Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в квітні 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року у розмірі 50 319,49 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.03.2015 року складає 1179488,94 грн. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 28.04.2015 року. 04.12.2015 року судом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказала, що ПАТ КБ «ПриватБанк» у своєму первісному позові в обґрунтування позовних вимог надав суду копію кредитного договору № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року та посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 09.08.2007 року уклали цей кредитний договір, згідно з яким позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 49000 дол. США на термін до 09.08.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Однак позивач та відповідач у відношенні спірного кредитного договору № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. В п.8.2. спірного кредитного договору № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року в графі «підпис [PERSON] » та на всіх аркушах цього договору позивач власноручно підпис не виконувала, а підписи в цьому договорі виконані іншою особою. Зазначений кредитний договір № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року позивач з відповідачем не укладала. Просила суд встановити факт відсутності передбачених законом істотних умов в кредитному договорі № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року, а саме: кредитний договір № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] не підписаний [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року за заявою представника позивача позовна заява Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишена без розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року з метою забезпечення позову [PERSON] накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року за клопотанням представника позивача було призначено судову почеркознавчу експертизу підпису [PERSON] у п.8.2 «позичальник» в кредитному договорі № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року, укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» та призупинено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року провадження у справі було відновлено. Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П. та ухвалою судді від 26 жовтня 2018 року призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 року закрито підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підстав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Вказав, що між сторонами був укладений кредитний договір № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 49600 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.08.2027 року. Відповідно до п.7.1 Кредитного договору [PERSON] повинна була сплачувати заборгованість за кредитом кожного місяця з «21» по «28» число у сумі 285,10 дол. США. Кредитний договір був укладений згідно з законодавством України. Твердження [PERSON] про те, що в п.8.2 кредитного договору стоїть не її підпис не відповідає дійсності і не може бути взятий до уваги, тому як у всіх документах, а саме: в копії паспорту [PERSON] , в нотаріальному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, в договорі іпотеки, стоїть підпис [PERSON] Вказав, що до одруження прізвище [PERSON] було [PERSON] . Також звернув увагу суду на те, що [PERSON] щомісячно сплачувала заборгованість за кредитним договором таз 14.05.2014 року припинила виконувати обов`язки за договором. Також просив суд застосувати строки позовної давності, адже кредит був укладений ще у 2007 році, а з зустрічним позовом до Банку [PERSON] звернулася лише у 2015 році, вже після подачі ПАТ КБ « ПриватБанк» позову до суду. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року представнику відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2007 року між позивачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № DNU0GK08661469, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 49600 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.08.2027 року. Відповідно до висновку експерта №5833-16 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 29.03.2017 року, підпис в Кредитному договорі № DNU0GK08661469 від 09 серпня 2007 року в пункті 8.2 «Позичальник» - у графі «Підпис» та у графі «Один з оригіналів даного договору мною отримано особисто» - від імені [PERSON] виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», сферою його регулювання є відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , не підписувала кредитного договору № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», що стало підставою для звернення до суду із даною заявою, та просила суд встановити факт відсутності передбачених законом істотних умов в кредитному договорі № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року, а саме: кредитний договір № DNU0GK08661469 від 09.08.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] не підписаний [PERSON] . Згідно з нормами цивільного законодавства України, цивільні права і обов`язки виникають при настанні певного юридичного факту. Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України визначає форму кредитного договору. Зокрема, кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦКУ). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2 ст. 1055 ЦКУ). До того ж, у боржника зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту підписання такого договору, укладеного в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2 ст. 1055 ЦКУ). Наявність кредитного договору як письмового документу, не є безумовною підставою для стягнення боргу за цим кредитним договором, оскільки у боржника є право оспорити кредитний договір в разі, якщо боржник не укладав і не підписував цей договір, а також в інших, передбачених ЦК випадках. Питання щодо автора підпису на оригіналі кредитного договору має вирішуватися під час розгляду спору про право, зокрема, справи про оспорювання кредитного договору або справи про стягнення боргу за кредитним договором. В судовому засіданні судом роз`яснювалося представнику позивача право подачі уточненої позовної заяви, однак представник позивача наполягав на розгляді даної позовної заяви з наведених правових підстав. Виходячи із вищевикладеного, оскільки в даному випадку юридичні наслідки породжує кредитний договір, укладений між сторонами в письмовій формі, а не факт його наявності чи відсутності, суд не застосовує строки позовної давності, а відмовляє в позові оскільки позивач не вірно обрав спосіб захисту порушеного права. Відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed