Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 23157,03 грн. та судові витрати у справі. Заявлені вимоги мотивує тим, що 15.08.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк» та боржником [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами зазначеного договору боржник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, проте, взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 19.03.2014 р. утворилась заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не зявились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Представник відповідача адвокат [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], позов визнала частково. Не заперечуючи факту укладення кредитного договору, просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні вимог за період з 15.09.2008 року по 31.03.2011 року, про що надала письмову заяву (а.с.105). Розгляд справи прохає провести за її відсутності та відсутності відповідача. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 15.08.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір (що складається з заяви позичальника, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів) про надання грошових коштів в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,5% на місяць та щомісячної комісії в розмірі 2%. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент укладення між сторонами договору (а.с.73) позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами, перевищенням кредитного ліміту, сплачувати комісію на умовах, що визначені договором (пункт 6.5). сторони домовились, що при порушенні позичальником строків платежів, останній несе штрафні санкції у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (пункт 8.6). Згідно із пунктом 9.12 вказаних правил договір діє до моменту належного виконання сторонами взятих на себе зобовязань. Як вбачається з матеріалів справи ЗАТ «Акцент-Банк» було перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» у звязку із зміною типу банку і є його правонаступником. Згідно з наданим розрахунком боргу (а.с.4-7) у зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 19.03.2014 р. утворилась заборгованість в розмірі 23157,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3000,00 грн.; боргу по процентах за користування кредитом 11438,12 грн.; боргу по комісії 7140,00 грн.; штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1078,90 грн. (процентна складова). Проте, суд не може погодитись із нарахуванням позивачем штрафу в розмірі 500 грн., оскільки правилами, що діяли на момент укладення договору розмір штрафу (його фіксована частина) був обумовлений на рівні 250 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи із змісту ст.256 ЦК України позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, і яка за нормою ч.3 ст.267 вказаного Закону застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Наполягаючи на застосуванні строку давності представник відповідач послалась на пропуск позивачем загального строку позовної давності, який обмежений тривалістю у три роки. Разом із тим, правилами користування платіжною карткою (п.5.4) обмовлено щомісячне погашення процентів за кредитом, а строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Одночасно, сторонами договору обумовлено, що при закінченні строку дії картки (п. 2.1 правил) дія останньої продовжується банком на новий строк в разі відсутності заяви про закриття картрахунку. З огляду на викладене, суд вважає позов таким, що предявлений у межах строку позовної давності і підстави для застосування ст.267 ЦК України відсутні. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обовязок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача. Враховуючи необґрунтоване нарахування позивачем штрафних санкцій в розмірі 500 грн., суд присуджує з відповідача фіксовану суму штрафу в розмірі 250 грн., як це передбачене п.8.6 умов. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial