Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 28 травня 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 29 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти в кредит у розмірі 72 469 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 січня 2015 року. [INFO] [PERSON] помер. 25 січня 2013 року банком було направлено претензію кредитора до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Позивачу стало відомо, що спадкоємцем, який отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] 24 січня 2013 року [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором, однак, ніяких дій нею вчинено не було. На дату смерті заборгованість позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 31 971 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 31 255 грн. 10 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 632 грн. 36 коп., заборгованості по комісії у розмірі 83 грн. 79 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNC0AK101110229 від 29 січня 2008 року у розмірі 31 971 грн. 25 коп., а також судовий збір у розмірі 319 грн. 71 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнавала та просила у їх задоволенні позивачу відмовити. У запереченнях, наданих на адресу суду, представником відповідача зазначено, що [PERSON] було отримано кредит у розмірі 51 473 грн. 20 коп. З дня отримання кредиту по день смерті [PERSON] регулярно сплачувалися чергові платежі за кредитом банку. [PERSON] листами від 7 липня 2013 року та від 22 липня 2009 року було повідомлено ПАТ КБ «ПриватБанк» про смерть її чоловіка [PERSON] та передано банку предмет застави: автомобіль Chery A15 Amulet, 2007 року випуску, держномер [NUMBER]. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена у Шостій дніпропетровській державній нотаріальній конторі. 15 березня 2010 року [PERSON] було отримано свідоцтво про спадщину, на час отримання якого претензій від ПАТ КБ «ПриватБанк» до нотконтори не надходило. У зв'язку з викладеним та тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було пропущено строк пред'явлення вимоги до спадкоємця, відповідач та її представник просили суд відмовити у задоволенні ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 41), та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DNC0AK101110229, відповідно до умов якого банком було надано позичальнику кредит у загальному розмірі 51 473 грн. 20 коп. та предметом застави за яким є автомобіль Chery A15 Amulet, 2007 року випуску, держномер [NUMBER], крім того, з метою виконання зобов'язань за п. 3.4 договору позичальнику банком було відкрито кредитну лінію у розмірі 20 995 грн. 80 коп. (а.с. 8-23). 29 червня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 95). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 28). [PERSON] за життя заборгованість за кредитним договором сплачувалась регулярно, про що свідчать меморіальні ордери про сплату заборгованості (а.с. 118-130) та розрахунок заборгованості, наданий банком (а.с. 5-7). Ч. 1 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. На виконання вимог ч. 1 ст. 1281 ЦК України, [PERSON] листами повідомляла ПАТ КБ «ПриватБанк» про смерть свого чоловіка [PERSON], які банком були отримані 7 липня 2009 року та 22 липня 2009 року (а.с. 60, 61). Також, з листа провідного спеціаліста зі страхової діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29 квітня 2009 року, адресованого керівнику центрального відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть [PERSON] ще 18 лютого 2009 року при розгляді заяви про виплату страхового відшкодування страховим агентом за довіреністю ЗАТ СК «Інгосстрах», який за своєю посадою також є провідним спеціалістом зі страхової діяльності КБ «ПриватБанк» (а.с. 111). Крім того, з меморіальних ордерів вбачається, що 28 вересня 2012 року відбулася реалізація заставного майна та зарахування отриманих коштів від його реалізації в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором (а.с. 115-116). 15 березня 2010 року [PERSON] після смерті [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 103). На підставі реч. 1 ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Ч. 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як зазначалося вище, про смерть [PERSON] банку стало відомо ще 18 лютого 2009 року при розгляді страховим агентом за довіреністю ЗАТ СК «Інгосстрах», який також працював в КБ «ПриватБанк» провідним спеціалістом зі страхової діяльності, заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 111), також відповідач про смерть чоловіка повідомила банк заявою, яку згідно вхідного штампу позивач отримав 22 липня 2009 року (а.с. 60), з розрахунку заборгованості також вбачається, що банком з початку 2009 року за кредитним договором було припинено нарахування заборгованості (а.с. 5-7). З огляду на зазначені обставини ПАТ КБ «ПриватБанк» лише 24 січня 2013 року на адресу [PERSON] було направлено лист-претензію від 16 січня 2013 року (а.с. 32-35). Крім того, позивач посилався на те, що ним було направлено претензію кредитора до Шостої державної дніпропетровської контори 25 січня 2013 року (а.с. 29-30), однак, ці обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах спадкової справи № 379/09, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO], претензія кредитора відсутня (а.с. 85-104), також самим позивачем суду не було надано нібито направлену ним до нотконтори претензію. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити, оскільки вимога до відповідача від ПАТ КБ «ПриватБанк», як до спадкоємця після смерті її чоловіка [PERSON] протягом шести місяців від дня, коли банк дізнався про відкриття спадщини не надходила, також, протягом встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України строку банк не звернувся з претензією до нотконтори, і у матеріалах спадкової справи № 379/09, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO], така претензія відсутня. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, також не підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed