Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось в суд з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Позов мотивовано тим, що 25.12.2007 року між [PERSON] «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1323. Згідно пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору позичальнику банком надано кредит в сумі 242\~570 грн. на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS] на 27 років зі сплатою 14,5% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.12.2034року. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5838. Згідно пунктів 1.1, 1.2 договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотеко держатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності, а саме нерухоме майно: квартира за №33 в будинку №41, що знаходиться на вулиці Гонти в місті Вінниці. Згідно п. 1.6 кредитного договору, позичальник зобовязався проводити погашення кредиту рівними частинами не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, в сумі 749 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в банку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 25.12.2034 року. Згідно пункту 1.6.1 кредитного договору, нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно в сумі 2931 грн. (які зменшуються відповідно до п. 1.7.1) не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Сплата нарахованих процентів проводиться шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 25.12.2034 року. Згідно пунктів 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором. Повернути кредит в сумі 242\~570 грн. своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно пункту 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше денної відсоткової ставки за користування кредитом, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобовязання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у звязку з чим Замостянським районним судом м. Вінниці 28.02.2012 року задовольнив позов прокурора м. Вінниці в інтересах банку та стягнув з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 15.11.2012 року у розмірі 230\~194, 52 грн., з них: основний борг 212\~210,72грн., проценти 16\~613,10грн., пеня 1370,70 грн. Рішення суду виконується в примусовому порядку, але коштів на його виконання з органів ДВС не надходить. Станом на 31.05.2016 року сума кредитної заборгованості складає 373\~637,35грн., з яких: 212\~210,72грн. основний борг, 61\~754,03грн. проценти за користування кредитними коштами, 99\~672,60грн.- пеня за простроченими основним боргом та процентами. Станом на 31.05.2016року 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом складає 17\~954,54грн., сума інфляційних втрат складає 181\~442,90грн. Згідно пункту 4.3.5 кредитного договору позичальник зобовязався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору. Згідно пункту 4.2.2 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Згідно пункту 3.1.5 договору іпотеки, іпотеко держатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, передбачену кредитним договором та визначену на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Вартість предмета іпотеки згідно висновку оцінювача фізичної особи підприємця [PERSON],В про ринкову вартість обєкту оцінки від 09.02.2016 року станом на 09.02.2016 року буз урахування ПДВ становить 319\~257грн. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1323 від 25.12.2007 року в сумі 373\~637,35грн., яка складається з: 212\~210,72грн. - основний борг, 61\~754,03грн. проценти за користування кредитними коштами, 99\~672,60грн. пеня за простроченими основним боргом та процентами, 17\~954,54грн. 3% річних, 181\~442,90грн. інфляційних втрат. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно квартиру №33 в будинку №41, що знаходиться на вулиці Гонти в місті Вінниці, яка складається з коридору 33-1, кімнати 33-2 житловою площею 18,6 кв.м., санвузла 33-4, кухні 33-3, загальною площею 37,9 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2007 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №5829, шляхом її продажу публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» будь якій особі покупцеві за договором купівлі продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» права: на подання та отримання в будь яких установах, підприємствах, організаціях, у ТОВ «Житлово Експлуатаційне обєднання», у нотаріусів, у державних реєстрах будь яких документів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок, дублікату договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 5829 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 26.12.2007 року за № 2610911; на вчинення дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідних для продажу квартири за №33 в будинку №41, що знаходиться на вулиці Гонти в місті Вінниці та належить [PERSON] на праві приватної власності. Встановити початкову ціну предмета іпотеки згідно висновку про ринкову вартість обєкта оцінки від 09.02.2016року, проведеної оцінювачем фізичною особою підприємцем [PERSON], в розмірі319\~257гривень. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнути понесені витрати. В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась з не відомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала щодо виселення неповнолітніх дітей. Враховуючи вимоги ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до норм ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кретитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові наслідки. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між [PERSON] «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1323 (а.с.7-9). Згідно пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору позичальнику банком надано кредит в сумі 242\~570 грн. на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS] на 27 років зі сплатою 14,5% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.12.2034року. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5838 (а.с.10). Згідно пунктів 1.1, 1.2 договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотеко держатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності, а саме нерухоме майно: квартира за №33 в будинку №41, що знаходиться на вулиці Гонти в місті Вінниці. Згідно п. 1.6 кредитного договору, позичальник зобовязався проводити погашення кредиту рівними частинами не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, в сумі 749 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в банку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 25.12.2034 року. Згідно пункту 1.6.1 кредитного договору, нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно в сумі 2931 грн. (які зменшуються відповідно до п. 1.7.1) не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Сплата нарахованих процентів проводиться шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 25.12.2034 року. Згідно пунктів 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором. Повернути кредит в сумі 242\~570 грн. своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно пункту 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше денної відсоткової ставки за користування кредитом, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28.02.2012 року задоволено позов прокурора м. Вінниці в інтересах банку та стягнуто з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 15.11.2012 року у розмірі 230\~194, 52 грн., з них: основний борг 212\~210,72грн., проценти 16\~613,10грн., пеня 1370,70 грн. (а.с.49-50). Рішення суду виконується в примусовому порядку, але коштів на його виконання з органів ДВС не надходить. Станом на 31.05.2016 року сума кредитної заборгованості складає 373\~637,35грн., з яких: 212\~210,72грн. основний борг, 61\~754,03грн. проценти за користування кредитними коштами, 99\~672,60грн.- пеня за простроченими основним боргом та процентами (а.с.23-33). Станом на 31.05.2016року 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом складає 17\~954,54грн., сума інфляційних втрат складає 181\~442,90грн. (а.с.34-39). Згідно пункту 4.3.5 кредитного договору позичальник зобовязався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору. Згідно пункту 4.2.2 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Згідно пункту 3.1.5 договору іпотеки, іпотеко держатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, передбачену кредитним договором та визначену на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Норми ст.ст. 509, 526, 623 - 625 зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не було виконано у встановлений строк. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п. 42 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 ЗУ «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатися: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на це вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Крім того, Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові від 16.09.2015 року, справа №6-61цс15, що положеннями частини першої статті 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Згідно висновку оцінювача фізичної особи підприємця [PERSON],В про ринкову вартість обєкту оцінки від 09.02.2016 року станом на 09.02.2016 року вартість предмета іпотеки, без урахування ПДВ, становить 319\~257грн. (а.с.40), а тому саме ця вартість предмету іпотеки підлягає зазначенню у резолютивній частині рішення суду. Позовні вимоги в частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частини 2 і 3 зазначеної статті встановлюють певний порядок дій банку після \~прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок \~чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі \~мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного \~місяця з дня отримання цієї вимоги. У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із \~кредитних правовідносин» судам розяснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39-40 ЗУ «про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно ч.4 ст. 109 ЖК України виселення громадян при звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 132-2 ЖК України жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний доход недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення. Першочергове право на забезпечення жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання мають сімї з неповнолітніми дітьми, вагітні жінки, особи, які втратили працездатність, та особи пенсійного віку. З викладеного вбачається, що позивачем не виконано вимог вищевказаних норм закону, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про виселення. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6178,11 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Крім того, позивачем було виготовлено висновок про ринкову вартість обєкта оцінки предмета іпотеки за який було сплачено 750гривень, тому суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, з гідно ст. ст. 509, 526, 551, 589, 590, 623-625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 109, 132-2 ЖК України, ЗУ «Про іпотеку», Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial