Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON] та [PERSON], які діють у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів [PERSON] та Служба у справах дітей Сокирянської РДА Чернівецької області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №CVНМGА0000000103 від 01.10.2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.10.2017 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 16.04.2013 року має заборгованість в розмірі 48227,31 доларів США, що еквівалентно 385336,19 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 02.10.2007 року укладено договір іпотеки №CVНМGА0000000103, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 54,80 кв.м., житловою площею 42,80 кв.м., який розташований по [ADDRESS]. При цьому зазначав, що у відповідності до ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за вказаним кредитним договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить [PERSON] на праві власності. З підстав, зазначених у ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.109 ЖК України, ст.ст.6, 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVНМGА0000000103 від 01.10.2007 року в розмірі 48227,31 доларів США, що еквівалентно 385336,19 грн.: - звернути стягнення на будинок загальною площею 54,80 кв.м., житловою площею 42,80 кв.м., та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; - виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з будинку, який розташований по [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку; - стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON], які діють у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, вважає, що з підстав, передбачених ч.5 ст.261 ЦК України, позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки кредитний договір діє до 01.10.2017 року, а договір іпотеки згідно п.30 - до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав, а відповідно набув право пред'явити вимоги до іпотекодавця [PERSON] ще у квітні 2008 року, тобто тоді, коли у відповідача [PERSON] виникла прострочена заборгованість по кредиту. Крім цього, про порушення своїх прав позивачу було відомо і на час звернення до суду у вересні 2009 року з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором з [PERSON] і [PERSON], по якому Сокирянським районним судом в листопаді 2009 року ухвалювалося рішення. Також вважають, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з підстав, зазначених у Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Справа слухалась у відсутність відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], третьої особи [PERSON] та представника третьої особи - Служби у справах дітей Сокирянської РДА Чернівецької області, які в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлялися судом про час і місце розгляду справи. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подав до суду письмові заперечення на позов, із змісту яких вбачається, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги він не визнав та просив у їх задоволенні відмовити з аналогічних підстав, зазначених представником відповідача [PERSON] - [PERSON] При цьому, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сокирянської РДА Чернівецької області Побережна А.І. подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, залишивши вирішення справи на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] причини своєї неявки суду не повідомили і заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши витребувані матеріали цивільної справи №2-615/09 та письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 01.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», пранаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в особі Чернівецької філії ПриватБанку, від імені якої діяв керуючий відділенням при middle-office Кий О.В., та третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір №CVНМGА0000000103, згідно якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 01.10.2007 року по 01.10.2017 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 15000 доларів США на споживчі цілі, а також 1825 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, а також 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 цього Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 цього Договору (а.с.7-9). Факт отримання третьою особою [PERSON] кредитних коштів в іноземній валюті підтверджується копією заяви на видачу готівки від 02.10.2007 року (а.с.10). У відповідності до вимог п.п.1.3, 7.3 вказаного Договору, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», пранаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в особі керуючої Сокирянським відділенням Чернівецької філії ПриватБанку Закуреної Надії Семенівни та відповідачем [PERSON] 02.10.2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого виступило належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно - житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,80 кв.м., в тому числі житловою площею 42,80 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] (а.с.11-13). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 16.04.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 48227,31 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США на 16.04.2013 року становить 385336,19 грн., зокрема: 14830,78 доларів США - заборгованість за кредитом; 7951,81 доларів США - заборгованість за відсотками; 1823,75 доларів США - заборгованість по комісії; 21294,63 доларів США - пеня; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 2295,05 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.3-5). За правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Проте, 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VIІ. Вказаним Законом передбачено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, які склались між сторонами спору. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що [PERSON] 02.10.2007 року одержала у позивача кредит на споживчі цілі в іноземній валюті зі строком погашення до 01.10.2017 року та зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених договором, а [PERSON], з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,80 кв.м., в тому числі житловою площею 42,80 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. Як вбачається із довідок Коболчинської сільської ради №468 від 19.10.2012 року, №342 від 18.06.2013 року (а.с.18,52) та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2014 року (а.с.246), вказаний вище будинок використовується відповідачем та членами його сім'ї, в тому числі неповнолітніми, як місце їх постійного проживання. При цьому, у їх власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Таким чином, судом встановлено, що загальна площа предмету іпотеки не перевищує 250 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя по кредиту, одержаного у Банку в іноземній валюті зі строком погашення до 01.10.2017 року зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених Договором, іншого житла у відповідача [PERSON] немає. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні вимог банку в частині звернення стягнення на спірне нерухоме майно слід відмовити саме з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII від 03.06.2014 року, який набрав чинності з 07.06.2014 року. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, виходячи із вимог вказаної норми закону, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги в частині виселення відповідачів зі спірного будинку та зняття їх з реєстраційного обліку є похідними від основної вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно заявлена Банком вимога про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку також задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити в повному об'ємі. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed