Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнення з кожного із відповідачів аліментів на утримання трьох дітей у розмірі по 1/2 частки їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, двічі була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, про що свідчить її особистий підпис на повідомленнях про дату та час слухання справи. Про причини неявки суду не повідомила, зави про відкладення слухання справи від неї не надходило. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'являвся, про причини неявки суду не відомо, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], свідченням чого є свідоцтва про народження [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 16, 18, 20). 17 січня 2017 року Миколаївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №19 Миколаївської міської ради Миколаївської області повідомила третю особу, що вихованням дітей ніхто не займається, мати не виконує ніяким чином свої батьківські обов'язки, мати часто знаходиться в стадії алкогольного сп'яніння, тому діти займаються бродяжництвом, постійно голодні, не доглянуті, мають низьку загальну культуру (а.с. 11). Наказами Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 25.01.2017 року діти поставлені на облік за категорією: проживання в сім'ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини (а.с. 16, 18, 20). Як вбачається із наданої 09 лютого 2017 року інформації Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26, [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 2004 року народження, зараховані до їхнього навчального закладу 02.02.2017 року на екстернатну форму навчання (а.с. 13). Відповідно до довідки комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 10.07.2017 року №03-650, [PERSON], [INFO], перебуває в центрі з 13.01.2017 року по теперішній час. Мати неповнолітньої, [PERSON] приходила до центру відвідати доньку один раз. [PERSON], [INFO], перебуває в закладі з 30.05.2017 року по теперішній час. За весь час перебування хлопця у центрі мати жодного разу його не відвідувала. Батько малолітніх дітей ні разу не відвідував їх у закладі, долею та життям не цікавився (а.с. 17). Згідно із характеристикою на учня 9-А класу [PERSON], [INFO], [PERSON] навчається в Миколаївській загальноосвітній школі №19, схильний до брехні, буває агресивним, займається бродяжництвом, бере участь у крадіжках (а.с. 17). Характеристикою на учня 7-А класу [PERSON], [INFO], зазначено, що [PERSON] навчається в Миколаївській загальноосвітній школі №19, має неохайний вигляд, займається бродяжництвом, голодний і недоглянутий (а.с. 19). Із характеристики на ученицю 1-В класу [PERSON], [INFO], вбачається, що [PERSON] навчається в Миколаївській загальноосвітній школі №19, має охайний вигляд, підготовлена до уроків, виконує всі завдання (а.с. 21). [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] зарекомендувала себе негативно, ніде не працює, іноді зловживає спиртними напоями, на життя заробляє збором макулатури, відносно неї відкрито кримінальне провадження. Вказане підтверджується характеристикою ДОП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 26.07.2017 року (а.с. 8). У відповідності з характеристикою ДОП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 17.09.2017 року, [PERSON] зарекомендував себе з негативного боку, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, у вихованні дітей участі не приймає, у 2009 році був притягнутий до кримінальної відповідальності, раніше судимий за крадіжку (а.с. 10). Висновком від 02.10.2017 року орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). У судовому засіданні представник позивача надала відомості з МЗШ І-ІІ ступенів, відповідно до якої ситуація щодо учня 8-в класу [PERSON] не змінилась, він систематично пропускає заняття, мати до школи не з'являється, дитина представлена сама собі. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Абзацом 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, винна поведінка відповідачів та їх свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно їх дітей. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1920 грн. 00 коп., з кожного по 960 грн. 00 коп.. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved