Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

ОПИСОВА [PERSON] ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 27 квітня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] , а 21 вересня 2020 року позовна заява про зміну позовних вимог, згідно яких з 16 вересня 2014 року по 27 липня 2016 року перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірвано, від шлюбу мають сина. 11 грудня 2017 року рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2017 року. Позивач вважає, що розмір аліментів є великим, його стан здоров`я погіршився, має 2 групу інвалідності, на лікування витрачає більше 1000 грн., погіршилось матеріальне становище, немає іншого доходу, крім пенсії, її розмір в червні 2020 року - 1210,50 грн. Позивач проживає з непрацездатними батьками, перебуває у них на утриманні, його мати [PERSON] та батько [PERSON] є інвалідами 2 групи, батько тяжко хворіє. Через встановлений розмір аліментів позивач поставлений за межу виживання. Відповідач [PERSON] разом з сином виїхала до Російської Федерації приблизно в квітні 2019 року і територіально в смт. Летичів Хмельницької області не проживає. Просить зменшити розмір аліментів до твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, цей розмір має можливість сплачувати, він є достатнім і розмір надасть йому можливість мати кошти на лікування та проживання. 2. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бригида В.В. заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач до суду не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 4. 13 грудня 2017 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/840/17) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2017 року до його повноліття. 5. 25 липня 2018 року [PERSON] згідно довідки до акта огляду МСЕК встановлена друга група інвалідності загального захворювання по 01 серпня 2021 року. 6. 05 квітня 2019 року [PERSON] подав нотаріусу заяву про те, що не заперечує проти тимчасової поїздки до Росії, з метою відпочинку в період з 05 квітня 2019 року по 05 жовтня 2019 року його сина [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , яка забезпечить повернення дитини в Україну. 7. 17 грудня 2019 року Управління соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації видало [PERSON] довідку згідно якої він не перебуває на обліку, не отримує жодних видів соціальних допомог, пільг, субсидій. 8. 17 січня і 15 липня 2020 року органами Пенсійного фонду України [PERSON] видані довідки згідно яких отримує пенсію по інвалідності розмір якої за період липень-грудень 2019 року складає 6666,5 грн., а за період січень-червень 2020 року - 6863,00 грн. 9. 10 липня 2020 року комісією Летичівської селищної ради складено акти згідно яких [PERSON] та її малолітній син [PERSON] фактично не проживають ні по [ADDRESS] , ні по [ADDRESS] . 10. 17 липня 2020 року Летичівським районним відділом державної виконавчої служби [PERSON] видано довідку згідно якої станом на 16 липня 2020 року він дійсно сплачував аліменти на користь [PERSON] згідно з виконавчим листом №2-678-352/17 від 26 грудня 2017 року Летичівського районного суду Хмельницької області: у період з січня по червень 2020 року по 889,50 грн., у липні 2020 року 929,50 грн. 11. 25 серпня 2020 року Служба у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації повідомила [PERSON] , що зі слів сусідів [PERSON] та її син [PERSON] не проживають в смт. Летичів Хмельницької області з квітня 2019 року, заявник надав згоду на виїзд дитини за кордон з матір`ю, тому неможливо провести інспекційне відвідування з метою контролю за цільовим використанням аліментів. 12. 28 лютого 1995 року [PERSON] згідно довідки медико-соціальної (експертної) комісії встановлена друга група інвалідності з дитинства безтерміново. При цьому, 30 квітня 1982 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] . 13. 19 вересня 2012 року згідно довідки до акта огляду МСЕК [PERSON] встановлена друга група інвалідності довічно. ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 14. Згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч. 1 ст. 18 Конвенції визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ч. 1). Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2). За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Аналіз наведених норм Закону України «Про охорону дитинства» свідчить, що витрати на потреби дитини також мають бути однаковими для кожного з батьків. В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В азб. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі 6-143цс13). У ст. 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі 691/926/20). V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 15. Позивач у позові про зміну (зменшення) розміру аліментів посилається на те, що змінився його сімейний і матеріальний стан, оскільки проживає з батьками і перебуває у них на утриманні, батьки є непрацездатними і мають 2 групу інвалідності, батько тяжко хворіє і на його лікування витрачаються значні кошти, сам позивач також має 2 групу інвалідності та витрачає значну суму коштів на лікування, його дохід лише пенсія по інвалідності, її розмір у червні 2020 року склав лише 1210,50 грн., інші доходи відсутні. 16. У первісній позовній заяві позивач вказав, що через зміну матеріального і сімейного стану достатній розмір аліментів на дитину має становити 700 грн. щомісячно, потім позицію змінив і вказав, що спроможний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. 17. 13 грудня 2017 року рішенням суду стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. 18. Встановлено, що позивачу у період з 25 липня 2018 року по 01 серпня 2021 року була встановлена друга група інвалідності і розмір його пенсії по інвалідності за друге півріччя 2019 року складав 6666,5 грн., а за перше півріччя 2020 року - 6863,00 грн. Отже, після рішення суду від 13 грудня 2017 року, у позивача дійсно відбулось погіршення здоров`я, адже йому була встановлена друга група інвалідності. Змінився і матеріальний стан позивача, адже його дохід (пенсія по інвалідності), наприклад, у червні 2020 року склав лише 1210,50 грн. 19. За вказаних обставин суд вважає, що наявні підстави для зміни (зменшення) раніше встановленого розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України. 20. Суд вважає, що у даному випадку, за конкретних встановлених судом обставин, справедливим є встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 21. Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів (копію свого свідоцтва про народження), які підтверджують його родинні відносини з [PERSON] та [PERSON] . 22. Суд відхиляє доводи позивача як підставу для зміни (зменшення) розміру аліментів, те, що він проживає у непрацездатних батьків і що саме вони здійснюють його утримання, адже він не надав суду належних і допустимих доказів, які підтверджують факт його проживання з батьками і факт його утримання батьками. При цьому, суд, у разі якби позивач надав своє свідоцтво про народження яке б підтвердило родинні відносини з батьками, не заперечує того, що вони дійсно мають 2 групу інвалідності. Однак, правовідносини у цій справі стосуються належного утримання батьком своєї малолітньої дитини, а не відносин утримання позивача його непрацездатними батьками. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 23. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надала доказів, які спростовують твердження позивача, що є її процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково. VIІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 24. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ [PERSON] \~є інвалідом\~ІІ групи,\~загальне захворювання,\~згідно довідки\~до акту\~огляду медико-соціальною\~експертною комісією\~серії АВ\~№ 1118744,\~тому,\~враховуючи,\~що позивач\~та відповідач\~звільнені від\~сплати судового\~збору,\~судовий збір,\~відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України\~ компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial