Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 13.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, у останнього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 30.11.2015 року складає 14491,23 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.09.2010 року в розмірі 14491,23 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, заперечував проти розміру заборгованості за пенею. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом достовірно встановлено, що 13.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Станом на 11.06.2012 року банком було збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. [PERSON] ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. Вказане підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.09.2010 року. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. Зокрема пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобовязаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору; у разі невиконання зобовязань за договором , на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.11.2015 року складається: - заборгованість за кредитом 1948,18 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 8826,80 грн.; - заборгованість за пенею 2550,00 грн.; - штраф (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф (процентна складова) 666,25 грн. Наявність вказаної заборгованості підтверджено доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.09.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] В правовій позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14 зазначено, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи те, що згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем сума заборгованості за нарахованою пенею включає період з 01.10.2013 року по 30.11.2015 року, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та стягнути з відповідача суму нарахованої пені за один рік, що передував зверненню позивача до суду, що становить - 1000,00 грн. Відповідач не надав суду доказів на спростування факту наявності заборгованості за спірним кредитним договором. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобовязань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 13.09.2010 року в розмірі 12941,23 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1230,55 грн.

Outcome: partial