Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Начальник відділу освіти Бершадської РДА Дзюбенко Л. І. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] незаконно понесені витрати на суму 11990 грн. та судовий збір на користь відділу освіти Бершадської РДА. Мотивуючи заявлені позовні вимоги стверджує, що Державною фінансовою інспекцію у Вінницькій області було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації. В ході перевірки встановлено порушення чинного законодавства, в зв'язку з чим Державна фінансова інспекція звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою про зобов'язання відшкодувати за рахунок винних осіб незаконно понесені витрати на загальну суму 30194 грн. 50 коп. Розглянувши даний позов, суд встановив, що в Баланівській ЗОШ І-ІІІ ст. згідно наказу директора [PERSON] на період з 01.10.2010 по 01.12.2012 рр. завідувача господарством [PERSON] призначено за сумісництвом на 0,5 ставки робітником по обслуговуванню приміщень. Аналогічно в Велико - Киріївській ЗОШ І-ІІІ ст. колишнім директором [PERSON] та директором [PERSON] в період з 07.05.2009 року по 30.11.2012 рік надавалося сумісництво завідувача господарством [PERSON] на посаді лаборанта. Загалом, за вищевказаний період завгоспам [PERSON] та [PERSON] нараховано та виплачено за сумісництвом заробітної плати в сумі 13131 грн. 00 коп. та 17063 грн. 50 коп. відповідно при цьому нараховано та перераховано до державних цільових фондів загальну суму 10990 грн. 79 коп. Всього за ревізійний період в порушення вимог чинного законодавства використано коштів на оплату за сумісництво згаданим особам в загальній сумі 41185 грн. 29 коп. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) нанесених Відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації на суму 41185 грн. 29 коп. Зазначене порушення допущено директорами [PERSON], [PERSON] та колишнім директором [PERSON] Згідно пояснень директорів зазначене порушення допущено через незнання законодавства. Директори [PERSON] та [PERSON] вину свою визнали і щомісячно повертають кошти. [PERSON] відмовилась повертати збитки в сумі 11990 грн. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств установ, та організацій» №245 від 03.04.1993 р. установлено, що окрім працівників, яким законодавчими актами заборонено працювати за сумісництвом, не мають права працювати за сумісництвом також керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності); трудові договори, укладені з вищевказаними працівниками про роботу за сумісництвом до прийняття даної постанови припиняються. З огляду на вищевикладене, директором [PERSON], директором [PERSON] було усунено дані порушення шляхом звільнення з посади сумісників, залишивши за ними по 1 ставці завідуючих господарством. Як наслідок, в порушення вимог ст. 102-1 Кодексу законів про працю України, ст.19 Закону України «Про оплату праці та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03.04.1993 р., відповідачем було зайво нараховано [PERSON] та [PERSON] заробітної плати в сумі 30194 грн. 50 коп. та зайво нараховано і перераховано внесків до цільових фондів в загальній сумі 10990 грн. 79 коп. Враховуючи вищевикладене, Вінницький окружний адміністративний суд 17 липня 2013 р. по справі № 802/2498/13-а прийшов до висновку, що вимога Державної фінансової інспекції в частині про забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб незаконно понесених витрат на загальну суму 30194,50 та проведення корегування щодо сум єдиного соціального внеску з фондами соціального страхування за ревізійний період на суму 10990,79 грн. підлягає задоволенню. Дану постанову Вінницьким апеляційним адміністративним судом 07.11.2013 року залишено без змін. Вищевказані позовні вимоги представник позивача підтримав в судовому засіданні в повному розмірі та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необґрунтованими, про що надала заперечення, відповідно до якого вважає, що позивач не довів та не обґрунтував наявності її вини у вказаних ним порушеннях, не навів жодних посилань на обґрунтованість та доказів завдання її діями збитків. Наказ про суміщення видано не нею, а її попередником. В її посадові обов'язки не входить перевірка законності всіх винесених наказів попередниками. Всі табелі обліку робочого часу кожного місяця передавалися в централізовану бухгалтерію відділу освіти, яка проводила нарахування заробітної плати, однак жодного разу будь - яких претензій чи зауважень зі сторони головного бухгалтера відділу освіти щодо неправомірності її дій при призначенні завгоспу доплати за суміщення професій чи нецільового використання бюджетних коштів до неї, як до керівника школи не надходило. При цьому, саме на позивача покладено обов'язки щодо дотримання вимог фінансового законодавства та ведення бухгалтерського обліку, що виходить із аналізу норм Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зокрема, вбачається, що найчастіше за порушення цього Закону до відповідальності притягаються власник, керівник підприємства та головний бухгалтер Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону, власник ( керівник ) несе відповідальність за : 1) організацію бухгалтерського обліку; 2) забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах; 3) збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років. Під організацією бухгалтерського обліку мається на увазі вчинення однієї з дій, передбачених ч. 4 ст. 8 Закону, яка визначає форми його організації : введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства. Відповідно до Статуту Великокиріївської ЗОШ І-ІІІ ступенів, а саме п.1.4 - засновником ( власником ) школи є Бершадська районна рада, що є свідченням того, що саме на Бершадську районну раду покладено відповідальність за організацію та ведення бухгалтерського обліку школи. Свій обов'язок щодо забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, який власне полягає в тому аби зафіксувати в документі кожну дію або подію, що викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства позивач повністю виконала, позаяк факт призначення доплат завідувачу господарством за сумісництво був зафіксований не особисто нею, а вона передавала до відділу освіти табелі обліку робочого часу. Відповідно до п. 6 цієї ж статті, обов'язок створення необхідних умов для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечення. неухильного виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів також покладений на керівника підприємства. Відтак вбачається, що якщо керівник наприклад не забезпечить фінансової звітності встановленої форми або залишить без відповідного реагування повідомлення бухгалтера про недотримання окремими особами порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, керівник може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Саме на позивача покладено обов'язок щодо належної організації та здійснення бух обліку, що підтверджується п.2 ч. 4 ст. 8 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні » в якій зазначено - завдання та функціональні обов'язки бухгалтерських служб, повноваження керівника бухгалтерської служби у бюджетних установах визначаються Кабінетом Міністрів України. Для цієї мети було розроблене та прийняте Типове положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затверджене постановою КМ України від 26.01. 2011 року № 59 п. п. 1, 13 якого визначає, що головний бухгалтер бухгалтерської служби ( централізованої бухгалтерії відділу освіти Бершадської РДА ) організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку та забезпечує виконання завдань, покладених на бухгалтерську службу; здійснює контроль за цільовим та ефективним використанням фінансових, матеріальних ( нематеріальних) , та трудових ресурсів, збереженням майна; погоджує документи, пов'язані з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок працівникам. Відповідно до п. 14 Положення головний бухгалтер у разі отримання від керівника бюджетної установи розпорядження вчинити дії, які суперечать законодавству, інформує у письмовій формі керівника про неправомірність такого розпорядження, а у разі отримання даного розпорядження повторно, надсилає керівникові бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, та керівникові органу Казначейства за місцем обслуговування бюджетної установи відповідне повідомлення. Важливим є те, що здійснення виплат заробітних плат здійснювалося відповідно до встановленого порядку Наказом МОН України від 26.09. 2005 року № 557 « Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ ». Зокрема п. п. 3 п. 4 вищезазначеного Наказу було встановлено доплати працівникам : а) за суміщення професій ( посад ); б) за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу. Зазначені види доплат не встановлюються керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам. Так, відповідно до Національного класифікатора професій посада завгоспа дійсно віднесена до керівних посад. Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики від 29. 12. 2004 року № 336, до завдань та обов'язків завгоспа входить керівництво роботою обслуговуючого персоналу. Актами цивільного законодавства у сфері освіти не передбачено визначення поняття структурного підрозділу установи, організації . Однак, згідно з п. 1.3 Положення про порядок визначення сторін колективного трудового спору ( конфлікту ), затвердженого наказом Національної служби посередництва та примирення від 05.05. 2004 року № 70 - виробничі структурні підрозділи - виробництва, цехи, відділення, дільниці, бригади, бюро, лабораторії тощо, функції, права та обов'язки яких визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами; структурні підрозділи -виробництва, цехи, відділення, дільниці, бригади, бюро, лабораторії, управління, відділи, служби тощо, які реалізують свої функції , права та обов'язки на підставі положень про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Відповідно до п. 1.2 « Положення про порядок формування і затвердження вимог найманих працівників, профспілок », затвердженого Наказом національної служби посередництва та примирення від 07.07. 2008 року № 84, - структурні підрозділи _ цехи, відділи, інші господарські підрозділи ( в тому числі відокремлені ), що діють на підставі положення, затвердженого керівником підприємства ( установи, організації ) або в іншому порядку, встановленому в статуті ( положенні підприємства ( установи, організації ) і очолюються керівником структурного підрозділу, який призначається ( затверджується) на посаду керівником підприємства (установи, організації). З наведеного вбачається, що під структурним підрозділом слід розуміти підрозділ, який функціонує, має права та обов'язки відповідно до затвердженого у визначеному порядку положення про нього. Отже, завгосп школи не є керівником структурного підрозділу школи, так як жодних затверджених нею чи РАЙВО Положень про адміністративно - господарський підрозділ цієї установи немає. Ні посадовою інструкцією, ні будь - яким іншим документом не передбачено жодних підрозділів під її керівництвом. Сам завгосп керівних функцій не виконує та відповідно жодного обслуговуючого персоналу у його підпорядкуванні також немає, а тому нема жодних підстав вважати завгоспа керівником структурного підрозділу. Згідно наказу МОН від 06.12. 2010 року № 1205 - посада заступника директора з господарської роботи вводиться в міських та селищних школах з кількістю учнів понад 400 осіб, а посада завідувача господарством вводиться в міських та селищних школах з кількістю учнів від 100 до 600 та в сільських - з кількістю учнів від 80 до 400 осіб за наявності восьми і більше класів. Оскільки в школі не нараховується 600 учнів, завідувач господарством також не є заступником директора школи з господарської частини, а тому фактично його посада ні в якому разі не може підпадати під обмеження виплат і доплат заступникам керівників чи керівникам структурних підрозділів, визначених Наказом МОН України від 26.09. 2005 року № 557 « Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ ». Крім того, відповідно до ст. 105 КЗпП України - працівники, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією ( посадою ) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, проводиться доплата за суміщення професій ( посад ) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Даний факт, на думку відповідача, свідчить що її діями не було заподіяно шкоди відділу освіти, оскільки оплата завгоспу за сумісництво з роботою лаборанта була проведена за виконану ним роботу. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2013 року у справі №802/2498/13-а за позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації (а.с. 6-12), зокрема із її мотивувальної частини, вбачається, що дійсно у Великокиріївській ЗОШ І-ІІІ ступенів колишнім директором [PERSON] та директором [PERSON] в період з 07.05.2009 року по 30.11.2012 року надавалося сумісництво завідувача господарством [PERSON] на посаді лаборанта. На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України яка визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому вищевказане судове рішення, яке апеляційною інстанцією ( а.с.13-19) залишено без змін, розцінене судом як доказ того, що дійсно [PERSON] обіймаючи посаду директора Великокиріївської ЗОШ І-ІІІ ступенів допустила порушення вимог чинного законодавства, допустивши сумісництво завідувача господарства [PERSON] на посаді лаборанта. За вказане сумісництво відповідно було незаконно сплачено кошти, які відповідно до вже вказаного судового рішення слід відшкодувати. Загальну суму коштів, які слід стягнути з винних осіб визначено в сумі 30194, 50 грн. Відповідно вказану суму було розподілено між особами, винними у понесенні відділом освіти Бершадської РДА даних витрат, а саме: враховуючи те, що ревізією фінансово - господарської діяльності відділу освіти Бершадської РДА було встановлено, що [PERSON] за період сумісництва було виплачено 17063,50 грн., з яких за період роботи відповідачки на посаді директора школи 11990 грн., що відображеному акті перевірки , витяг якого міститься в матеріалах справи (а.с. 24) та довідці відділу освіти про розрахунок боргу № 752 від 05.05.2014 року. Ч. 1-3 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. При цьому судом встановлено, що [PERSON] з 1992 року працює у Великокиріївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів на 0, 5 ставки лаборантом, (наказ від 28.10.1992 року та від 01.10.1997 року, а.с. 32,33), а з 2009 року відповідно до наказу № 7 від 07.05.2009 року призначена на посаду завгоспа школи. Згідно із п. 4.6 Статуту Великокиріївської ЗОШ І-ІІІ ступенів та п. 3.4., 3.7., 3.8. посадових обов'язків директора даної школи, директор школи визначає структуру управління школою, штатний розпис, здійснює підбір, прийом на роботу і розстановку кадрів визначає посадові обов'язки працівників. П.3.19, 3.20 згаданої посадової інструкції зобов'язує директора школи також забезпечувати виконання колективного договору та раціональне використання бюджетних асигнувань. Враховуючи вищевикладені норми трудового законодавства та відповідно до п. 5.5. посадової інструкції директора школи, за завдані школі у зв'язку з виконанням (невиконанням) своїх посадових обов'язків збитки директор школи несе матеріальну відповідальність в порядку і в межах, встановлених трудовим і/чи цивільним законодавством. Отже, твердження відповідача про відсутність її вини у виникненні незаконно понесених витрат, спростовується доказами, перерахованими вище, з яких чітко вбачається її обов'язок в силу виконання повноважень директора школи нести матеріальну відповідальність за порушення вимог трудового законодавства та невиконання своїх обов'язків, до яких відповідно до п. 3.1 посадової інструкції входить загальне управління діяльністю школи в усіх напрямках відповідно до їх статуту й законодавства України. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 1 ст. 1167 цього ж кодексу врегульовано те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Наявність порушення вимог чинного законодавства в частині суміщення посад завгоспа Великокиріївської ЗОШ І-ІІІ ступенів судом не досліджується, оскільки дана обставина визначена як причина виникнення незаконно понесених витрат у вже згаданій постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2013 року, обставини, визначені яким для суду є преюдиційними. Відповідно до п. п 3 Постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12. 1992 року « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками », у відповідності зі ст.130 КЗпП ( 322-08 ) відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. П.4 цієї ж постанови визначено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Отже, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягаєть до задоволення. Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, оскільки ч. 1 ст. 88 ЦПК України говорить про те, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved