Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 21.05.2013 року було укладено кредитний договір №113022/30/к2, на підставі якого останньому було надано грошові кошти в сумі 7 000 гривень, строком на 24 місяці з 21.05.2013 року по 21.05.2015 року зі сплатою 24% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору становить 38% річних згідно умов кредитного договору. Вказує, що банк виконав взяті на себе зобов'язання за п.п.1.1, 2.4 кредитного договору та 21.05.2013 р. надав відповідачу кредит у сумі 7 000 грн. шляхом перерахування на його поточний (картковий) рахунок, що підтверджується меморіальними ордерами № 1032 та № 1033 від 21.05.2013 р. Зазначає, що відповідач в порушення умов кредитного договору, не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним, у зв'язку з чим змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №113022/30/к2 від 21.05.2013 року у розмірі всього 7 465,99 грн., з яких: сума боргу за простроченим кредитом - 3 204 грн.; сума боргу за простроченими відсотками - 1 744 грн.; сума пені за кредитом - 1 209,75 грн.; сума пені за відсотками - 406,38 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 201,86 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 700 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила його задоволити повність з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта»), заяви представника позивача, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.05.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №113022/30/к2, на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 7 000 гривень, строком на 24 місяці з 21.05.2013 року по 21.05.2015 року зі сплатою 24% річних (а.с.8-10, 11). Вказує, що на виконання умов договору банк виконав взяті на себе зобов'язання за п.п. 1.1, 2.4 кредитного договору та 21.05.2013 р. надав відповідачу кредит у сумі 7 000 грн. шляхом перерахування на його поточний (картковий) рахунок, що підтверджується меморіальними ордерами № 1032 та № 1033 від 21.05.2013 р. (а.с.12). Відповідно до п.5.2.1. кредитного договору відповідач зобов'язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 5.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язався забезпечити виконання своїх зобов'язань за договором. Відповідно до умов кредитного договору нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у кредитодавця, та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючнх неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною Договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві - не враховується. Відповідно до п.6.2, 6.3 кредитного договору за порушення строків сплати відсотків та строків сплати кредиту в розмірі визначеному договором, Відповідач зобов'язався сплачувати Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобов'язання за кожний день прострочення. Пунктом 6.4. кредитного договору передбачено право банку у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якої умови кредитного договору зазначеного в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожний випадок такого невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору. Крім того. Слід зазначити, що 22.12.2015 р. за вих. № 16 та 03.02.2016 р. за вих. № 24, відповідачу направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором (а.с.16, 18), однак вони залишились без виконання, що підтверджується поштовими повідомлення про повернення поштового відправлення (а.с.17). Зазначає, що відповідач в порушення умов кредитного договору, не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування ним, у зв'язку з чим змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №113022/30/к2 від 21.05.2013 року у розмірі всього 7 465,99 грн., з яких: сума боргу за простроченим кредитом - 3 204 грн.; сума боргу за простроченими відсотками - 1 744 грн.; сума пені за кредитом - 1 209,75 грн.; сума пені за відсотками - 406,38 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 201,86 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 700 грн. та судовий збір. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, на відміну від відповідача, який у порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з невиконанням своїх договірних обов'язків перед банком у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №113022/30/к2 від 21.05.2013 року у розмірі всього 7 465,99 грн., з яких: сума боргу за простроченим кредитом - 3 204 грн.; сума боргу за простроченими відсотками - 1 744 грн.; сума пені за кредитом - 1 209,75 грн.; сума пені за відсотками - 406,38 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 201,86 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 700 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, враховуючи вищевикладене та виходячи з наявного у матеріалах справи розрахунку про стан заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача станом на 28.03.2016 року має заборгованість перед позивачем розмірі всього 7 465,99 грн., з яких: сума боргу за простроченим кредитом - 3 204 грн.; сума боргу за простроченими відсотками - 1 744 грн.; сума пені за кредитом - 1 209,75 грн.; сума пені за відсотками - 406,38 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом - 201,86 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 700 грн. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 378 гривень судового збору (а.с.67). На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved