Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 06 листопада 2020 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») згідно якої [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 21 лютого 2014 року, їй було відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку, надано можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань станом на 29 вересня 2020 року у відповідача існує заборгованість в загальному розмірі 122488,32 грн. яку банк просить з неї стягнути разом із судовими витратами. 2. Представник позивача подав суду клопотання і просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач до суду не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. ІV. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 5. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА V. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 6. В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 626 ЦК України вказано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено у ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст.ст. 525, 611, 612 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. VІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 7. 21 лютого 2014 року [PERSON] подала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку де вказані її анкетні дані, місце проживання/реєстрації, контактний телефон, однак не вказано, що виявляє бажання оформити на своє ім`я кредит, не вказано бажаний кредитний ліміт. 8. Відповідно до довідки банку (без дати) між сторонами був підписаний кредитний договір №б/н за яким надано [PERSON] шість кредитних карти, зазначено їх номер, дату відкриття та термін дії, зокрема, першу карту видано 14 березня 2008 року, а останню - 21 лютого 2014 року. 9. Згідно довідки банку (без дати) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), старт карткового рахунку відбувся 14 березня 2008 року, а протягом 2014-2016 років банк неодноразово збільшував або зменшував кредитний ліміт. 10. Із виписки за договором №б/н станом на 05 жовтня 2020 року вбачається, що у період з 21 лютого 2014 року [PERSON] користувалася кредитними коштами. 11. Згідно позовної заяви, наданих банком розрахунків заборгованості, у [PERSON] станом на 29 вересня 2020 року існує заборгованість в розмірі 122488,32 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 6936,83 грн., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 6936,83 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 2423,52 грн., нарахована пеня - 113127,97 грн., нарахована комісія - 0,00 грн. VІІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 12. 21 лютого 2014 року внаслідок подання анкети-заяви між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] виникли договірні відносини. Однак, у анкеті-заяві відсутні умови договору на отримання кредитних коштів, не зазначено вид картки та бажаний кредитний ліміт, не вказана сума кредиту, ні процентна ставка, не вказано про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. 13. Водночас, як вбачається з наданих банком розрахунків заборгованості за договором №б/н від 21 лютого 2014 року, [PERSON] була надана можливість користуватись кредитними коштами ПриватБанку, вона цією можливістю користувалася. У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що банком відповідачу на підставі поданої анкети-заяви дійсно були надані кредитні кошти. 14. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, посилався на Витяг з Умов і правил надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини укладеного сторонами договору. Однак, вказані документи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). За таких обставин немає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, пенею, штрафами через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, адже Витяг з Умов та правил надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. 15. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку суми непогашеного тіла кредиту згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України є обґрунтованими, адже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником його обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 16. Стала практика Великої Палати Верховного Суду свідчить, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 ЦК України. Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 17. Між сторонами виникло грошове зобов`язання, тому внаслідок його невиконання боржником у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України у зв`язку з чим такі вимоги позивача є обґрунтованими. VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 18. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами частково довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача про наявність заборгованості, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим. ІХ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 19. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задовольняються частково на суму 9360,35 грн. (6936,83 + 2423,52), при цьому ціна позову у позовній заяві була визначена в сумі 122488,32 грн. Судом позов задовольняється на 7,64% (9360,35/122488,32*100), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме такий відсоток від сплаченої ним суми судового збору, а саме 160,59 грн. (2102,00*7,64%).

Outcome: partial