Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на суму 42000,00 дол. США з розрахунку 15,0% річних на строк з 06.08.2008 року до 05.08.2015 року. Згідно з умовами договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути суму наданого кредиту та сплатити проценти за користування кредитом, а також комісії, штрафні санкції та інші платежі. 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» передало ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв'язку з тим, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1791821,38 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України), а також шляхом розміщення оголошення про судовий виклик в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. 103). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). На підставі зазначеного, суд 11.02.2016р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 06.08.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11380800000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на суму 42000,00 дол. США з розрахунку 15,0% річних на строк з 06.08.2008 року до 05.08.2015 року (а.с. 6-16). Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком №1 до договору. Згідно з п.1.3.5. договору позичальник згідно умов договору сплачує банку комісію на умовах, визначених договором. П. 4.1 договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. 27.02.2009р. між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №11380800000, згідно з якою сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язання зі сплати процентів за договором (а.с. 17-19). АКІБ «Укрсиббанк» виконав свої зобов'язання щодо кредитного договору і надав кредит [PERSON] у розмірі 42000,00 дол. США, що підтверджується виписками з особового рахунку (а.с. 66-72). 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» передало ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 33-34). Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011р. право вимоги за кредитним договором № 11380800000 перейшло від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта банк» (а.с. 32). [PERSON] всупереч умовам договору, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до розрахунку заборгованості ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання по сплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором, станом на 31.07.2015р. у неї утворилась заборгованість у розмірі 1791821,38 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 652928,90 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 709287,43 грн., пені - 403015,62 грн., 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 14695,92 грн., 3% від простроченої заборгованості по процентам - 11893,51 грн. (а.с. 28). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку виконати умови кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 629 ЦК України передбачено договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. П.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність її вини у невиконанні зобов'язань за договором, іншому їх розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн. (а.с. 102). На підставі викладеного, ст. ст. 509, 512, 516, 525, 526, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved