Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Олешнянська сільська рада Ріпкинського району, в особі органу опіки і піклування, в порядку ст. 45 ЦПК України, звернулась, в інтересах [PERSON], з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просили позбавити останніх батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з кожного з них аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини на користь опікуна, який буде призначений за рішенням суду, посилаючись на те, що відповідачі схильні до зловживання алкогольними напоями, ухиляються від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, ніде не працюють, основним доходом сім'ї були стихійні заробітки у господарствах односельців, неодноразово попереджались про належне виконання батьківських обов'язків відносно дитини. Вказане в сукупності свідчить, про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачів. В судовому засіданні: - Сорока Л.М., як представник Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області підтримала позов з підстав, передбачених в позові та наголосила на доцільності передачі дитини [PERSON] - бабусі [PERSON], яка створила для дитини необхідні умови для проживання та виховання; - відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали в повному обсязі. Судом їм роз'яснені приписи ст. 166 СК України щодо правових наслідків позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні наголосив на тому, що він доб'ється поновлення батьківських прав. На позбавленні батьківських прав [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні наполягали і представник Ріпкинської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей Савенко В.О. та третя особа [PERSON], які висловилась про передачу дитини [PERSON] бабусі [PERSON]. В судовому засіданні старший прокурор прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області Софієнко В.В. зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та передачі її бабусі - [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивача Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області Сороки Л.М., відповідачів [PERSON], [PERSON], представника третьої особи Ріпкинської районної державної адміністрації - Савенко В.О., третьої особи [PERSON], старшого прокурора прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області Софієнка В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) доводиться, що [PERSON] та [PERSON] являються батьком та матір'ю [PERSON], [INFO]. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. По справі встановлено, що [PERSON] з 15.01.2013 по 22.08.2013 р. перебувала в обласному центрі соціально-психологічної реабілітації в с.Хмільниця Чернігівського району. З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] та [PERSON] доводиться, що останні проживають в [ADDRESS], який складався з 2 кімнат та внаслідок пожежі, яка сталась 12 лютого 2014 р. непридатний для проживання, підсобного господарства не мають, земельною ділянкою не користуються, офіційно ніде не працюють, живуть на випадкові заробітки. З довідок-характеристик Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на [PERSON] та [PERSON] доводиться, що останні негативно характеризуються за місцем проживання. По справі встановлено, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за не належне виконання батьківських обов'язків. З листів Ріпкинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про родину [PERSON] та [PERSON] доводиться, що останні зловживають спиртними напої, вихованням [PERSON] не займаються, остання часто проживає у бабусі [PERSON], що 12 лютого 2014 р. сталась пожежа в будинку, яка стала з вини дитини, під час якої [PERSON] та [PERSON] перебували в стані сп'яніння та не вживали заходів до її гасінння. По справі встановлено, що: - виконавчим комітетом Олешнянської сільської ради Ріпкинського району виносилось рішення від 13 лютого 2014 р. № 6, яким малолітню дитину [PERSON], [INFO] негайно відібрано від [PERSON] та [PERSON], оскільки умови проживання загрожують життю і здоров'ю дитини та тимчасово влаштовано в сім'ю бабусі [PERSON]; - виконавчим комітетом Олешнянської сільської ради Ріпкинського району виносилось рішення від 20 лютого 2014 р. № 10, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]; - органом опіки і піклування Олешнянської сільської ради Ріпкинського району приймався висновок від 20.02.2014 р. № 64 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], оскільки останні не можуть забезпечити належні умови утримання, виховання фізичного, морального та духовного розвитку дитини, належним чином не виконують батьківські обов'язки, постійно зловживають спиртними напоями, чим створюють загрозу життю і здоров'ю дитини. Згідно п.1 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріали справи не дають суду підстав, ставити під сумнів висновки та рішення виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Ріпкинського району, як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], виходячи з того, що рішеннями виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Ріпкинського району від 18 жовтня 2012 р. № 76, від 21 березня 2013 р. № 16 та від 21 листопада 2013 р. № 67 [PERSON] та [PERSON] вже було зобов'язано постійно відповідально та належним чином виконувати батьківські обов'язки відносно дитини, не вживати спиртні напої, створити для дитини відповідні умови для проживання і розвитку та попереджено про можливість ініціювання питання про позбавлення їх батьківських прав. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] систематично ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених ст.. 150 СК України, по вихованню дитини, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. У рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейським судом з прав людини зазначається, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Системний правовий аналіз вказаних міжнародних актів та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи наведене в сукупності, беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав відповідачів необхідне в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку про необхідність постановлення рішення про задоволення позову та позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З правового аналізу даної норми слідує те, що одержувача аліментів повинні бути конкретно визначені особи, а саме: другий з батьків, призначені у встановленому порядку опікун чи піклувальник, тощо. З позовної заяви вбачається, що Олешнянська сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області просить стягнути аліменти з відповідачів на утримання малолітньої дитини на користь опікуна, який буде призначений за рішенням суду. Тобто, стягнення аліментів на користь невизначеного опікуна, який буде призначений пізніше є передчасним і в подальшому ускладнить виконання судового рішення. Разом з цим, опікун не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів до суду, після призначення у встановленому порядку. Тому, визнання позову відповідачами в цій частині суперечить вимогам закону іне приймається судом. Відповідно до ст. 60 ЦК України слід встановити опіку над [PERSON], [INFO], передавши її до сім'ї рідної бабусі [PERSON], до призначення над малолітньою дитиною опікуна, у порядку встановленому законом. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. та [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп..

Outcome: partial