Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

На початку березня 2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за позивачем: право власності на земельну ділянку площею 3,4044 га яка знаходиться на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району, в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] та право власності на земельну ділянку площею 3,4044 га яка знаходиться на тій же території яку матір успадкувала її після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визнати право власності на земельну ділянку площею 3,4044 га. яка знаходиться на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON], якмй життя мав у власності земельну ділянку площею 3,4044га, що розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. Вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 2007 року успадкувала його дружина та мати позивача [PERSON]. Однак остання за життя не встигла отримати на своє ім'я відповідний правовстановлюючий документ. [INFO] померла мати позивача [PERSON] За життя вона мала у власності земельну ділянку площею 3,4044га, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. 10.02.2006р. мати позивача склала заповіт згідно якого заповіла належне їй майно своїм синам [PERSON] та позивачу. Однак брат позивача [PERSON] помер раніше заповідача [INFO] Померлий брат [PERSON] за життя не був одружений, дітей не мав. Після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом, а після смерті брата за законом які позивач прийняв шляхом фактичного вступу. Спадщина складається з трьох земельних ділянок, площею 3,4044 га кожна, відповідно до державних актів на право приватної власності на землю: гр. [PERSON] серія [NUMBER]; гр.[PERSON] серія [NUMBER]; гр.[PERSON] серія [NUMBER]. Дані акти видані на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 20.01.2003р. №30 та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті брата та матері позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також про відмову в прийнятті спадщини, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцями в одному будинку [ADDRESS], здійснює догляд та несе витрати по утриманню цього домоволодіння, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, обставини прийняття ним спадщини, а саме вказаних земельних ділянок підтверджуються виплатними відомостями на видачу орендної плати орендавцем СТОВ «Тарасівка» пайщикам за 2008/2011 роки, згідно яких позивач отримував плату за належні спадкодавцям [PERSON] і [PERSON] земельні ділянки. На даний час він не може оформити своє право на вказані земельні ділянку з тих підстав, що він не отримував відповідні свідоцтва про право на спадщину, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від його представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутність. Від відповідача Любарецької сільської ради, Бориспільського району через канцелярію суду надійшла заява в якій остання визнає позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечує та просить справу слухати у відсутність їхнього представника. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Любарецької сільської ради 03.07.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №32, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,4044га, яка розташована на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області, що належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 20.01.2003р. №30 (а.с.12). З даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2007 року (а.с.16) слідує, що вказана земельна ділянка була успадкована дружиною померлого [PERSON]. [INFO] померла мати позивача, [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Любарецької сільської ради, Бориспільського району зроблено відповідний запис за №53, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.8). За життя померла мала у власності земельну ділянку площею 3,4044га, яка розташована на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області та належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 20.01.2003р. №30 (а.с.13). При житті мати позивача 10.02.2006р. склала заповіт, згідно якого заповіла належне їй майно своїм синам [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с.15). [INFO] помер рідний брат позивача, [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області 10.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №06 (а.с.8). Останній за життя мав у власності земельну ділянку площею 3,4044га, яка розташована на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області та належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 20.01.2003р. №30 (а.с.14). Після смерті матері позивача відкрилась спадщина за заповітом, а після смерті брата позивача за законом. Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідност.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Померлий брат позивача [PERSON], за життя не був одружений, та не мав дітей, що підтверджується даними довідки Любарецької сільської ради Бориспільського району №847 від 22.10.2014 р. (а.с.17), а тому згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги стала мати позивача [PERSON]. Остання за короткий термін з часу відкриття спадщини по день своєї смерті не встигла оформити спадщину. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця ) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право на земельну ділянку. Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що після смерті брата та матері позивач в установлений законом 6-ти місячний термін не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцями в одному будинку [ADDRESS], здійснював догляд та ніс витрати по утриманню цього домоволодіння, що підтверджується даними довідки Любарецької сільської ради №850 від 31.10.2014 р. (а.с.18), а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать і земельні ділянки. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідним органом. Статтею 125 Земельного кодексу України також передбачено, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до п.а ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі прийняття спадщини. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, ч. 2 даної норми визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України Оскільки спадкодавці [PERSON] і [PERSON] за життя не здійснили процедуру реєстрації свого майна (земельних ділянок) у відповідних держаних органах, а тому на це майно за ними зберігається лише право, яке не може бути об'єктом успадкування в нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач шляхом фактичного вступу в управління майном успадкував право померлих матері і брата, які вони мали на момент смерті та в майбутньому, тому суд вважає, що позивач набув право на визнання за ним права власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Оскільки на даний час він не має іншого способу захистити своє право на земельні ділянки в порядку спадкування. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 1217,1218,1223,1225,1268 ЦК України, ст.ст. 81,125,152,153 Земельного кодексу України,

Outcome: approved