Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №910.21864 від 18.04.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 90 043,20 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ Vida SF69Y0, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі/кузова Y6DSF69Y0D0011948, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами - до 18.04.2020 року. Відповідно до умов кредитного договору банк може змінювати процентну ставку. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем 18.05.2013 року було укладено договір застави вказаного транспортного засобу. ПАТ «Ідея Банк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а саме частину грошових коштів перерахував на купівлю вище зазначеного автомобіля, а решту на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. В звязку з чим станом на 21.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 48705,49 грн., яка складається з наступного: 32014,31 грн. основний борг; 16625,73 грн. прострочені проценти, 65,45 грн. строкові проценти. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором кредиту належним чином не виконує, позивач просить вилучити у [PERSON] предмет застави та передати в управління ПАТ «Ідея Банк» на період його реалізації, в рахунок погашення кредитних зобовязань, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу зазначеного автомобіля будь якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля), а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.44-45, 61, 63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки поштові відправлення в Шахтарський район Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються (а.с.29-30, 38, 39, 51, 56), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України ухвалив розглянути справу в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 18.04.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №910.21864, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 90 043,20 грн., на строк 84 місяці, на купівлю транспортного засобу марки ЗАЗ, модель Vida SF69Y0, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], зі сплатою відсотків за користування кредитом ( 0,0010 % перші 12 місяців та 20,99% в подальшому) (а.с.12-15, 24-26). Транспортний засіб марки ЗАЗ, модель Vida SF69Y0, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) Y6DSF69Y0D0011948, реєстраційний № [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія САО №899690, виданого ВРЕР м. Шахтарськ при УДАЇ ГУМВСУ в Донецькій області 17.04.2013 року, зареєстрований за відповідачем (а.с. 22). Згідно параграфу 3 кредитного договору, за користуванням кредитом Позичальник сплачує Банку проценти, в розмірі 0,0010 % річних перші 12 місяців, починаючи з 13 місяця - в розмірі 20,99 % річних. Параграфом 7 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № 29095491021864.980 в терміни та в сумах, визначених у графіку щомісячних платежів. Пунктом 1 параграфу 5 договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Ідея Банк», як заставодержателем, та [PERSON], як заставодавцем, 18.05.2013 року укладено договір застави транспортного засобу №910.21864 предметом якого визначений транспортний засіб марки ЗАЗ, модель Vida SF69Y0, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований ВРЕР м. Шахтарськ при УДАЇ ГУМВСУ в Донецькій області 17.04.2013 року (а.с.19-21, 27-28). Згідно з п. 2 параграфу 1 вказаного договору застави транспортного засобу, заставна вартість предмету застави встановлена в розмірі 96 200,00 грн. Згідно п.1 параграфу 3 договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в Заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача. Зазначеним договором застави урегульовано також питання звернення стягнення на предмет застави. Так, відповідно до п. 1 параграфу 5 договору, заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та/або цим договором; виявлення заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету застави; смерті заставодавця; та в інших випадках передбачених чинним законодавством. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 910.21864 від 23.04.2013 року (а.с.23). Однак відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 21.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 48705,49 грн., яка складається з наступного: 32014,31 грн. основний борг; 16625,73 грн. прострочені проценти, 65,45 грн. строкові проценти. Вказане підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості станом на 21.12.2016 року (а.с.33-35). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Частинами 1-2 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим законом чи договором. Стаття 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. За ст.24 цього Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і таким, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права. В силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1378 грн. та витрати понесені у з вязку з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача у сумі 420 грн. також підлягають стягненню з відповідача (а.с.1, 62).

Outcome: approved