Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ «Банк Перший» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший», про визнання недійсним пункту договору. Свої позовні вимоги ПАТ «Банк «Перший» обґрунтовує тим, що 15.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 237 920,0грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних строком до 14.04.2015 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору, відповідач надав позивачу в заставу автомобіль «Lexys RX-350». Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачеві суму кредиту у вказаному вище розмірі, натомість відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, починаючи з серпня місяця 2013 року суму кредиту та з вересня 2013 року проценти за кредитним договором не сплачує, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 69 716, 56 грн. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що [PERSON] щомісячного вчасно погашала суму кредиту, проте у зв'язку з викраденням автомобіля перестала сплачувати заборгованість. Відповідачка неодноразово зверталася до банку з питанням про зупинення нарахування платежів за кредитом та перенесення строків платежу у зв»язку з викраденням транспортного засобу, на який надавався кредит, проте позивач на заяви не реагує, нарахування суми кредиту та відсотків не припинив. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Перший» про визнання недійсним пункту договору. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно пункту 1.4 договору. позичальник сплачує банку комісійну винагороду за надання кредиту у розмірі 3 568, 80 грн готівкою чи безготівковим рахунком в день підписання договору, проте п.1.4 договору суперечить Постанові НБУ № 168, в якій зазначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь , або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Зважаючи на викладене вище, зустрічний позивач просить визнати недійсним пункт 1.4 кредитного договору № 15/11-2008 від 15.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк Перший». Представник ПАТ «Банк Перший» зустрічний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник зазначив, що [PERSON] при отриманні кредиту сплатила банку комісійну винагороду у розмірі 3 568, 80грн, а отже з умовами кредитного договору погодилася. Крім того, на думку представника Банку, зустрічний позивач помилково застосовує п. 3.Постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року до п. 1.4 кредитного договору, оскільки споживач сплачує банку комісійну винагороду, а не за дії банку , як-то ведення справи, договору, обліку заборгованості та інше. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2008 року між ВАТ «БГ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15/11-2008 із змінами та доповненнями від 27.10.2008; від 27.04.2009; від 27.07.2009; від 15.07.2010 , відповідно до якого банк надав відповідачу суму кредиту у розмірі 237 920, 0 грн на придбання автомобіля «Lexys RX-350» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% річних строком до 14.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 15.04.2008 року між ВАТ «БГ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] було укладено договір застави автомобіля «Lexys RX-350» № 15/11-2008-3А, зі змінами та доповненнями до договору № 1 від 27.10.2008 та доповненнями до договору застави автомобіля № 15/11-2008-3А від 15.04.2008року. Вказаний автомобіль було викрадено, договір страхування предмету застави [PERSON] укладено не було. Позивач належним чином виконав зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу суму кредиту, натомість відповідач, починаючи з 21.08.2013 року перестав сплачувати заборгованість за кредитом, та з 26.09.2013 року припинив сплачувати заборгованість по процентам, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 19.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 69 716, 56 грн, з яких: 57 687, 82 грн - заборгованість по основній сумі кредиту; 7 525, 44 грн -заборгованість по простроченому кредиту; 1 973, 41 грн - заборгованість по простроченим відсоткам; 1 965, 34 грн - заборгованість по поточним відсоткам; 90, 78 грн - пеня за несвоєчасно сплачені відсотки; 473, 77 грн- пеня за несвоєчасно сплачений кредит. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що відповідачка порушила умови договору та свої зобов»язання за договором не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту та відсотках за період з 21.08.2013 року по 19.11.2013 року у сумі 69 716, 56грн, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору, позичальник сплачує банку комісійну винагороду за надання кредиту у сумі 3 568, 80грн готівкою через касу банку або безготівковим шляхом на рахунок банку в день підписання кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. Договір є обов»язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Положенням п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року передбачено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Так, як [PERSON] кредитний договір підписала, з умовами договору погодилася, суму комісійної винагороди за надання кредиту банку сплатила та зважаючи на те, що п. 1.4 кредитного договору відповідає вимогам Постанови Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 року, суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved