Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області Паливоди\~О.П. від 24.11.2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену у виконавчому провадженні № 48158586. Заявник просить: визнати неправомірним рішення державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасувати зазначену постанову державного виконавця та зобов'язати останнього поновити виконавче провадження по виконавчому листу № 705/5598/13-ц від 27.05.2015, виданого Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Свої вимоги обґрунтовує посиланням на те, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів. Представник заявника Лисенко В.О. в судове засідання не з'явився, надіславши суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності, зазначивши, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити її. Державний виконавець Паливода О.П. в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, вважаючи її необгрунтованою, безпідставною. Пояснила, що до подання скарги представник банку не знайомився із матеріалами виконавчого провадження і тому його звинувачення в неналежному виконанні своїх обов'язків державним виконавцем не відповідають дійсності. Під час виконавчого провадження державний виконавець здійснив всі передбачені законом дії для виявлення майна боржника та виконання рішення суду, відповідні запити неодноразово надсилалися до податкової інспекції, Пенсійного фонду України, однак відомості про доходи боржника в цих органів відсутні. Земельна ділянка боржника, на яку не могло бути звернуте стягнення, в оренді станом на день винесення оскаржуваної постанови не перебувала. За таких обставин вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.11.2015 є законною і обгрунтованою, і в задоволенні скарги просить відмовити. Заслухавши державного виконавця, дослідивши подані заявником документи та документи наданого державним виконавцем у судовому засіданні виконавчого провадження, суд встановив такі обставини. 24.11.2015 державний виконавець Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області Паливоди О.П. (далі - державний виконавець Паливода О.П.) винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 48158586 щодо виконання за виконавчим листом № 705/5598/13-ц, виданим 27.05.2015 Уманським міськрайонним судом Черкаської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами; тут і далі в редакції на час винесення оскаржуваної постанови) у зв'язку з тим, що не було виявлене належне боржнику [PERSON] на праві власності майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення суми боргу. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Як вбачається з документів виконавчого провадження № 574/3 (в ЄДРВП № 48158586), досліджених у судовому засіданні, державний виконавець Паливода О.П. після відкриття виконавчого провадження 16.07.2015 здійснила передбачені Законом заходи щодо виявлення, розшуку майна боржника [PERSON], на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується відповідними запитами державного виконавця та відповідями на них, інформаційними довідками з реєстрів прав власності на нерухоме майно тощо за період з 20.07.2015 по 20.11.2015. На все рухоме і нерухоме майно боржника був накладений арешт постановою державного виконавця від 20.08.2015, відомості про арешт були внесені до відповідних реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна. Державний виконавець вжила заходів для розшуку самого боржника шляхом направлення запитів про її місце проживання, безпосереднього виїзду за адресою, вказаною у виконавчому листі. Частиною 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Отже, на підставі встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана постанова державного виконавця була винесена в межах його повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed