Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 09 січня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого\~ відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач не виконала своїх зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 64 625 (шістдесят чотири тисячі шістсот двадцять пять) грн. 77 коп. Просять суд стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати в розмірі 1\~600 (одна тисяча шістсот) грн., справу розглянути без участі представника позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що через не укладення сторонами по справі кредитного договору, у передбачених законом порядку та формі, між ними не виникли кредитні правовідносини, а факт засвідчення підписом у анкеті-заяві про складання договору про надання банківських послуг не може бути визнано належними та допустимими доказами про укладення сторонами кредитного договору на умовах визначених Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. А тому в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 09 січня 2013 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якої оформила платіжну картку «кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зобовязавшись повертати кредит, у сплачувати проценти в обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, затверджених 06 березня 2010 року №СП-2010-256, строки. Позивач до позовної заяви було долучено Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом 06.03.2010 року № СП-2010-256, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги. Згідно із ч.1 ст.634 ЦПК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний\~\~стороною (сторонами). Судом встановлено, що\~відповідач власноручно підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви випливає, що [PERSON] ознайомлена і згодна з Умовами так Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування. Крім того, [PERSON] також погодилась на те, що ця заява, разом з памяткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і Банком договір про надання банківських послуг. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобовязання. 09 січня 2013 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна». Факт отримання кредитної картки «Універсальна» було зафіксовано фотографуванням відповідача разом з одержаною карткою відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил, а також підтверджується відміткою у відповідному полі анкети-заяви. Відповідач отримала надані їй кредитні кошти та користувалася ними, що згідно із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відкритому на імя відповідача. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили оспорювання відповідачем факту укладення кредитного договору, відкриття їй рахунку та отримання нею кредитної картки. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Натомість позичальник взяті на себе зобовязання виконувала не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, та з червня 2014 року взагалі припинила вносити платежі на виконання боргових обовязків. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за кредитом, станом на 31 січня 2017 року складається з такого: 7826 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом, 50195 грн. 72 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 3053 грн. 61 коп. штраф (процентна складова). З розрахунку заборгованості видно, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена, а саме 01 вересня 2014 року встановлена у розмірі 34.80%, та 01 квітня 2015 року встановлена у розмірі 43,20%. ПАТ КБ «ПриватБанк» суду було надано два скриншоти. Із інформації, яку вони містять, видно, що банк намагався повідомити [PERSON] про збільшення відсоткової ставки, проте відповідач ці повідомлення не отримувала. Згідно із виписки з карткового рахунку [PERSON], збільшення відсоткової ставки до 34,80% та 43.20% відбулося після того, як відповідач припинила погашати заборгованість по цьому кредитному договору. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Стонами при укладенні договору було обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 2,5% на місяць, тобто 30,00% річних на залишок заборгованості. Позивачем не надано доказів погодження з відповідачем підвищення процентної ставки. У звязку із чим, суд не погоджується з розрахунком відсотків за користування коштами, запропонованим позивачем. Розмір заборгованості по процентам за період з 09 січня 2013 року до 31 серпня 2014 року становить 1166,72 грн., а за період з 01 вересня 2014 року до 31 січня 2017 року становить 5686,49 грн., що сукупно складає 6\~853,21грн. Проценти обраховані за формулою: сума боргу * розмір річних : 100% : 360 днів * кількість дів в періоді. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення відсотків необхідно задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь банку 6\~853,21грн. Позивач в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість [PERSON] перед банком становить 64625,77 грн., з них заборгованість за пенею та комісією становить 3050 грн. В розрахунку заборгованості по кредиту вказана сума зазначена, як заборгованість по комісії. Оскільки суду не надано доказів нарахування комісії та пені окремо, а підтверджено розрахунком заборгованості лише заборгованість по комісії, то суд вважає, що сума заборгованості в розмірі 3050 грн. є заборгованістю по комісії. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. А тому в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення комісії в розмірі 3050 грн. необхідно відмовити. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Зважаючи на те, що відповідач порушила строки платежів з грошових зобовязань, то з неї необхідно стягнути на корить позивача штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 3053 грн. 61 коп. штраф (процентна складова). Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач порушила взяті на себе зобовязання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 18 233 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять три) грн. 26 коп. та судовий збір в сумі 451 (чотириста двадцять дві) грн. 41 коп. На підставі статті 88 ЦПК України\~\~підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved