Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитом, відсотками за користування кредитом, штрафів у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № б/н від 10.12.2010 року, згідно якого відповідач ідентифікувавшись на ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» отримала кредитну картку «Універсальна картка». 03.02.2012 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну картку «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до Тарифів якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 , 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує на те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно не виконував, що відповідно призвело до утворення заборгованості станом на 31.05.2015 року у розмірі 27 419.33 грн. З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає сплатити наявну заборгованість та продовжує ухилятись від виконання зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позову. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов та просили відмовити у позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлені наступні обставини. 10.12. 2010 року [PERSON] ідентифікувалась та ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» та отримала кредитну картку «Універсальна картка». 03.02.2012 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну картку «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до Тарифів якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 , 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору сторони погодили, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» Договір, що відповідно підтверджується підписом відповідача у заяві, копія якої відповідно міститься у матеріалах цивільної справи ( а. с. 8). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]свої зобов'язання по кредитному договору перед позивачем належним чином не виконує і станом на 31.05.2015 рік її заборгованість по кредиту становила 27 419.33 грн., яка складається з наступного: -24960.00 грн. - заборгованість за кредитом; -677.46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -500 грн. - штраф (фіксована частина); -1281.87 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Відповідач та її представник в судовому засіданні вказують на те, що анкета - заява, підписана відповідачем, не може вважатися договором в розумінні ст. 626 ЦК України та відповідно не може вважатися обопільно досягнутою згодою між сторонами на укладення кредитного договору. Однак положеннями ст. 634 ЦК унормовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Крім того положеннями ст. 207 ЦК України законодавцем передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що підписавши Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримавши в ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку «Універсальна картка», [PERSON] висловила згоду на укладення договору у певній формі, таким чином стороною відповідача не наведено жодних обґрунтованих доводів того, що укладений договір приєднання суперечить чинному законодавству України, порушує законні права відповідача чи укладений всупереч волі останнього. Крім того в судовому засіданні відповідач та її представник вказують на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даною позовною заявою з пропуском строку позовної давності, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність тривалістю один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (чч.1 та 5 ст.261 ЦК). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК). Разом з тим відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій Стороною позивача в судовому засіданні надано виписку з рахунку про рух коштів відповідача [PERSON], згідно якої 19.05.2015 року відповідач погасила заборгованість по кредиту у розмірі 100 грн., що свідчить про переривання перебігу позовної давності. Відповідач та її представник в судовому засіданні показали, що після закінчення строку дії картки платежі по картці, виданій [PERSON] 10.12. 2010 року, нею не здійснювались. Натомість з наданої стороною позивача довідки вбачається, що за умовами підписаного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № б/н від 10.12. 2010 року, останній були надані відповідні кредитні картки у 2011, 2012, 2014 роках відповідно до п. 1.1. 7.12 Умов та правил. Вказаним п. 1.1. 7.12 Умов та правил регламентовано, що Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом вказаного строку ні одна з сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, такий автоматично пролонгується на такий самий строк. Таким чином представник позивача в судовому засіданні пояснив, що Відповідач не інформував Банк про припинення дії Договору, внаслідок чого такий у відповідності до узгоджених сторонами умов договору був автоматично пролонгований. Вказана обставина також не спростована стороною відповідача на протязі розгляду даної цивільної справи. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що обставини, на які посилався позивач в позовній заяві як на підставу своїх вимог підтвердилися, відповідач заборгованість по кредитному договору у добровільному порядку не сплатив, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати, понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved