Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

ПАТ «Держаний ощадний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.08.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Державний ощадний банк України», найменування якого змінено на ПАТ «Держаний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4058, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 200000,00 грн. під 19% річних з кінцевим терміном повернення 01.07.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2400 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0722884800:01:001:3254. [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 11.07.2014 року його борг за кредитним договором становить 152608,75 грн. У зв'язку з цим, просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2400 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0722884800:01:001:3254 та стягнути понесені судові витрати пов'язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Однак, подала письмові заперечення та доповнення до них, в яких просила застосувати строк позовної давності та положення ст. 551 ч. 3 ЦК України в частині зменшення розміру пені. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.08.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Державний ощадний банк України», найменування якого змінено на ПАТ «Держаний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4058, згідно якого останньому було надано кредит в розмірі 200000,00 грн. під 19% річних з кінцевим терміном повернення 01.07.2016 року (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, не належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, що стверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості за договором, з якого вбачається, що станом на 11.07.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 152608,75 грн. (а.с. 7-13). При цьому, як вбачається з представленого розрахунку, пеня, інфляційні та три відсотки річних нараховані за період з 13.10.2009 року по 10.07.2014 року, проте з даним позовом позивач звернувся до суду 14.07.2014 року. Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони. Отже, доводи відповідача в частині застосування строку позовної давності є підставними. Крім цього, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що відповідач є пенсіонер, має на утриманні сина, який є інвалідом з дитинства та зважаючи, що сума пені нарахована поза межами 3-х річного строку давності, а також застосувавши ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення пеня в розмірі 44591,20 грн. Отже, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 78829,80 грн. заборгованості за кредитним договором, 10616,87 грн. - 3% річних, 9962,13 грн. - втрат банку від інфляції та пеню в розмірі 44591,20 грн., а всього разом 144000,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2400 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0722884800:01:001:3254 (а.с. 23-25). У відповідності до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору. Згідно з ч. І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, а тому вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставна і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: partial