Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 20.02.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн.00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2014 року у розмірі 71027 грн. 83 коп. та судовий збір. Ухвалою суду від 29.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23 лютого 2018 р. на 09 год. 10 хв. В судові засіданні представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судові засідання 23.02.2018 року та 13.03.2018 року не зявилася, належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяву представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 20.02.2014 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 20.02.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9-32). Відповідно до статуту в новій редакції Закрите акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк змінив найменування юридичної особи в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк(далі по тексту ПАТ КБ ПриватБанк(а.с.36). Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 кредитного договору клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, не сплачує основний борг згідно графіка погашення кредиту, тому станом на 30.11.2017 року перед банком заборгованість позичальника становить 71027 грн. 83 коп. ( 10140 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 56729 грн. 36 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 300 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, 500 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 3358 грн. 47 коп. - процентна складова штрафу), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). [PERSON] народилася 05.07.1954 року і зареєстрована в [INFO] (а.с. 6, 45). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ Приват Банк( а.с.4-5). Згідно до п.2.1.1.7.6 кредитного договору при порушенні клієнтом строків сплати по одному із договірних зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON]по кредитному договору б/н від 20.02.2014 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банкдо [PERSON]про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 67169,36 грн, а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу\~відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг (500 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 3358 грн. 47 коп. - процентна складова штрафу). Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 71027,83 грн. Суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 67169,36 грн. Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 94.57 % (67169,36х100:71027,83=94.57 %), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено, становить 5.43 % (100-94.57=5.43). Позивачем при подачі позову судовий збір сплачувався в сумі 1762 грн. Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню на 94.57 %, то на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1666.32 грн. (1762х94.57%=1666.32). На підставі викладеного та

Outcome: partial