Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Хорошівської селищної ради звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] знаходиться на обліку в службі у справах дітей як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В будинку, де проживає [PERSON] , незадовільні житлово-побутові умови проживання, соціальні виплати використовує не за призначенням, що не узгоджується з інтересами дитини, характеризується негативно: зловживає алкогольними напоями, на критику та зауваження не реагує. Органом опіки та піклування затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Ухвалою судді Володасько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у даній справі. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки такого визнання їй зрозумілі. Представником третьої особи подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 23.07.2005 року (а.с. 4). 04.01.2019 року наказом служби у справах дітей Хорошівської районної державної адміністрації Житомирської області неповнолітню [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, оскільки батьки ухиляються від виконання обов`язків з виховання дітей (а.сп.6). З 21.10.2020 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Службі у справах дітей Хорошівської селищної ради як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.сп.7). Згідно з інформацією, наданою головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управління та отримує пенсію по інвалідності та по втраті годувальника (а.сп.16). Згідно відомостей, наданих відділенням поліції №4 Житомирського РУП, [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, а саме: за ч.1 ст.184, ч.1 ст.175-1, ч.1 ст. 178, ст. 173, ч.1 ст.173-2, ст.. 176, ст. 180, ч.1 ст.184 КУпАП (а.сп.18). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , складених 09.12.2020 та 15.04.2021, будинок потребує ремонту та прибирання, продуктами харчування забезпечені частково, відповідач зловживає алкогольними напоями, вихованням, доглядом та утриманням дітей не займається, неповнолітня [PERSON] більше року живе в тітки (а.сп.23-24). Згідно характеристики [PERSON] з місця навчання, наданої 08.06.2021 року директором школи М.В.Журавською, її мама не приділяє увагу вихованню доньки, не відвідує загальношкільні та класні батьківські збори, не підтримує зв`язок з класним керівником. [PERSON] виховується в сім`ї рідної тітки [PERSON] . (а.сп.20). 30.04.2021 рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до заяви відповідача [PERSON] від 27.09.2021 вона визнала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON] , з якою не проживає вже півтора роки. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , не вживає будь яких заходів, щоб створити належні умови для її виховання та проживання разом з нею, що становить основоположну складову сімейного життя, дитина з матір`ю не проживає, остання абсолютно не цікавиться дитиною, визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечила проти позбавити її батьківських прав, що свідчить про її подальше небажання виконувати батьківські обов`язки, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Також згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відтак, підлягають до задоволення і позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Також рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, з огляду на положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved