Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 52014,14 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що 08.05.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 005-Z/012824 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. Крім того, 08.05.2012 року між сторонами укладено договір № 002-011556/12-00938-вкл.к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, відповідно до якого Банк відкрив на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue № 4476071680878269, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 14440,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54,0 % річних, а Позичальник зобовязується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 09.05.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 08.04.2015 року складає 52014,14 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором складає 802,26 грн., прострочена (несанкціонована) заборгованість за кредитним договором складає 12711,38 грн., нараховані відсотки по заборгованості складають 22378,56 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості складають 1166,36 грн. та пеня складає 14955,58 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином шляхом надсилання на їхні адреси судових повісток. З адреси відповідача судова повістка повернулась на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме: «закінчення терміну зберігання». У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник відповідача [PERSON] отримав судову повістку на дату судового засідання 02.08.2017 року особисто 17.07.2017 року. Слід зазначити, що судом неодноразово відкладались судові засідання, зокрема за клопотаннями представника відповідача про відкладення розгляду справи. Причини неявки у судове засідання 02.08.2017 року ані відповідачем, ані її представником суду не повідомлені. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України, відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитись перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 08.05.2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 005-Z/012824, відповідно до п. 1.1 якого Банк на підставі отриманої заяви на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue, цього Договору та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України, відкриває картковий рахунок в гривні, емітує та надає Клієнту платіжну картку миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue, здійснює обслуговування Клієнта та виконує інші обов'язки згідно з даним договором. Крім того, 08.05.2012 року між сторонами укладено Договір № 002-011556/12-00938-вкл.к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (далі Кредитний договір), відповідно до п. 2.1 якого Банк відкриває на Картковий рахунок Позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням Картки Visa Elektron Instant Issue № 4476071680878269, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності, відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 14440,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54,0 % річних, а Позичальник зобовязується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси на строк до 09.05.2015 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобовязується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, і сплатити проценти за користування Кредитними ресурсами до 09.05.2015 року. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 54,0 процентів річних. Згідно з п. 6.1 Договору, за прострочення повернення Кредитних ресурсів і/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 60 % річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої договірні зобовязання, відкрив відповідачеві картковий рахунок та видав платіжну картку миттєвого випуску. Доказів невиконання Банком своїх зобовязань за договорами відповідачем суду не надано. Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань в частині своєчасного повернення Кредитних ресурсів у визначений договором строк, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 802,26 грн. та простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором в сумі 12711,38 грн. обґрунтованими, законними та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обовязок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованих відсотків по заборгованості в сумі 22378,56 грн., нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості в сумі 1166,36 грн. та пені в сумі 14955,58 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 520,14 грн..

Outcome: approved