Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.11.2007 року [PERSON] 06.11.2007 року отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.05.2013 року має заборгованість - 23569.79 грн., яка складається з наступного: 6314.56 грн. - заборгованість за кредитом; 13514.62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2142.05 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1098.56 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та правонаступником його прав та обов»язків, то ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.04.2015 року її було залучено до справи як правонаступника відповідача [PERSON] А тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 23569.79 грн. за кредитним договором № б/н від 06.11.2007 року та судові витрати у розмірі 235.70 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити виходячи з обгрунтувань викладених в позові. Відповідач по справі в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі та відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до Договору б/н від 06.11.2007р., [PERSON], отримав від ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки, тобто 20.11.2010р. Згідно з умовами кредитного договору (п.3.2.1) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Таким чином, виходячи з правових висновків Верховного Суду України, початок перебігу строку позовної давності необхідно рахувати по кожному щомісячному платежу окремо, але в будь-якому випадку не пізніше строку виконання зобов'язання в повному обсязі - це термін дії картки. Позивачем не доведено належними доказами жодної нарахованої суми, адже доданий розрахунок суми заборгованості до позову не містить жодної формули по якій Банк здійснював відповідні нарахування та відсутні будь-які посилання на конкретні пункти договору, якими обґрунтовуються вказані нарахування. Копія заяви на відкриття рахунку від 06.11.2007р., на яку банк посилається, як на доказ укладення кредитного договору, не визначає порядок і строки погашення кредиту, розмір штрафних санкцій та порядок їх сплати в разі порушення зобов'язань. Умови та правила надання банківських послуг, надані Позивачем як доказ, крім того, що не являються договором, ні вони, ні заява на відкриття рахунку від 06.11.2007р. не встановлюють умови і порядок повернення кредиту. В п. 3.5. вказаних Умов зазначено, що порядок здійснення платежів, а також порядок отримання кредиту регулюються діючим законодавством України, Договором, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Після закінчення строку дії договору, відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом, комісії та інші визначених договором платежів. Між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена ВССУ в справі 6-41128св14 (ухвала від 14.01.2015 р., номер в реєстрі 42369897), у справі 6-42315св 14 (ухвала від 21.01.2015 р., номер в реєстрі 42421248). Згідно п. 5.7. Правил користування платіжною картою, банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або в визначеній долі в разі невиконання Держателем своїх Боргових і інших зобов'язань за цим договором. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним судом України в постанові від 19.03.2014р. №6-14цс14, а саме: «Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд». Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013р. в справі № 6-116 цс 13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу ....за зобов'язаннями з визначеним строком виконання?перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Таким чином, строк позовної давності на момент (серпень 2013р.) пред'явлення позову сплинув (25.12.2011р.), а тому в задоволенні позову просила відмовити. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1 і 2\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами\~ст. 214 цього Кодексу\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України\~). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідачем [PERSON] зроблено заяву про застосування позовної давності. Судом встановлено та підтверджено поясненнями представника позивача, що відповідно Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця тобто до 31.12.2010 року, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле «MONTH»). Таким чином, судом з'ясовано що дія картки закінчилась 31.12.2010 року. Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. №6-14цс14, а саме: «Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд». Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013р. в справі № 6-116 цс 13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу ....за зобов'язаннями з визначеним строком виконання?перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Як встановлено судом та підтверджено поясненнями представника позивача, строк дії картки закінчився 31.12.2010 року, останній платіж по кредиту відповідачем [PERSON] було здійснено 25.11.2008 року, тобто право банку на звернення до суду за захистом свого порушеного права виникло з 25.12.2008 року, коли відповідач не здійснив черговий платіж на погашення кредиту, проте банк звернувся з позовом до суду лише 08.08.2013 року. Згідно п. 5.7. Правил користування платіжною картою, банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або в визначеній долі в разі невиконання Держателем своїх Боргових і інших зобов'язань за цим договором. Згідно ч.2 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Дані висновки суду узгоджуються з позиціями Верховного Суду України викладених в постанові від 19.03.2014р. №6-14цс14, від 20.11.2013р. в справі № 6-116 цс 13 згідно з якими «за зобов'язаннями визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами, які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України)». Отже, строк позовної давності в даному випадку необхідно рахувати не з терміну закінчення договору (дії карти) - 31.12.2010 р., а з моменту порушення права Банку щодо повернення чергового обов'язкового платежу і як наслідок виникнення права на звернення до суду з позовом про погашення кредиту в повному обсязі - це 25.12.2008р. Адже, остання операція за карткою була здійснена в 25 листопада 2008 р. Строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, наступним за звітним (рядок 12 Тарифів). Таким чином, строк позовної давності на момент (серпень 2013р.) пред'явлення позову сплинув (25.12.2011р.).

Outcome: dismissed