Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

ПАТ Акцент - Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2008 року у сумі 31271,37 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн, проте позивачем було змінено позовні вимоги тому вони просять стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 6844,32 грн. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 09.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Акцент Банк», відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити кредитний ліміт. Згідно пунктом 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг встановлено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, як що протягом вказаного строку жодна зі сторін не проінформує іншу про зупинення Договору, він автоматично продовжується (пролангується) на цей же строк. У звязку з чим, на підставі умов кредитного договору, строк дії Картки та строк дії кредитного договору відновлюються кожного разу за закінчення строку дії Карки, оскільки заяви від відповідача про закриття карткового рахунку до Банку не надходило, картка до банку ним поверталась, заборгованість по картці не погашалася а тому Банком не припинялось обслуговування карки. ПАТ «Акцент Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте зазначають відповідачка за вказаним кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, своєчасно не вносить кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим станом на 03.11.2016 року згідно зміненої позовної заяви має заборгованість 6844,32 грн. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшли письмові заяви, в яких позов не визнає, так як згідно їх розрахунку не здійснювала жодного платежу, хоча періодично сплачувала заборгованість, просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, також просила розглянути справу за її відсутності, надала суду письмові пояснення. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Акцент Банк, було укладено кредитний договір б/н від 09.07.2008 року, відповідно до якого відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], отримала кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн., однак не належним чином виконувала умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 6844,32 грн. Однак позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як розяснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Задовольняючи клопотання відповідача щодо застосування наслідків пропущення строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. В самих Умовах і Правилах надання банківських послуг представлених суду, відсутній підпис відповідача по справі та відмітка про те, що саме з цими умовами та правила він ознайомлений. В матеріалах справи також будь-яких доказів про те, що відповідач [PERSON] ознайомлена саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які долучені до справи, не мається. Судом встановлено, що відповідачка згідно розрахунку заборгованості за договором не здійснювала жодного платежу, термін дії договору закінчується 09.07.2009 року. Обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається від дня коли закінчився строк дії договору, а саме з 09.07.2009 року, звернувшись до суду з даним позовом 02.06.2016 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором, оскільки він закінчився 09.07.2012 року. Позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин для пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 264, 525, 526, 530, 257, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed