Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР перебувають діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із поданням Запорізької загальноосвітньої школи №20 про необхідність влаштування малолітньої [PERSON] до дитячого закладу через відсутність належних житлово-побутових умов за місцем її проживання. Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Наразі, діти [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», а [PERSON] перебуває в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» через відсутність належних умов для проживання дітей за вищевказаною адресою. Так, житло перебуває в аварійному стані, відсутнє водопостачання, електрична енергія, помешкання не отоплюється, місця для сну та одяг не впорядковані. Під час перебування дітей на обліку, з відповідачем [PERSON] , матір`ю дітей, неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру, вона ознайомлювалась з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків, їй надавався час та можливість для приведення житла в належний для проживання стан, однак такі заходи не дали результатів. 31.10.2019 комісія з питань захисту прав дитини на засіданні дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки проведена профілактично-виховна робота не призвела до позитивних змін, матір`ю не створені належні житлово-побутові умови для дітей, а також через її злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані вище обставини, з метою захисту прав дітей, а також через свідоме та злісне небажання [PERSON] займатися вихованням та утриманням дітей, відсутністю змін в умовах проживання дітей, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над вказаними дітьми, аліменти на їх утримання у розмірі ј доходів відповідачки на кожну дитину, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 11.02.2020 року на адресу суду надійшла заява представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про зменшення позовних вимог. У заяві вказано, що 07.02.2020 року до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшла копія свідоцтва про смерть [NUMBER] , згідно якого, малолітня [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над вказаними дітьми, аліменти на їх утримання у розмірі ј доходів відповідачки на кожну дитину, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою судді від 02.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 23.12.2019 року, яке було відкладено на 08.01.2020, через неявку в судове засідання відповідача у справі. Ухвалою судді від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляді по суті у відкритому судовому засіданні на 11.02.2020 року, яке було відкладено на 18.03.2020 через неявку в судове засідання відповідача у справі та подання позивачем заяви про зменшення позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`являлась, відзив на позов не надала, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність не надавала, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи те, що відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не подано, і представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, актовий запис 5; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, актовий запис 4. Батьком дитини, відповідно до ст. 135 СК України, записаний [PERSON] . Відповідач [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-17/02/1807 від 20.03.2019 року. Діти [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із поданням Запорізької загальноосвітньої школи №20 про необхідність влаштування малолітньої [PERSON] до дитячого закладу через відсутність належних житлово-побутових умов за місцем її проживання, перебувають на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання [PERSON] разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 31.07.2019 року. Згідно зазначеного акту, житло складається з 3 кімнат, туалет знаходиться на вулиці, в будинку відсутня вода та електропостачання, приміщення перебуває в аварійному стані, кімнати не прибрані, меблі старі, відчувається сирість, умов для дітей не створено. Зі слів [PERSON] вона планує разом із дітьми переїхати будинку [ADDRESS] після завершення там ремонту. 29.08.2019 року [PERSON] у своїх пояснення наданих відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради повідомила, що робить ремонт у будинку за адресою: [ADDRESS] та зобов`язується до середини вересня його завершити та переїхати в цей будинок із дітьми. 15.10.2019 року фахівцями із соціальної роботи Вільнянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено відвідування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що будинок виглядає занедбаним, ознак того, що там хтось проживає немає, зі слів сусідів з початку осені родина [PERSON] в будинку не з`являлась. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання [PERSON] разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 28.10.2019 року, згідно до якого: житло складається з 3 кімнат, будинок знаходиться в аварійному стані, в будинку відсутня вода та електропостачання, брудно, сиро, житло занедбане, умов для виховання та проживання дітей не створено. З [PERSON] проведено профілактично-виховну бесіду. У зв`язку із сезонним суттєвим зниженням температури та реальною загрозою життю та здоров`ю дітей, які проживають у холодному, неопалюваному житлі, без найнеобхідніших зручностей та умов, на підставі розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 586р від 12.11.2019 року дітей [PERSON] та [PERSON] відібрано у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та доручено відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з працівниками сектору молодіжної превенції Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області вжити заходи щодо тимчасового влаштування дітей до дитячого закладу. Дітей [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР на підставі актів прийому дитини до центру від 12.11.2019 року та 19.11.2019 року. Згідно інформації, яка надана Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 25.09.2019 року за вих. №2631-03-в, на обліку якого перебуває сім`я Гумених, з 05.03.2019 року по 08.08.2019 року [PERSON] разом із двома старшими дітьми перебувала в КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» через відсутність належних умов для проживання дітей. Спеціалістами відділу були здійснені неодноразові спроби встановити контакт із [PERSON] для можливості проведення соціального обстеження за місцем проживання родини, оскільки термін укладання договору на проживання у Центрі закінчився, але на телефонні дзвінки жінка не відповідала. Спеціалістами Центру було здійснено вихід до родини Гумених за адресою: [ADDRESS] , з метою проведення оцінки потреб членів родини, однак двері ніхто не відчинив. 14.08.2019 року під час чергового виходу до родини двері відчинив співмешканець [PERSON] , який поводив себе агресивно, доступу до приміщення не надав та повідомив, що вони планують переїхати у м. Вільнянськ. За інформацією Вільнянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді родина Гумених з початку вересня у будинку [ADDRESS] не з`являлась. Згідно характеристики наданої КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» ЗОР від 17.10.2019 року № 800: [PERSON] навчається у закладі з 2011 року, програмний матеріал засвоює на середньому рівні, мама школу відвідує рідко, спілкується з педагогами в телефонному режимі, але за потреби (прохання чи вимога педагогів, батьківські збори) завжди приходить до школи, [PERSON] цілодобово перебуває у навчальному закладі. Згідно інформації, яка надана Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №20 екологічного профілю ЗМР Запорізької області від 28.10.2019 року за вих. № 01-27/332, [PERSON] навчається у 7-а класі, мати [PERSON] ніяким чином не допомагає їй, не цікавиться результатами навчання дитини, яка часто запізнюється на уроки, а потім затримується у школі до пізнього вечора, не поспішаючи додому. Дома умови незадовільні, завжди не прибрано, у дворі знаходиться багато брудних, зайвих речей, у кімнаті [PERSON] умови для навчання незручні, можна вважати, що відсутні. Мати [PERSON] не була у закладі освіти з початку навчального року, на запрошення класного керівника та адміністрації закладу не реагує. 31.10.2019 року на засіданні комісії розглядалось питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей. Письмове запрошення на засідання комісії [PERSON] проігнорувала, а її телефонний номер на дзвінки не відповідав. За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [PERSON] , передбачених п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, що підтверджується висновком № 01-10/2882 20.11.2019. Положеннями ст.ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт того, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вона не цікавиться навчанням та життям дітей, нею не створені належні житлово-побутові умови для виховання та проживання дітей, а проведена робота профілактично-виховного характеру не призвела до позитивних змін в її поведінці та ставленню до виконання батьківських обов`язків. Суд враховує те, що [PERSON] , неодноразово повідомлялася судом у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, разом із тим в жодне судове засідання не з`явилась, що, на думку суду, також свідчить про байдужість відповідача до її неповнолітніх дітей та їх долі. У зв`язку із вищевикладеним, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд доходить висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.181-182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач відповідає приписам ч. 5 ст. 183 СК України щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не утримує матеріально своїх дітей, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на кожну дитину, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову - 27.11.2019 року, та до повноліття дітей. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, за двома окремими позовними вимогами майнового та немайнового характеру, який дорівнює 1 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved