Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ „Брокізнесбанк (далі Банк) у серпні 2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 26.07.2013 року між Банком та відповідачем було укладено договір №338069600588776 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, відповідно до якого Банк оформив [PERSON] платіжну картку Master Card World, відкрив поточний рахунок у гривні №26250717900129 та здійснював його обслуговування. Згідно додаткової угоди №1 до вказаного договору [PERSON] Банком надано грошові кошти в сумі 10 000 гривень у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії на строк з 26.07.2013 року по 25.07.2015 року зі сплатою 32% річних за користування кредитом. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та пені не вносить, внаслідок чого станом на 02.04.2015 року існує заборгованість за договором у сумі 17909,45 гривень, з яких заборгованість за кредитом 9784,43 гривень, заборгованість за процентами по користуванню кредитом 4346,89 гривень, заборгованість за пенею 2300 гривень, інфляційні втрати в сумі 1344,78 гривень, 3% річних за порушення грошового зобовязання в сумі 133,35 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON]. Представник позивач у судове засідання надав письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, підтвердив обставини викладені у позові та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти наявності заборгованості за кредитом та процентами, однак вважав, що Банк безпідставно нарахував йому пеню, інфляційні втрати та 3% річних, оскільки при отриманні кредиту в нього з Банком існувала домовленість про те, що погашення кредиту буде відбуватися за рахунок заробітної плати, яка зараховувалася на його картку в Брокбізнесбанку. У квітні 2014 року підприємство на якому він працював зарахувало на його картку в Банку заробітну плату в сумі більш ніж 1000 гривень, однак Банк не перерахував із цієї суми кошти на погашення кредиту, а залишив в себе належні йому гроші мотивуючи це тим що Банк ліквідується. Крім того відповідач просив врахувати, що подальше невнесення ним виплат за кредитом повязані зі складним матеріальним становищем та необхідністю утримувати двох малолітніх дітей. Суд оголосивши заяву представника позивача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] 26.07.2013 року укладено Договір №338069600588776 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, відповідно до умов якого Банк оформлює [PERSON] платіжну картку Master Card World, відкриває поточний рахунок у гривні №26250717900129 та здійснює його обслуговування (а.с. 5-9). 26.07.2013 року між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії до Договору №338069600588776 (а.с. 10-15). Згідно вказаної Додаткової угоди Банк надає відповідачу грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 10 000 гривень на строк з 26.07.2013 року по 25.07.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних. Погашення процентів здійснюється щомісячно не пізніше 25 числа. У разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 100 гривень за кожен факт такого порушення. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 16-18), станом на 01.04.2015 року [PERSON] має заборгованість за договором від 26.07.2013 року у сумі 17909,45 гривень, з яких заборгованість за кредитом 9784,43 гривень, заборгованість за процентами по користуванню кредитом 4346,89 гривень, заборгованість за штрафами передбаченими п.14 Додаткової угоди 2300 гривень, інфляційні втрати в сумі 1344,78 гривень, 3% річних за порушення грошового зобовязання в сумі 133,35 гривень. Останнє погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачем 03.04.2014 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами 26.07.2013 року укладено договір та додаткову угоду, які передбачали надання кредиту, умови яких щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 17909,45 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь Банку. Щодо доводів відповідача необхідно зазначити наступне. Пунктом 11 Додаткової угоди від 26.07.2013 року дійсно передбачено, що заборгованість за кредитною лінією, проценти та штрафи [PERSON] сплачує за рахунок коштів, які надходять на його рахунок №26250100043209 в АТ «Брокбізнесбанк» як заробітна плата та інші виплати і надходження. Суд за клопотанням відповідача оголошував перерву у судовому засіданні та надавав можливість надати докази, які б підтверджували його заперечення проти позову. Однак під час судового розгляду відповідачем не було надано суду доказів про наявність у [PERSON] на рахунку №26250100043209 в АТ «Брокбізнесбанк» грошових коштів які могли бути списані Банком для погашення заборгованості за кредитним договором від 26.07.2013 року. Наявність у відповідача неповнолітніх дітей (а.с. 64-65) не дає суду правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Банку. Оскільки ПАТ «Брокбізнесбанк» на час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі ст. ст. 526, 625, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved