Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 00594453 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, згідно умов якого Банк видав відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard World та ПІН-код до неї, а також відкрив поточний (картковий) рахунок № 26250519000585 в національній валюті України, та зобовязався здійснювати його обслуговування. 21 серпня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невідємною частиною договору. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав в повному обсязі, а саме: протягом 27 серпня -21 вересня 2013 року надавав відповідачу кредитні кошті в загальній сумі 13863,8 грн. Однак, відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2072 грн.16 коп., що складає штраф в сумі 1600 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобовязання-31,95 грн., та інфляційні витрати-440 грн.21 коп..Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомих суду причинах, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи маються відповідні розписки, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. За даних обставин, враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» (банк) та [PERSON] (власник рахунку) укладено договір № 00594453 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, згідно умов якого Банк видав відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard World та ПІН-код до неї, а також відкрив поточний рахунок № 26250519000585 в гривні, та зобовязався здійснювати обслуговування власника рахунку згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифах. 21 серпня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 00594453, відповідно до якої банк надав відповідачу грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 14000 грн. зі сплатою 32 % річних на споживчі цілі. [PERSON] отримав грошові кошти: 27 серпня 2013 року 1030 грн.; 1 вересня 2013 року 2060 грн., 2 вересня 2013 року 3090 грн.; 3 вересня 2013 року 772,50 грн.; 4 вересня 2013 року 834,30 грн.; 8 вересня 2013 року 1030 грн.; 12 вересня 2013 року 515 грн.; 15 вересня 2013 року 1030 грн.; 13 вересня 2013 року 206 грн. ; 14 вересня 2013 року - 515 грн.; 14 вересня 2013 року - 515 грн.; 20 вересня 2013 року - 515 грн.; 22 вересня 2013 року - 206 грн.; 21 вересня 2013 року - 515 грн.; 21 вересня 2013 року - 1030 грн. На виконання своїх зобовязань відповідачем було сплачено грошові кошти: 28 березня 2014 року 104,23 грн.; 21 травня 2014 року 43,51 грн.; 15 серпня 2014 року 48,90 грн.; 22 вересня 2014 року 613,83 грн.; 28 листопада 2014 року 273,69 грн.; 28 листопада 2014 року 88,74 грн.; 23 грудня 2014 року 637,57 грн.; 25 лютого 2015 року 316,13 грн.; 27 лютого 2015 року 11737,20 грн. Таким чином, [PERSON] з порушенням строків погасив заборгованість по кредиту та процентам в повному обсязі. Ці обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони в п.14 Додаткової угоди № 1 до договору № 00594453 від 21 серпня 2013 року дійшли згоди про те, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 грн. Сплата штрафу не звільняє власника рахунку від виконання всіх зобовязань за договором та додатковою угодою, штраф стягується щомісячно до моменту усунення такого порушення. Оскільки відповідач неодноразово прострочував виконання зобовязання за кредитним договором, з нього на користь відповідача слід стягнути: 1600 грн. штрафу; 440,21 грн. інфляційних втрат (в тому числі 395,24 грн. інфляційних втрат від прострочення сплати основного боргу та 44,97 грн. інфляційних втрат від прострочення сплати процентів) та 27,07 грн. три проценти річних за прострочення сплати основного боргу . Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 4, 88 грн. задоволенню не підлягають, оскільки три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial