ) суду не надано, крім того позивачем не доведено факт отримання відповідачем платіжної кредитної картки, грошей у розмірі 5000 гривень, в заяві про видачу кредиту не встановлені відсотки за користування кредитом, не доведено виконання банком зобов'язань за зазначеним кредитом. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 того ж Кодексу. Позивачем не доведено викладених ним у позові обставин в судовому засіданні, ані факту отримання відповідачем платіжної кредитної картки, грошей у розмірі 5000 гривень, ані встановлення відсотків за користування кредитом, ані виконання банком зобов'язань за зазначеним кредитом, крім того не надано доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду з таким позовом.

Outcome: dismissed