Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

ПАТ „Акцент-Банк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30993,01 гривень. Такі вимоги позивач обгрунтовує тим, що між відповідачем, як фізичною особою підприємцем, та ПАТ „Акцент-Банк 25.05.2011 року було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Відповідач [PERSON] приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщенні в мережі інтернет на сайті, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування від 25.05.2011 року та взяла на себе зобовязання виконувати умови такого договору. Позичальник [PERSON] брала на себе зобовязання відповідно до умов договору погашати заборгованість за графіком погашення кредиту та процентів. Станом на 17.02.2016 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором від 25.05.2011 року становила 73701,68 гривень, з яких 16000 гривень сума основного боргу, 24159,28 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 4752 гривень сума комісії за користування кредитом, 28790,40 гривень сума пені. Позивач вказує, що рішенням Господарського суду Волинської області від 27.11.2013 року із [PERSON] в користь ПАТ «Акцент-Банк» було стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 42708,67 гривень боргу (без суми судового збору) (з яких 16000 гривень сума основного боргу, 15967,28 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3024 гривень сума комісії за користування кредитом, 7717,39 гривень сума пені), а відтак, різниця заборгованості за кредитним договором станом на 17.02.2016 року становить 30993,01 гривень (з яких 8192 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1728 гривень сума комісії за користування кредитом, 21073,01 гривень сума пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором). Позичальник [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, а тому позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30993,01 гривень та судовий збір. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві вказав, що просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча належним чином судом була повідомлена про час та місце розгляду справи, подала до суду письмове заперечення проти позову в якому вказує, що даний кредит укладала на прохання своїх знайомих, які обіцяли виплачувати кредит, однак не виконали своїх зобовязань і вона залишилась у боргу перед банком. Вказує, що згідно сплачувати заборгованість за кредитом, а саме: суму кредиту та проценти за користування кредитом, але пеня нарахована за несвоєчасність оплати кредиту в сумі 21073,01 гривень це сума досить велика, яку вона не взмозі сплатити, і яка виникла не з її вини. Позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, при цьому, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справиубачається, що 25.05.2011року підприємцем [PERSON] в ПАТ «Акцент-Банк» була підписана заява про відкриття поточного рахунку та картка зі зразками підписів і відбитка печатки (а.с.12). Згідно зазначеної заяви відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг у тому числі з умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору. Крім того, в заяві відповідач просить відкрити поточний та картковий рахунок, вид валюти: гривня, назва виду економічної діяльності: роздрібна торгівля іншими продовольчими товарами. На виконання вищевказаних умов ПАТ «Акцент-Банк» видав [PERSON] кредит у розмірі 16000 гривень, що підтверджується випискою з 28.09.2011 року по 29.02.2016 року з рахунку відповідача №26003060764064 (а.с.30). [PERSON] в порушення умов договору суму кредиту не повернула. З матеріалів справи убачається, що 27 листопада 2013 року (справа №903/1327/13) Господарським судом Волинської області було постановлено рішення про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 25.05.2011 року в сумі 44429,17 гривень (з яких 16000 гривень сума основного боргу, 15967,28 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3024 гривень сума комісії за користування кредитом, 7717,39 гривень сума пені, 1720,50 гривень судового збору) (а.с.26-28). Як убачається із детальної інформації про фізичну особу, наявної у матеріалах справи, що 25.11.2015 року номер запису 21970060003007705 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, фізичну особу-підприємця [PERSON] було виключено з реєстру субєктів підприємницької діяльності, що є підставою для розгляду даного спору саме Ковельським міськрайонним судом, а не до Господарським судом Волинської області, як це було раніше (31-32). Відповідно до розяснень, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як убачається з розрахунку суми боргу станом на 17.02.2016 року по кредитному договору від 25.05.2011 року позичальник [PERSON] свої зобовязання не виконала, і сума заборгованості складає 73701,68 гривень, з яких 16000 гривень сума основного боргу, 24159,28 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 4752 гривень сума комісії за користування кредитом, 28790,40 гривень сума пені. Однак, згідно із рішенням Господарського суду Волинської області від 27.11.2013 (справа №903/1327/13) з [PERSON] у користь позивача вже стягнуто 42708,67 гривень боргу (без суми судового збору) (з яких 16000 гривень сума основного боргу, 15967,28 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3024 гривень сума комісії за користування кредитом, 7717,39 гривень сума пені), а тому віднявши дану суму від загальної суми боргу (73701,68-42708,67), до стягнення підлягає різниця в розмірі 30993,01 гривень (з яких 8192 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1728 гривень сума комісії за користування кредитом, 21073,01 гривень сума пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором) (а.с.25). Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надано. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно договору та не сплачує відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача із позичальника [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору укладеному 25.05.2011 року. Крім цього, згідно платіжного доручення №ВО909B114В від 29.02.2016 року убачається, що позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 1378 гривень. Судовий збір відповідно до вимог ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 599,639,1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved