Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

ПАТ «[PERSON] КРЕДИТ» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № СК/01/000270 від 21.01.2014 року в сумі 17286 грн. 21 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., мотивуючи позов наступним. 21.01.2014 року між Публічного акціонерного товариства «[PERSON] КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № СК/01/000270, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 5 000,00 гривень. Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору, позичальник підписанням цього договору доручає кредитору, без додаткового узгодження, перераховувати, а кредитор перераховує: п.1.2.2.1. частину кредиту у розмірі 4800,00 грн. на картковий рахунок № 26258032278001, відкритий у Кредитора, не пізніше наступного робочого дня від дати надання кредиту; п.1.2.2.2. частину Кредиту у розмірі 200,00 грн. на рахунок ПАТ СК «Арсенал Страхування» в якості сплати страхового платежу не пізніше наступного робочого дня від дати надання кредиту. Відповідно до п. п. 1.1.6., 1.1.7. кредитного договору за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 15,00 % процентів річних та встановлена дата повного погашення кредиту 20.01.2015 року. Згідно п.1.1.5. кредитного договору погашення заборгованості за кредитним договором позичальник мав здійснювати 21 числа кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 1.1.8. кредитного договору розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 125,00 грн. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у гривнях на фактичний залишок заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді. Відповідно до п. 3.4.1. кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами згідно з умовами цього договору та графіком. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини кредиту та процентів за його користування. Згідно з п. 3.4.2. кредитного договору сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється позичальником разом з ануїтетними платежами щомісячно у сумі, визначеній в п. 1.1.8. цього договору, згідно з умовами цього договору та графіком. Відповідачем неодноразово порушувалися умови договору, а саме: в частині погашення кредиту, сплати процентів та комісій. Згідно п.3.12.2. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати відповідного платежу, визначеного графіком, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент в гривні від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором. Як передбачено п.3.12.3. кредитного договору, за порушення позичальником строків та суми сплати чергового платежу, з дня, наступного за датою платежу згідно з графіком, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення у розмірі 30,00 гривень. Відповідно до ст. 8.1. кредитного договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування кредитом позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Боржник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 11.01.2018 року становить 17286,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2620,86 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 44,77 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами 1366,98 грн.; заборгованість за нарахованою щомісячною комісією - 250,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою в строк щомісячною комісією 4750,00 грн.; пеня 8253,60 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вимогами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № СК/01/000270, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 5000,00 гривень. Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору, позичальник підписанням цього договору доручає кредитору, без додаткового узгодження, перераховувати, а кредитор перераховує: п.1.2.2.1. частину кредиту у розмірі 4800,00 грн. на картковий рахунок №26258032278001, відкритий у Кредитора, не пізніше наступного робочого дня від дати надання кредиту; п.1.2.2.2. частину Кредиту у розмірі 200,00 грн. на рахунок ПАТ СК «Арсенал Страхування» в якості сплати страхового платежу не пізніше наступного робочого дня від дати надання кредиту. Відповідно до п. п. 1.1.6., 1.1.7. кредитного договору за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 15,00 % процентів річних та встановлена дата повного погашення кредиту 20.01.2015 року. Згідно п.1.1.5. кредитного договору погашення заборгованості за кредитним договором позичальник мав здійснювати 21 числа кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 1.1.8. кредитного договору розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 125,00 грн. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у гривнях на фактичний залишок заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді. Відповідно до п. 3.4.1. кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами згідно з умовами цього договору та графіком. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини кредиту та процентів за його користування. Згідно з п. 3.4.2. кредитного договору сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється позичальником разом з ануїтетними платежами щомісячно у сумі, визначеній в п. 1.1.8. цього договору, згідно з умовами цього договору та графіком. Відповідачем неодноразово порушувалися умови договору, а саме в частині погашення кредиту, сплати процентів та комісій. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Свої зобов'язання за договором ПАТ «[PERSON] КРЕДИТ» укладено Договір про надання споживчого кредиту № СК/01/000270, відповідно до якого, банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 5000,00 гривень. Відповідачем не виконуються належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 11.01.2018 року становить 17286,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2620,86 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 44,77 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами 1366,98 грн.; заборгованість за нарахованою щомісячною комісією - 250,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою в строк щомісячною комісією 4750,00 грн.; пеня 8253,60 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст.1046-1050, 1054-10561ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст.626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 17286,21 грн. за договором про надання кредиту № СК/01/000270 від 21.01.2014 року, що утворилася станом на 11.01.2018 року, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2620,86 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 44,77 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами 1366,98 грн.; заборгованість за нарахованою щомісячною комісією - 250,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою в строк щомісячною комісією 4750,00 грн.; пеня 8253,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, що підтверджено квитанцією про його сплату, в сумі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved