Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 129\~038, 42 грн., стягнення судових витрат. В судове засідання представник позивача не звявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, а відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення штрафу і пені - один рік. Тому просять застосувати строки позовної давності і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34\~123, 33 грн., а саме: по поверненню кредиту 8\~884,10 грн.; по сплаті відсотків 3\~997,85 грн.; по комісії 5\~250,00 грн.; пені 15\~991,38 грн. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором банківського обслуговування № BLaЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало кредит [PERSON] у розмірі 12 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік та щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % з кінцевим терміном повернення до 06 вересня 2014 року (а.с.9-15). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 11 серпня 2015 року заборгованість по кредиту становить 129\~038,42 грн., а саме: 12 000 грн. заборгованість за кредитом; 6\~371,44 грн. - відсотки за користування кредитом, 7\~560,00 грн. - по сплаті комісії, 103\~106,98 грн. - неустойка (а.с.7-8). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Як встановлено судом, [PERSON] здійснила лише два рази погашення заборгованості за договором (відсотки на строкову суму) у лютому 2012 року 400 грн. та у березні 2012 року - 300 грн. (а.с.7). При цьому відповідач пояснила, що у звязку з матеріальним станом вона не мала можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту сплати останнього платежу. Строк позовної давності щодо стягнення неустойки слід відраховувати з квітня 2012 року. Натомість позовна заява подана позивачем до суду 25 серпня 2015 року, тобто за межами строку позовної давності, яка обчислюється з дня порушення оплати першого платежу в квітні 2012 року. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Саме таку правову позицію висловлено у справі № 6-116-цс 13 постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року. З врахуванням застосованої відповідачем та її представником позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково в частині стягнення заборгованості по кредитному договору. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 129\~038,42 грн. за кредитом є обґрунтованими частково та підлягають до задоволення в частині позовних вимог в розмірі 34\~123,33 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved