Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (далі [PERSON]) 08 вересня 2015 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 23 серпня 2011 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір BLaЖГА00065604, згідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15 % річних та з терміном його повернення не пізніше 23 серпня 2014 року. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, станом на 21 серпня 2015 року загальна сума заборгованості становить 50 249 грн. 24 коп., яка складається з: 6 105 грн. 23 коп. основної суми заборгованості за кредитом, 1\~650 грн. 42 коп. відсотків, 3 500 грн. комісії за РО, 38 993 грн. 59 грн. плати за пропуск платежів. Тому просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить справу розглянути за відсутністю представника Банку. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю та відмовити у позові, застосувати строк позовної давності, визнати кредитний договір неукладеним. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги Банку задовольнити частково. За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до\~ст.\~1054 ЦК\~Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. \~ \~ \~ \~Сторони 23 серпня 2011 року уклали договір банківського обслуговування BLaЖГА00065604 (а.с. 5-12), згідно до умов якого відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 8 000 грн. з процентною ставкою 15,00 % річних, 1,75 % від суми кредиту комісії за управління кредитом та з терміном його повернення до 23 серпня 2014 року. Умовами договору за невиконання/несвоєчасне виконання/ умов договору також передбачені сплата штрафу у розмірі 25,00 % від суми кредиту та 0,50% пені. До вказаного договору надається графік погашення заборгованості за кредитом та процентами (а.с. 13-14) та детальний розпис загальної вартості платежів (а.с. 15-16). У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань, станом на 21 серпня 2015 року їй згідно розрахунку (а.с. 4), нарахована сума заборгованості у розмірі 50 249 грн. 24 коп., яка складається з: 6 105 грн. 23 коп. основної суми заборгованості за кредитом, 1\~650 грн. 42 коп. відсотків, 3 500 грн. комісії за РО, 38 993 грн. 59 грн. плати за пропуск платежів. Суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача щодо не підписання відповідачем кредитного договору з усіма наявними умовами, оскільки остання наданими їй кредитними коштами користувалася та частково погашала заборгованість за цим договором. Крім того, [PERSON] до Банку з заявою про розірвання або внесення змін до умов договору не зверталася. Твердження представника відповідача про необхідність застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до приписів ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За статтею 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кінцевий строк повернення відповідачем кредитних коштів встановлений до 23 серпня 2014 року, а [PERSON] звернувся до суду із позовом 08 вересня 2015 року. Тобто на час звернення Банку з позовом строк позовної давності не сплинув. Однак суд не погоджується з розрахунком Банку в частині нарахування плати за пропуск платежів /яка, по суті, відповідно до умов договору є пенею та штрафом/ починаючи з квітня 2014 року з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 2\~грудня 2015\~р.\~№ 1275-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція,\~та визнання\~такими,\~що втратили\~чинність,\~деяких розпоряджень\~Кабінету Міністрів\~України»с.\~Стара Краснянка\~Кремінського району\~Луганської області\~визнано населеним\~пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З наданого Банком розрахунку вбачається, що нарахування плати за пропуск платежів нарахована починаючи з 24 квітня 2015 року, отже суд вважає за необхідне виключити із загальної суми заборгованості за кредитом усю суму плати за\~пропуск платежів\~у розмірі 38 993 грн. 59 коп. Тобто з відповідача на користь Банку необхідно стягнути: 50 249 грн. 24 коп. 38 993 грн. 59 коп. = 11 255 грн. 65 коп. Оскільки позивач на час звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, він відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час предявлення позову, тобто у розмірі 1\~218 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial