Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2894, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 210000 грн. під 16 % річних, із терміном погашення не пізніше 17.04.2017 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором відповідачем [PERSON], між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 3026 від 18.04.2007 року. Окрім того, 18.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Водночас, позичальник-відповідач [PERSON] зобов'язання за договором не виконує, а станом на 11.07.2014 року заборгованість становить 159112,43 грн. Просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 159112,43 грн., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» за кредитним договором в сумі 159112,43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 66,3 кв.м., житлову площу - 37,6 кв.м. зі всіма невід'ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1999 року, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути судові витрати по справі із відповідачів. Представника позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.46-47). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 18 квітня 2007 року було укладено кредитний договір № 2894 (далі-кредитний договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 210000 грн. під 16 % річних, із строком 120 місяців та терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17.04. 2017 року (а.с.21-23). Як вбачається із п. 1.5. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нарах банком проценти ануїтетними платежами в сумі 3517.78 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з травня 2007 року, на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у Філії - Волинське облуправління ВАТ «Ощадбанк»,а сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 17 квітня 2017 року (а.с.21). 28.03.2012 року додатковим договором № 1 до вищевказаного кредитного договору сторони погодили, що відповідач [PERSON] зобов'язується здійснювати погашення кредиту не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше передостаннього робочого дня місяця, наступного за звітним, ануїтетними платежами в сумі 3517,78 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих АТ «Ощадбанк»,а останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 17.04 2017 року (а.с.24). Згідно п.п. 4.3.1., 4.3.2., кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, в т.ч. повернути кредит в сумі 210000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим договором (а.с.22). Позивач свої зобов'язання з вищевказаним договором виконав (а.с. 33). У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Пунктом 4.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в т.ч., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 22). Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, відповідач [PERSON] зобов'язалася сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (а.с. 22). Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконала, а станом на 11.07.2014 року заборгованість становить 159112,43 грн., з яких: 114949,42 грн. - заборгованість за кредитом; 15843,49 грн. - заборгованість за процентами; 18834,02 грн. - пеня; 3452,35 грн. - загальна сума 3% річних; 6033,15 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції (а.с.6-13). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між позивачем відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 18.04.2007 року було укладено тристоронній договір поруки № 3026, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 2894 від 18.04.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.25). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вказаним положенням законодавства кореспондують п.п. 3.1., 3.2. договору поруки (а.с.25). Окрім того, в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] 18.03.2007 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за реєстровим № 1429, відповідно до якого в іпотеку банку передано трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 66,3 кв.м., житловою площу - 37,6 кв.м. зі всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-28). Вказана квартира належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1999 року (а.с.32). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Пунктами 3.1.3., 4.2., вказаного вище іпотечного договору передбачено, що банк, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбачено цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором. А у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Як вбачається із п. 6.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.6 цього договору (а.с.27). Так, із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачам надсилались вимоги про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором, однак, вони були залишенні без реагування (а.с.14-20). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, доводів позивача не спростували, доказів належного виконання зобов'язань не подали, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 530, 37 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved