Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № А33UCC9G6Y0016 від 17.01.2011 р., який складається із заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифів банку, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 21.12.2015 р. відповідач має заборгованість в сумі 84482.2 грн., яка складається з 3374.17 грн. заборгованість за кредитом, 5.3 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2098.91 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 74504.67 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3999.15 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 84482.2 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав клопотання в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.01.2011 р. між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифів банку, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки відповідач належним чином не виконав. З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 21.12.2015 р. за відповідачем рахується заборгованість у сумі 84482.2 грн., з яких: 3374.17 грн. заборгованість за кредитом, 5.3 грн. заборгованість за процентами, 2098.91 грн. заборгованість з комісії, 74504.67 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3999.15 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено судом, з наданого банком розрахунку заборгованості слідує, що основна заборгованість по кредитному договору становить 3374.17 грн., заборгованість по процентам становить 5.3 грн., в той час як розмір пені визначено 74504.67 грн., що є значно більшим за розмір основної заборгованості та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства (справедливості та розумності). Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню з [PERSON] слід зменшити до 3370 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становитиме 13347.53 грн., з яких: 3374.17 грн. заборгованість за кредитом, 5.3 грн. заборгованість за процентами, 2098.91 грн. заборгованість з комісії, 3370 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3999.15 грн. штраф (процентна складова), яку з нього слід стягнути на користь банку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1378 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial