Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначається, що 26.03.2008 року між ПАТ КБ «Надра» в особі Запорізького районного відділення та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 19/2008/0627Фап, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 45441,00 грн. на придбання автотранспортного засобу «CHERY AMULET А15»,2007 р.в., д.н. [NUMBER],строком до 20.03.2013 р., відсоткова ставка -17,4 % річних, мінімально необхідний платіж у сумі 1142,43 грн. щомісячно. Крім того, для забезпечення повернення кредитних коштів позичальника на користь банку [PERSON] безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Також в якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, позичальник передав банку в заставу автотранспортний засіб марки «CHERY AMULET А15»,2007 р.в., д.н. [NUMBER]. Також зазначається, що 07.09.2010 р. з відповідачами було укладено додаткову угоду № 1 до договору «Автопакет», відповідно до умов якої позичальнику було надано льотний період протягом 6 місяців з 20.09.2010 р. по 20.02.2011 р. та був перерахований графік для виходу позичальника з простроченої заборгованості. Однак і при таких умовах, зобов'язання за договором не виконується. Станом на 05.02.2015 р. утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 89096, 95 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в своїй позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], своєчасно повідомлені про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, заперечень не надали. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 26.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі Запорізького районного відділення (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та відповідачкою [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 19/2008/0627Фап, (копія а.с.17-19), згідно умов якого банк надав останній у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 45441,00 грн. на придбання автотранспортного засобу марки «CHERY AMULET А15»,2007 р.в., д.н. [NUMBER],строком до 20.03.2013 р. Відповідно до п.1.1.3. Договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 17,4% річних. Відповідно до п. 2.2.1. Договору позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 1142,43 грн. Відповідно до умов Договору в якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, позичальник передав банку в заставу автотранспортний засіб марки «CHERY AMULET А15»,2007 р.в., д.н. [NUMBER]. Крім того виконання зобов'язання забезпечується порукою. Так Договором передбачено, що для забезпечення повернення кредитних коштів позичальника на користь банку [PERSON] безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (п.п.3.2.1). Згідно з умовами Договору поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, солідарно, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 3.2.2., 3.2.4.) Кредит було отримано відповідачкою [PERSON] 26.03.2008 року, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 404 від 26.03.2008 р. та копією квитанції № 3 від 26.03.2008 р. (а.с.14). Для виконання позичальником своїх зобов'язань належним чином, 07.09.2010 року між банком та відповідачами укладено додаткову угоду № 1 до договору «Автопакет», відповідно до умов якої позичальнику було надано льотний період протягом 6 місяців з 20.09.2010 р. по 20.02.2011 р. та був перерахований графік для виходу позичальника з простроченої заборгованості. Відповідно до 5.1 Додаткової угоди № 1 у випадку невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти кредиту та процентів відповідно до умов Договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2. Додаткової угоди № 1 у випадку порушення вимог п.п. 4.3.2 - 4.3.5, 4.3.8-4.3.17 позичальник сплачує штраф відповідно до умов договору. Відповідно до п. 5.3 Додаткової угоди № 1 у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4 більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня зобов'язався сплатити штрафні санкції, визначені договором. Як вбачається з матеріалів справи, банк свої обов'язки за кредитним договором виконав. Однак, незважаючи на умови договору, позичальник та поручитель не здійснюють виконання своїх зобов'язань тривалий час, у зв'язку з чим станом на 05.02.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 89096,95 грн., яка складається з: 40002,61 грн. - заборгованість за кредитом; 32283,57 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 15439,85 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 1370, 92 грн. - штраф за порушення умов п. 5.3 додаткової угоди. Від сплати цієї суми заборгованості на користь банку позичальник та поручитель ухиляються у добровільному порядку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.ст.546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджено матеріалами справи, суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved