Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов*язання згідно кредитного договору, укладеного між ними 07.12.2012 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 12.04.2014 року складає відповідно 2075 гривень 78 копійок. В обґрунтування Банк посилається на те, що відповідно до вищевказаного договору відповідачу [PERSON] як позичальнику був наданий кредит на засадах строковості, зворотності та платності. Свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, зокрема, погашення чергових частин кредиту [PERSON] не виконала, а тому виникла заборгованість в розмірі 2075,78 гривень. Простроченою заборгованістю створено загрозу невиконання відповідачем своїх зобов'язань, а тому Банк відповідно до умов договору просить стягнути заборгованість за сумою кредиту, заборгованість за відсотками та комісіями, а також сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір. Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з*явився, однак, ПАТ «Дельта Банк» подано до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач, який був викликаний до суду через оголошення в пресі, повідомлений таким чином про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з*явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки. Частиною 9 статті 74 ЦПК України визначено, що з опублікуванням оголошення в пресі про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2012 року між ПАТ «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-01095-071212. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов*язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов*язання, передбачені умовами кредитного договору №001-01095-071212, виконав в повному обсязі, надавши кредит за цим договором в розмірі 1625 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер №57508180 від 10.12.2012 року /а.с. 3/ та рахунок - фактура №М400000319 від 07.12.2012 року /а.с 9/. Відповідно до пункту 2.7 ч.2 кредитного договору Банк відкриває Позичальнику рахунок для погашення заборгованості (сплати платежів) [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.1 ч.5 кредитного договору моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення договоруЮ а отже моментом укладення кредитного договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання Банком даноїПропозиції та скріплення її печаткою або момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми на поточний рахунок Підприємства, який вказаний у п.п.3.3 ч.3 кредитного договору з метою оплати товару. У відповідності до п.2.3 ч.5 кредитного договору відповідач до підписання договору був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. Відповідно до ст.642 ч.2 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до п.2.4 ч.2 кредитного договору протягом строку кредиту за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 5% в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов кредитного договору. Згідно п.2.5 ч.2 за обслуговування кредитної заборгованості розмір комісії складає 2,25% за місяць. [PERSON] порушено умови кредитного договору, тому станом на 12.04.2014 року утворилася заборгованість перед Банком в розмірі 2075,78 грн., яка складається із: - 1573 гривні 80 копійок заборгованості за сумою кредиту; - 35 гривень 80 копійок заборгованості за відсотками; - 466 гривень 18 копійок заборгованості за комісіями. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, внаслідок порушення [PERSON] як позичальником своїх зобов*язань, передбачених Договором, щодо сплати частин кредиту, Банк, скориставшись відповідно до норм законодавства та умов кредитного договору №001-01095-071212 від 07.12.2012 року правом у випадку неналежного виконання Позичальником своїх зобов*язань за цим Договором, вимагає від Позичальника повернення кредиту. Згідно з ст. 526, 530, ч. 2 ст. 651, ч. 5 ст. 653 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладеного між сторонами, оскільки ПАТ «Дельта Банк» внаслідок такого порушення позбавлене можливості отримати суму кредиту, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача основний борг. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок, про що свідчить платіжне доручення №40186080 від 07.05.2014 року /а.с. 1/. Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. На підставі ст., ст.525, 526, 538, 549- 551, 611, 614 ЦК України,

Outcome: approved