Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 28.03.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLХRRX16680092 від 12.07.2008 років в сумі 104922 грн. 96 коп. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 12.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4991 грн. 52 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує. Станом на 22.02.2016 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 139751 грн. 50 коп., з яких: - 1910,35 грн. заборгованість за кредитом; - 492,86 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; - 1018,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 136329,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Згідно рішення Октябрського районного суду Полтавської області від 29.11.2011 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто 34828 грн. 54 коп., тому остаточна заборгованість [PERSON] становить 104922 грн. 96 коп. У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформував, заперечень на позов не надіслав. За письмовою згодою позивача справа розглянута на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. Між позивачем та [PERSON], як позичальником, 12.07.2008 року було укладено кредитний договір № PLХRRX16680092, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4991 грн. 52 коп. на строк 18 місяців - з 12.07.2008 року по 12.01.2010 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник власноручним підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифи банку складають договір між ним та банком. За умовами договору [PERSON] з 5 по 10 число кожного місяця мав сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 364,68 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що він не вносив платежі на погашення кредиту та відсотків за користування ним в повному обсязі, та у визначений строк, тобто порушував умови договору. Станом на 22.02.2016 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 139751 грн. 50 коп., з яких: - 1910,35 грн. заборгованість за кредитом; - 492,86 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; - 1018,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 136329,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Згідно рішення Октябрського районного суду Полтавської області від 29.11.2011 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто 34828 грн. 54 коп., тому остаточна заборгованість [PERSON] становить 104922 грн. 96 коп. В пункті 5.3 Умов зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Сплата пені у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, передбачена п.5.1 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. З заяви позичальника, як складової укладеного договору, вбачається, що заборгованість за кредитом складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотках, винагородах, комісіях та інших витрат згідно з Умовами. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років, що не суперечить ч.1 ст. 259 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач заяву до суду про застосування позовної давності не надав, тому вона судом не застосовується. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~зазначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в\~ст. 61 Конституції України\~зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Врахувавши вищевикладене, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~та зменшити розмір неустойки до 50000 грн. Суд вважає, що пеня, нарахована позивачем за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором значно перевищує розмір збитків, нанесених внаслідок невиконання умов вказаного договору і є неспівмірною, тому пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягає стягненню в межах 50000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 54922 грн. 96 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України в сумі 1573 грн. 84 коп.

Outcome: approved