Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради в інтересах малолітньої дитини, [PERSON], звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] має малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження зроблено у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина перебуває у КЗ «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР». З 1 вересня 2014 року [PERSON] дитину не відвідувала, не цікавилася її станом здоровя, успіхами у навчанні, не надавала матеріальної допомоги, не приймала участі в її вихованні. За час проживання на території Водянської сільської ради [PERSON] характеризувалась негативно, зловживала спиртними напоями, не працювала. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що в 2013-2014 роках [PERSON] проживала на території Водянської сільської ради без реєстрації разом з дитиною [PERSON]. В будинку не було створено умов для проживання дитини. У звязку з чим відповідач віддала [PERSON] до інтернату. Потім вона переїхала до м.Дніпропетровська і з того часу не поверталася. Також у відповідача є ще двоє дітей, щодо однієї дитини вона позбавлена батьківських прав, іншу дитину вона лишила ще в пологовому будинку. Неналежне виконання батьківських обовязків відповідач пояснювала завжди відсутністю коштів. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні в присутності педагога суду пояснив, що його мати віддала в інтернат, там він пішов до школи і проживає в інтернаті вже четвертий рік. Раніше він проживав разом з мамою та сестрою. Спочатку мама його відвідувала, проте останній раз він бачив її ще в другому класі. Більше вона не приїжджала, не телефонувала, нічого йому не купувала. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] був влаштований до навчально-реабілітаційного центру за заявою матері. Вона вже тривалий час дитиною не цікавиться, а тому позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального закладу освіти «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» в судовому засіданні суду пояснила, що малолітній [PERSON] був влаштований до навчально-реабілітаційного центру за заявою матері ще в лютому 2013 року. Протягом 2013 року вона відвідувала сина, а потім припинила. Вона не телефонувала, ніяких коштів на утримання дитини не передавала, нічого йому не купувала та взагалі не цікавилася його життям. Зараз хлопчик фактично залишився без батьківського піклування, тому в інтересах дитини буде позбавити батьківських прав відповідача щодо [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважаючи заявлені вимоги органу опіки та піклування законними та обґрунтованими, з огляду на те, що [PERSON] злісно не виконує свої батьківські обовязки, не займається вихованням та утримання своєї малолітньої дитини, фактично залишила його в інтернаті та вже декілька років не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, що, на його думку, може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, в тому числі думку малолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2005 року народився [PERSON], батьками якого згідно зі свідоцтвом про народження є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька дитини записано за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13). Згідно з повідомленням КЗО «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» від 17 жовтня 2016 року [PERSON] з 15 лютого 2013 року перебуває в цьому комунальному закладі. З 1 вересня 2014 року мати дитини, [PERSON], сина не відвідує, не цікавиться його успіхами в навчанні, станом здоровя, не надавала матеріальної допомоги, не приймала участі у вихованні та навчанні (а.с.10). Теж саме підтверджується актом щодо відвідування батьками або рідними вихованця НРЦ від 17 жовтня 2016 року (а.с.11). Аналогічні відомості зазначено в листі Служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 10 жовтня 2016 року (а.с.9). Згідно з висновком про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини від 18 жовтня 2016 року [PERSON] має порушення психологічного розвитку (а.с.15), проте його мати байдуже ставиться до його життя, в тому числі до стану здоровя, що підтверджується психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] (а.с.14). За останнім відомим місцем проживання [PERSON] характеризувалася негативно, вихованням дітей не займалася, вела аморальний спосіб життя, що підтверджується довідкою-характеристикою від 23 листопада 2016 року (а.с.5). Також суд приймає до уваги, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо її іншої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.37-40). Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради № 10 від 1 листопада 2016 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.16-17). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані турбуватися про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обовязки утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сімї якої проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї малолітньої дитини, оскільки вже тривалий час не відвідує сина, не цікавиться його життям. не приймає жодної участі у його вихованні та утриманні, враховуючи те, що вона раніше вже була позбавлена батьківських прав щодо своєї молодшої дитини, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення її батьківських прав, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування є законними та обґрунтованими. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує обовязки по утриманню своєї дитини, добровільно допомогу на його утримання не надає. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у виді частки від її заробітку (доходу), а тому позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, виходячи з розміру ставок судового збору як за вимоги майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved