Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», від імені якого на підставі довіреності діє [PERSON] у своєму позові просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 2357,83 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив справу розглянути без його присутності. З досліджених доказів даної справи судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року 363 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. 27.05.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №BLаЖГА00038358. Згідно спеціальної частини договору [PERSON] надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 12500,00 грн., термін повернення кредиту 27.05.2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15% річних. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.4 кредитного договору. Згідно п. 4.2 договору, за неналежне виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 % від суми неналежно виконаного грошового зобовязання. Відповідно до п.4.3 у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від невиконаних боргових зобовязань. Пеня становить 0,50 % і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Відповідач неналежно виконував свої договірні зобовязання по сплаті щомісячних платежів, внаслідок чого має заборгованість в загальній сумі 2357,83 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 462,15 грн., заборгованості по несплачених відсотках в сумі 88,30 грн., комісії в сумі 218,75 грн. та плати за пропуск платежів в сумі 1588,63 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, судом встановлено, що в ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] в добровільному порядку сплатив суму заборгованості на рахунок позивача, що підтверджується квитанцією №0.0.443680338.1 від 06.10.2015 року. Таким чином, станом на день судового розгляду справи відсутній предмет спору. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у звязку з добровільним відшкодуванням відповідачем заборгованості по кредитному договору. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», дані витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: approved