Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації(далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] (далі- відповідач) про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована не виконанням відповідачем батьківських обов'язків, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а саме, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Позивач просив суд позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, стягнути на користь [PERSON] з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності №01-14/39 від 20.01.2016 року, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Прокурор підтримав правову позицію позивача та просив задовольнити позов. Відповідач до суду не з'явилась, надала через канцелярію суду письмову заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності та зазначила про визнання позовної заяви у повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що гр.[PERSON], [INFO]. є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого ВДРАЦС по Добропільському району, реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. З першого дня свого народження [PERSON], [INFO] знаходився у дитячій обласній лікарні, так як хлопчик народився з вадами здоров'я (хвороба Дауна). За час перебування дитини в даному медичному закладі (7 місяців) мати дитину не відвідувала та не цікавилась станом її здоров'я. Далі дитина була переведена до комунального закладу охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», де і була покинута своєю матір'ю, про що свідчить акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 29.07.2015р. Згідно наказу за підписом виконуючого обов'язки начальника служби у справах дітей Добропільської райдержадміністрації від 30.07.2015 №43 малолітній [PERSON] взятий на облік як дитина, що залишилась без батьківського піклування. Розпорядженням голови Добропільської райдержадміністрації №244 від 30.07.2015 малолітньому [PERSON], [INFO], зважаючи на те, що мати дитини [PERSON] покинула дитину в КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивної терапії», що зафіксовано у відповідному акті про дитину, покинуту в пологовому будинку від 29.07.2015, а батько [PERSON], помер [INFO], (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 12.03.2015 року виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, а/з №8) було надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування. Іншим розпорядженням голови Добропільської райдержадміністрації №248 від 03.08.2015 малолітнього [PERSON], [INFO], влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення, що підтверджується довідкою від 14.08.2015 №01/09-09-335 за підписом головного лікаря Комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка», про те, що [PERSON], [INFO] знаходиться в даному будинку на повному державному забезпеченні з 05.08.2015р. згідно розпорядження Добропільської РДА від 03.08.2015р. №248. Родина [PERSON],[INFO]., має у своєму складі, окрім матері, 10 дітей: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Батько дитини, [PERSON], помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 12.03.2015 року виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради Добропілськього району Донецької області, а/з №8. У відповідності до листа №250 від 15.10.2015 року за підписом директора Добропільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (далі також - ЦСССДМ), адресованого службі у справах дітей Добропільської РДА, родину [PERSON] рішенням районної комісії з питань захисту прав дітей при Добропільській РДА від 03.04.2015 року №2/2 було взято під соціальний супровід, як таку що опинилася в складних життєвих обставинах. Згідно постанови КМУ від 21.11.2013 року «Про затвердження Порядку взаємодії суб'єктів соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах», наказу директора ЦСССДМ з 06.04.2015 року родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Добропільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Відповідач - [PERSON], [INFO]., зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає в [ADDRESS]. За місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням дітей не займається, про що свідчать: -побутова характеристика на [PERSON], видана виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради від 22.10.2015 №377, згідно якої, [PERSON] не працює, джерелом доходу є тимчасові заробітки та пенсія по втраті годувальника, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається; -акт обстеження матеріально-побутових умов проживання в сім'ї від 22.10.2015р. №578, виданий виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області за №378, згідно якого, житлове приміщення в с.Веселе, вул.Підкуйко, 8 знаходиться у жахливому стані, повна антисанітарія, куточок для дітей відсутній, постільних речей, іграшок, книг немає, взаємовідносини в сім'ї неблагополучні, мати не приділяє достатньої уваги своїм дітям, вихованням не займається, мати зловживає алкогольними напоями, діти бувають вдома тільки на канікулах; -акт обстеження умов проживання від 19.10.2015, складений службою у справах дітей райдержадміністрації, згідно якого, було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що умови проживання не відповідають санітарним нормам. У будинку брудно, скрізь розкидані речі, немитий посуд, холодно. У дітей немає власних кімнат, власного куточка, немає іграшок, 1 ліжко розраховане на двох дітей; На час розгляду справи судом малолітній [PERSON],[INFO]. на підставі розпорядження голови Добропільської райдержадміністрації від 03 серпня 2015 року №248 перебуває в комунальній установі охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повному державному забезпеченні, про що свідчить довідка вказаної установи від 08.10.2015 №01/07-413. За час перебування дитини в установі мати дитини не відвідувала та не цікавилась станом її здоров'я, матеріальної допомоги не надавала, стосунки з дитиною не налагоджувала, ніяких заходів на повернення дитини до родини не здійснювала. Висновком служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]., відносно малолітнього [PERSON], [INFO] №393 від 30.10.2015 року, вищевказаний орган, з метою соціального захисту, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO] Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91)(далі - Конвенція), зокрема зі змісту ст.2 Конвенції вбачається, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі- СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона: не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). При вирішенні даного спору, суд враховує позицію, що викладена у п.п.15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), зокрема, пункт 15 Постанови зазначає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови, передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до пункту 18 Постанови, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладені приписи законодавства та фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд приходить до висновку про невиконання гр.[PERSON], [INFO]. її батьківських обов'язків (не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини) відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідач взагалі з моменту народження дитини [INFO] не цікавиться її долею: не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною. Окремою обставиною, яка свідчить про повне та безвідповідальне ставлення відповідача до дитини, суд виділяє незабезпечення матір'ю лікування дитини, адже малолітній [PERSON] хворіє на хворобу Дауна. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження намір відповідача змінити ситуацію, яка виникла у її сім'ї між нею та її дитиною, що дає підстави суду дійти висновку про необхідність захисту прав [PERSON], [INFO]., шляхом позбавлення батьківських прав його матері - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, ст.ст.2,9 Конвенції про права дитини, ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150, ч.4 ст.155, п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України,

Outcome: approved