Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпропетровська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей, в інтересах дитини: [PERSON] [INFO], звернувся в суд з позовом про позбавлення батьківських прав матері дитини - [PERSON] мотивуючи позов тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON] 2009 року народження. [PERSON] одинока мати, перебуває на обліку сімей в складних життєвих обставинах з 2012 року, не працевлаштована. Відповідач з донькою проживає в квартирі своєї матері [PERSON] пенсіонерки, займає меншу кімнату. В квартирі антисанітарія, за накопичені борги відключений газ, електроенергія, відсутнє водопостачання. Відповідач навіть не намагається погасити борги та сплачувати поточні рахунки за комунальні послуги. Дитина завжди має неохайний вигляд, нерегулярно отримує харчування. Відповідач зловживає спиртними напоями, в сім'ї на очах дитини часто виникають сварки, бійки, що також негативно впливають на психологічний стан дитини. [PERSON] на контакт з фахівцями із соціальної роботи не йде, відмовляється від соціальних послуг. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, 17 лютого 2016 року на сесії Ювілейної селищної ради прийнято рішення «Щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]», тому позивач в інтересах дитини звернувся до суду. Зазначені обставини підтверджують злісність невиконання батьківських обов'язків відповідачем відносно дитини, згідно з висновком від 13 липня 2016 року позивач вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача та прокурор позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити, прокурор заявив клопотання відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» одночасно накласти заборону на відчуження нерухомого майна, в якому проживає дитина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Суд прийняв рішення про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, висновок прокурора, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської, актовий запис № 101, записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджується в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: рішенням №48 від 17 лютого 2016 року Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області актами соціального інспектування №34 від 25 вересня 2012 року, №41 від 15 жовтня 2012 року, №26 від 16 травня 2013 року, №14 від 27 січня 2014 року, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах від 16 лютого 2016 року, з яких вбачається, що належні умови для життя та виховання дитини за адресою проживання її матері відсутні; мати у вихованні дитини участі не приймає, часто вживає алкогольні напої, на неодноразові звернення соціальних працівників не реагує. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки та піклування від 13 липня 2016 року, враховуючи, що рішенням від 17 лютого 2016 року на сесії Ювілейної селищної ради прийнято рішення «Щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]», даний орган вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідно до архівних витягів із рішення Дніпропетровського райвиконкому від 24 січня 1986 року №23/1 та наказу директора радгоспу «Нижньодніпровський» з основної діяльності від 09 січня 1986 року №4, була виділена квартира №11 [PERSON] (матері відповідача). При вирішенні даного позову судом враховуються вищезазначені обставини, особу відповідача та його ставлення до дитини, а тому суд вважає, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, обґрунтовані доказами і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вимоги ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачають стягнення аліментів на дитину за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., з метою захисту майнових прав та інтересів дитини. На підставі викладеного і Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 164, 180, 183, 170, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved