Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просить звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 68,90 кв.м., жилою площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом продажу банком від свого імені будь-якій особі за ціною продажу 1296346 грн. без ПДВ; за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної квартири задовольнити вимогу банку в розмірі 185905 доларів США 61 цент, яка виникла з договору про іпотечний кредит №1865 від 20.06.2007 року, та виселити відповідачів з вказаної квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1865, за яким позичальнику було надано грошові кошти в сумі 143500 доларів США на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 20 червня 2007 року, розташованої за адресою: [ADDRESS], а позичальник зобов'язався повернути вказаний кредит зі сплатою 11,5 % річних за користування кредитом в строк до 20.06.2037 року. З метою належного виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №1879 від 20.06.2007 року, за яким було передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань банк звернувся до суду і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2012 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 186024 долари США 34 центи, що еквівалентно 1486799 грн. 54 коп. Як зазначає представник позивача, рішення суду на даний час не виконано, у зв'язку з чим розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 28 листопада 2016 року складає 185905 доларів США 61 цент. Ухвалою від 08 липня 2016 року відкрито провадження в справі. 30 листопада 2016 року представник позивача звернувся до суду з заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору, посилаючись на те, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання. Представник позивача вказує, що оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2012 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 186024 долари США 34 центи, що еквівалентно 1486799 грн. 54 коп., вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки має оплачуватись судовим збором як вимога немайнового характеру, тобто в розмірі 1378 грн. Натомість за звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки банком було сплачено судовий збір згідно меморіального ордеру №317126647 від 21.06.2016 року у розмірі 22702 грн. 29 коп., а не 1378 грн. На підставі викладеного представник позивача просить повернути банку помилково переплачений судовий збір згідно меморіального ордеру №317126647 від 21.06.2016 року за звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 21324,29 грн. (22702 грн. 29 коп. - 1378 грн.) та зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби повернути банку надміру сплачений судовий збір. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, у разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У цьому випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. В п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання. Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовим збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Таким чином, при визначені розміру судового збору, який підлягає сплаті, слід виходити з розміру виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 186024 долари США 34 центи, що еквівалентно 1486799 грн. 54 коп. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 28.11.2016 року розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 185905,61 доларів США, що станом на 28.11.2016 за офіційним курсом НБУ становить 4782315,11 грн. Таким чином, позивачем заявлено вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення іншого розміру заборгованості станом на 28.11.2016 року, а не для погашення заборгованості, стягнутої рішенням суду від 19.06.2012 року; розмір виконання, на яке претендує позивач, змінився в порівнянні з розміром, встановленим рішенням суду від 19.06.2012 року, а саме збільшився з 1486799 грн. 54 коп. до 4782315,11 грн.; судом не встановлювалась наявність підстав для стягнення з відповідачів вказаної суми. З огляду на наведене, вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою майнового характеру, за яку банком сплачено відповідний судовий збір, тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви про повернення надміру сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed