Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Начальник Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування надміру виплаченої суми грошової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до поярку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ № 509 від 01.10.2014 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради взято на облік [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS] якій видана довідка про взяття на облік № 924011050 від 26.03.2015р. На підставі наданої заяви на сім'ю [PERSON] призначалась грошова допомога відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 р. За приписами п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в ре іона, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на ліні зіткнення. Виплата відповідачу була припинена з 01.10.2016 року, у зв'язку з тим, що відповідач разом із дружиною придбав житло, розташоване за адресою: [ADDRESS]. З цих же підстав позивачем була подана позовна заява. Позивач скористався своїм правом та змінив підставу позову до початку слухання судом справи по суті, посилаючись на те, що за приписами п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб. Постановою Кабінету Міністрів України № 136 від 18.02.2016 р. затверджений Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до зазначеного Порядку Міністерство фінансів здійснює верифікацію даних про одержувачів виплат, одержаних з різних джерел. До Міністерства соціальної політики надійшла інформація із Міністерства фінансів щодо здійснення верифікації виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На виконання листа-завдання Мінсоцполітики, отримана інформація була опрацьована, зокрема, за ознакою «ВПО, які мають депозит, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У відповідному файлі-запиті [PERSON] зазначений як особа, яка має депозит, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб з 01.05.2015. Надати довідку банківської установи, уточнюючу період розміщення коштів на депозитному рахунку, [PERSON] відмовився. Виплата допомоги відповідачу припинена з 01.10.2016 р. Таким чином, [PERSON] не мав права на отримання грошової допомоги з 11.06.2015 по 30.09.2016 р. Розмір надміру перерахованої грошової допомоги складає 25360,34 грн. Відповідач був інформований про суму надміру перерахованої грошової допомоги. Станом на день звернення до суду добровільно кошти не повертає. На підставі вищезазначеного, після зміни підстав позову та збільшення позовних вимог просили суд стягнути з [PERSON] на користь УПСЗН для зарахування в дохід держбюджету надміру перераховану суму щомісячної адресної допомоги у розмірі 25360,34 грн. Відповідач надав суду письмові заперечення щодо пред'явлених позовних вимог до нього, в яких зазначив, що 26.03.2015 р. він разом із своєю сім'єю перемістився з м. Лутугіне Луганської області до м. Лисичанська Луганської області, у зв'язку з проведенням активної фази АТО та встав на відповідний облік у відповідача, звернувся до позивача з заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг за адресом: м. Лисичанськ. вул. Кочубея, 38. Зазначену допомогу позивач призначив та здійснив виплати за березень - вересень 2015 р. Однак у жовтні 2015 р. працівниками УПСЗН м. Лисичанська йомуі було відмовлено у наданні продовження зазначеної допомоги, з посиланням наявності у володінні сім'ї житла на не окупованій території та не в зоні АТО, мотивуючи тим, що за результатами перевірки достовірності інформації, наданої ним для призначення допомоги встановлено, що [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] 05.06.2015 р. придбали житло, розташоване за адресом: м. Лисичанськ. [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 1. 4 ч. 1 та ст.7 ч.2. 3. Закону України «Про забезпечення прав свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.... масових порушень прав людини... Факт внутрішнього переміщення підтверджується його довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. …особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до п. 2.6 абз. 1 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплат, житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ № 505 від 01.10.2014р.: - грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується к: місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців; - грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї м у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «П тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»(надалі Закон) визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводила антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 201 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Пунктом 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на пері проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладе обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затверди перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористичної операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік. На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджений Перелік населених пунктів, території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено Лисичанськ. Луганської області. Проте, дію цього розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р. в якому зазначено підстави його прийняття, дія якого була не відновлена на час зверне відповідача до позивача із заявою у березні 2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги, як особі яка переміщується з тимчасово окуповані території України, районів проведення антитерористичної операції та населений пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Зазначене розпорядження втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. Місто Лисичанськ Луганської області до 5 листопада 2014 рок, входив в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При цьому відсутність з 5 листопада 2014 року на рівні підзаконного нормативного акту механізму реалізації прав та свобод громадян, закріплених у законі, не може бути підставою для відмови у їх захисті. Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у постанові від 13 серпня 2015 року за № К/800/8113/15. Постановами Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 257 і від 15.04.2015 року № 264 внесено зміни до Порядку № 509 і Порядку № 505 шляхом заміни слів «та районів проведення антитерористичної операції» словами «районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення». На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено і м. Лисичанськ. Луганської області. Відсутність м. Лисичанська Луганської області у Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р (станом на час переміщення позивача та членів його сім'ї з 15 вересня 2014 року по 5 листопада 2014 року та звернення до відповідача із заявою у січні 2015 року), не є доказом того, що житлове приміщення відповідача розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, оскільки взяття на облік і надання грошової допомоги відповідній категорій осіб пов'язано з їх переміщенням з району проведення антитерористичної операції, що не є тотожним території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження за умови відсутності у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Разом з цим, відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу с тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Наказом керівника АТЦ при СБУ № 33/6/а від 07.102014 р. до районів проведення антитерористичної операції відноситься, зокрема, територія Луганської області, м. Лисичанськ є місцем проведення антитерористичної операції». Таким чином, відповідач має квартиру на території проведення антитерористичної операції, тому має право на призначення та отримання грошової допомоги. У зв'язку з наведеним вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та не законними, та просив відмовити в їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву в якій просила розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених в письмових запереченнях. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що Рішенням про призначення допомоги переміщення особами на проживання, відповідачу була призначена адресна допомога. Згідно з рішенням про призначення/відмову призначення державної соціальної допомоги № 1146 від 26.05.2017р., вирішено зупинити виплату [PERSON] допомогу переміщеним особам на проживання з підстав, передбачених п. 6 Порядку надання адресної допомоги ВПО (ПКМУ № 505 від 01.10.2014). Згідно з електронними списками, які надійшли листом ДСЗН Луганської ОДА від 21.09.2016 № 12/3592-31 «Про верифікацію виплати адресної грошової допомоги ВПО» сім'я має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.05.2015 по теперішній час та рішення про призначення\\відмову допомоги переміщеним особам на проживання № 496 від 23.02.2017. Відшкодувати надмірно виплачену адресну допомогу за період з 11.06.2015 по 30.09.2016 в сумі 25360,34 грн. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 р. За приписами п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в реіона, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на ліні зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб. На підставі п. 6 Порядку позивач вважає, що [PERSON] не мав права на отримання грошової допомоги з 11.06.2015 по 30.09.2016 р. Розмір надміру перерахованої грошової допомоги складає 25360,34 грн. Позивач зазначає, що виплата відповідачу була припинена з 01.10.2016 року. Втім, згідно з рішенням про призначення/відмову призначення державної соціальної допомоги № 1146 від 26.05.2017р., вирішено зупинити виплату [PERSON] допомогу переміщеним особам на проживання з підстав, передбачених п. 6 Порядку надання адресної допомоги ВПО (ПКМУ № 505 від 01.10.2014), у зв'язку з тим, що сім'я позивача має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.05.2015 по теперішній час та відшкодувати надмірно виплачену адресну допомогу за період з 11.06.2015 до 30.09.2016 в сумі 25360,34 грн. Згідно з рішенням призначення/відмову призначення державної соціальної допомоги № 609744 від 23.02.2017 року вирішено зупинити виплату [PERSON] допомогу переміщеним особам на проживання з підстав, передбачених п. 6 Порядку надання адресної допомоги ВПО (ПКМУ № 505 від 01.10.2014), у зв'язку з тим, що відповідач разом із дружиною придбав житло, розташоване за адресою: [ADDRESS], та відшкодувати надмірно виплачену допомогу за період з 01.07.2015 до 30.09.2016 в сумі 24181,67 грн. Згідно з Постановою КМУ № 689 від 13.09.2017 р. внесено зміни до п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою КМУ № 505 від 01.10.2014р., які набрали чинності на час розгляду справи судом. Відтепер, відповідно до п. 6 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п.п.4 п.12 цього Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У даному випадку підставою для припинення виплати відповідачеві грошової допомоги слугувало неповідомлення відповідачем [PERSON] позивача про наявність у його власності депозитного банківського рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, що було розцінено посадовими особами Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради як подання недостовірної інформації позивачем при зверненні із заявою про виплату грошової допомоги. Даних умов на момент розгляду справи судом в чинному законодавстві не передбачено, тому судом достовірно встановлено, що відповідач мав права на отримання грошової допомоги і вимоги позивача пред'явлені безпідставно. На підставі викладеного, дослідивши у сукупності докази по справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, які не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, не є обґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами, та за таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради слід відмовити.. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed