Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» звернулося до [PERSON], ТОВ «Чернігівська чайна компанія» про визнання Договору про відступлення права вимоги № 49 від 14.09.2015 та Договору про відступлення права вимоги № 2 від 14.10.2015 недійсними, мотивуючи свої вимоги наступним. 11.09.15. між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення права вимоги № А-09/03-КЮ, згідно якого останньому відступлено належні банку майнові права за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю від 13.06.13., укладений між ТОВ «Чернігівська Чайна Компанія» та ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», та за Договорами застави майнових прав на депозитні вклади № 543-60Ю від 13.06.2013р. та № 543-60Ю/1 13.06.2013р., укладені між банком та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором. Ціна відступлення права вимоги становила 118 750,00 грн., а сума заборгованості позичальника за кредитним договором на день укладення договору факторингу складає 687 797,09 грн., з них за кредитом 360 000,00 грн., за процентами 112 140,00 грн., по пені 215 657,09 грн. 14.09.15.між ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги № 49, яким ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» відступила останньому право грошової вимоги за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії М54К-60Ю від 13.06.2013 укладеним між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «Чернігівська чайна компанія» та Договорами застави майнових прав на депозитні вклади № 543-60Ю від 13.06.2013 та № 543-60Ю/1 від 13.06.2013 укладеним між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] 14.10.15. між [PERSON] та ТОВ «Чернігівська чайна компанія» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2, яким останній відступив своє право грошової вимоги, за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю від 13.06.2013, укладеним між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «Чернігівська чайна компанія», придбане у ТОВ «ФК «Некстежен Фінанси», згідно Договору про відступлення права вимоги № 49 від 14.09.2015. Позивачем зазначено, що в оспорюваних угодах, а саме в Договорі про відступлення права вимоги № 49 від 14.09.15., укладеного між ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» (кредитор) та [PERSON] (новий кредитор), та в Договорі про відступлення права вимоги № 2 від 14.10.15., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Чернігівська чайна компанія», сторони фактора не є установами, які можуть надавати фінансові послуги, а тому дані договори не є угодами факторингу. Просили визнати Договір про відступлення права вимоги № 49 від 14 вересня 2015 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Некстежен Фінанси» та [PERSON] недійсним; визнати Договір про відступлення права вимоги № 2 від 14 жовтня 2015 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Чернігівська чайна компанія» - недійсним; стягнути солідарно з [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська чайна компанія» користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» понесені витрати в розмірі 2 756,00 грн. на оплату судового збору за подання позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення (а.с.33-37). Представники третіх осіб ТОВ «ФК «Некстджен фінанс» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявилися, про дату і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с.71,72), причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надало. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність незявившихся сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 12.06.13. між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу № 2539Д-60Ф, відповідно до якого останньою передано на депозитний вклад банку грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. (а.с.50-51,53). 13.06.13. до вказаного договору була укладена Додаткова угода № 1 (а.с.52). 13.06.13. між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «Чернігівська чайна компанія» було укладено Договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю, яким останньому надано кредит у межах суми 360 000,00 грн. з кінцевим строком дії кредитної лінії до 12 червня 2014 року та зі сплатою процентів 25,2 % річних (а.с.42-46). У якості забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним договором, 13.06.13. між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Договір застави майнових прав на депозитний вклад № 54З-60Ю, яким вказано, що не зменшувальний залишок на вкладному рахунку, повинен становити суму не меншу 200 000,00 грн. (а.с.47-49). 13.06.13. між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» було укладено договір застави майнових прав № 54З-60/1, відповідно до якого [PERSON] передала у заставу майнові права на депозитний вклад № 2539Д-60Ф (а.с.54-56). 11.09.15. між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення права вимоги № А-09/03-КЮ, згідно якого останньому відступлено право грошової вимоги за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю від 13.06.13., договорами застави майнових прав на депозитні вклади № 54З-60Ю від 13.06.2013р. та № 54З-60Ю/1 від 13.06.2013р. (а.с.57-58). Відповідно до Акту прийому-передачі від 11.09.15. між сторонами відбулася передача оригіналів вказаних документів (а.с.59). 14.09.15. між ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» (кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 49, згідно якого кредитор відступає новому кредитору право грошової вимоги, що належить кредитору на підставі укладеного між кредитором та ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» договору про відступлення права вимоги № А-09/03-КЮ від 11.09.2015 і стає кредитором за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю від 13.06.13., договорами застави майнових прав на депозитні вклади № 54З-60Ю від 13.06.2013р. та № 54З-60Ю/1 від 13.06.2013р.; загальна сума прав вимоги становить 687 797,09 грн. (а.с.4-5). Відповідно до Акту прийому-передачі від 14.09.15. між сторонами відбулася передача оригіналів вказаних документів (а.с.6). 14.09.15. між [PERSON] (кредитор) та ТОВ «Чернігівська чайна компанія» (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2, згідно якого кредитор відступає новому кредитору право грошової вимоги, що належить кредитору на підставі укладеного між кредитором та ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» договору про відступлення права вимоги № 49 від 14.09.2015 і стає кредитором за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 54К-60Ю від 13.06.13., укладеного між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «Чернігівська чайна компанія»; загальна сума прав вимоги за договором становить 687 797,09 грн. (а.с.7-8). Відповідно до Акту прийому-передачі від 14.09.15. між сторонами відбулася передача оригіналів вказаних документів (а.с.9). Відповідно до п. 7, 8 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом. За правилами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника процесу має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчинюється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до змісту ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вичиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредитору (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 визначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд приходить до висновку, що, оспорюванні договори про відступлення права вимоги від 14.09.2015 р. за № 49 та від 14.10.2015 р. за № 2, укладені між відповідачами та третьою особою, не є договорами факторингу в розумінні ст. 1077 ЦК України, і не передбачають надання відповідачами фінансових послуг під відступлення права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що оспорювані договори про відступлення права вимоги від 14.09.2015 р. за № 49 та від 14.10.2015 р. за № 2 спрямовані на набуття сторонами цивільних прав та обовязків. Зміст цих правочинів не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, при укладанні правочинів волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочини були вчинені в формі, встановленій законом, вони були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у звязку з чим суд приходить до висновку, що підстав для визнання таких договорів недійсними немає, тому позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» було укладено договір факторингу, в свою чергу ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», шляхом укладення договору про відступлення права вимоги, відступило право вимоги [PERSON], а [PERSON] відступив своє право вимоги ТОВ «Чернігівська чайна компанія». З вказаного вбачається, що однією зі сторін оспорюваних договорів є ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», яке в позові заявлено третьою особою, а не відповідачем. Представником позивача позовні вимоги в цій частині не уточнювались, відповідне клопотання не заявлялось, ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» не залучений до участі в справі в якості відповідача, що згідно вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України, можливо тільки за відповідним клопотанням позивача. Також, ПАТ «КБ «Південкомбанк» не є стороною договорів про відступлення права вимоги від 14.09.2015 р. за № 49 та від 14.10.2015 р. за № 2. В судовому засіданні представник позивача не довів, що оспорюваними правочинами порушені права та законні інтереси позивача. Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні в ній докази, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачем не зазначено законних підстав та не доведено обставини на обґрунтування своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed