Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

ПАТ Дельта Банк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2007 року між акціонерним банком Діамант та [PERSON] було укладено кредитний договір №042С/К17, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 70000,00 грн. за сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26% річних на умовах повернення, строковості, платності та комісії в розмірі 0,6% з кінцевим терміном повернення 30.08.2008 року. Проте, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості не виконував і рішенням Луцького міськрайонного суду від 14.09.2009 року стягнуто з останньої 117808,21 грн. заборгованості за кредитним договором та рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.10.2013 року стягнуто з останньої 50206,48 грн. заборгованості за кредитним договором. Підпунктом 2.6. пункту 2 кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом та комісію рівними платежами у розмірі 7107,00 грн. щомісячно, в термін до 05 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. Заборгованість відповідача по несплачених відсотках за період з 13.07.2013 року по 19.12.2014 року становить 41857,14 грн. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати повязані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31.08.2007 року між акціонерним банком Діамант та [PERSON] було укладено кредитний договір №042С/К17, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 70000,00 грн. за сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26% річних на умовах повернення, строковості, платності та комісії в розмірі 0,6% з кінцевим терміном повернення 30.08.2008 року (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобовязання, в звязку з чим рішенням Луцького міськрайонного суду від 14.09.2009 року з неї стягнуто 117808,21 грн. заборгованості за кредитним договором та рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.10.2013 року з неї стягнуто 50206,48 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с. 8, 9, 11, 12). Відповідно до п. 1.1 кредитний договір укладено на один рік до 30.08.2008 року. Згідно п. 6.1. кредитного договору датою, якою визначено кінцевий термін періоду дії кредитної лінії, що вказаний в п.1.1. даного договору автоматично змінюється на дату, що настає за днем, в якому позичальник не сплатив будь-який платіж за договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умовами розділу 4 Відповідальність кредитного договору передбачена відповідальність відповідача за невиконання (неналежне виконання) умов кредитного договору. Підпунктом 2.6. пункту 2 кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом та комісію рівними платежами у розмірі 7107,00 грн. щомісячно, в термін до 05 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. Заборгованість відповідача по несплачених відсотках за період з 13.07.2013 року по 19.12.2014 року становить 41857,14 грн., що підтверджується розрахунком. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 41857,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved