Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Наприкінці жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 31 березня 2014 року вона передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000 гривень. [PERSON] зобов'язалася до 30 червня 2014 року повернути вказані грошові кошти. Проте, в обумовлений строк [PERSON] не повернула грошові кошти. Тому позивач просить суд стягнути з неї борг за договором позики у розмірі 9000 гривень, суму інфляції за весь час прострочення у розмірі 5940 гривень, 3% річних за весь час прострочення сплати боргу у розмірі 360 гривень, що у загальному розмірі становить 15300 гривень. Сторони у судове засідання не з'явились. Представник позивача [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, якою позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась та про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи вона повідомлена у встановленому порядку. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2014 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000 гривень, а [PERSON] зобов'язалася повернути грошові кошти до 30 червня 2014 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки (а.с.6). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що у строк, визначений розпискою [PERSON] не повернула грошові кошти. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за договором позики у розмірі 9000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] порушила свої грошові зобов'язання за договором позики, не повернула грошові кошти у встановлений строк. Тому за період з 30 червня 2014 року по 30 жовтня 2015 року у неї виник борг по сплаті інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 5940 гривень та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 360 гривень. Достовірність цих обставин підтверджується письмовими розрахунками, наведеними позивачем у позовній заяві. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача з відповідача слід стягнути борг за договором позики у загальному розмірі 15300 гривень. У відповідності до ч.1 та п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу. Як вбачається з довідки №64 від 16 жовтня 2015 року (а.с.8) та акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.22), складеного представником позивача [PERSON], позивач сплатила йому 3000 гривень за надання юридичної допомоги. Тому, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. Крім цього, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 21 жовтня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок. Пред'явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved