Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов орган опіки та піклування вказав, що відповідачі перебувають у шлюбі та виховують малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сім`я [PERSON] з 2012 року перебуває у полі зору сільської ради, служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Відносно батьків неодноразово вживались профілактичні заходи, вони запрошувались на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Проведена профілактична робота до жодного позитивного результату не призвела. В липні 2012 року виконавчим комітетом Валуйської сільської ради було винесено рішення № 113 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] ». Після відібрання дитину було влаштовано до Станично-Луганського РТМО, де після її огляду було з`ясовано, що вона у занедбаному стані. 28 липня того ж року мати самовільно покинула дитяче відділення без дозволу медичного персоналу. В жовтні 2012 року ухвалою Станично-Луганського районного суду було вирішено залишити заяву про позбавлення батьківських прав без розгляду у зв`язку зі створенням умов для виховання дитини. З того часу ситуація в родині покращилась, але іноді батьки були помічені у вживанні алкогольних напоїв. Також батьки часто помічені у конфліктних ситуаціях з мешканцями Валуйської сільської ради. Крім того вони не мають постійного місця роботи. З ними постійно проводились профілактичні бесіди, неодноразово надавалась гуманітарна допомога у вигляді одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни. 17 лютого 2020 року до сільської ради надійшло усне повідомлення, що відповідачі тривалий час перебувають у стані алкогольного сп`яніння, та що із січня в їхньому будинку відсутня електроенергія. Того ж дня, залучивши представника служби у справах дітей та поліцію, було здійснено відвідування родини [PERSON] . В будинку знаходились відповідачі, їхні діти, бабуся дітей та дві жінки (подруги відповідача [PERSON] ). Всі дорослі перебували у стані алкогольного сп`яніння, висловлювались ненормативною лексикою на адресу комісії, в будинку були відсутні електрика, запаси продуктів харчування, помешкання було в антисанітарному стані. Діти були брудні, за ними ніхто не стежив. 17 лютого 2020 року рішенням № 5 виконкому Валуйської сільської ради було вирішено негайно відбрати малолітніх дітей [PERSON] у зв`язку із загрозою для їхнього здоров`я і життя. Ухвалою від 21 жовтня 2020 року у справі було відкрите провадження та в ній було призначене підготовче судове засідання. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті справи з необхідним доказами. Відповідачі у визначений судом строк відзив на позов не надали, до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщувалися належним чином. Від них у підготовчому провадженні надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без них, зобов`язувались з`явитись до суду на розгляд справи. Також за письмовим клопотання у підготовчому провадженні були долучені до матеріалів справи надані ними матеріали, а саме їхні характеристики та характеристика їхньої старшої дочки. 19 листопада 2020 року згідно ухвали суду у справі було закінчене підготовче провадження та вона була призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, при цьому пояснив, відповідачі на цей час зловживають спиртним, ніде не працюють, ставлення до виховання дітей у них не змінилось. Під час потрапляння дітей до патронатної родини встановлено, що вони перебували у занедбаному, жахливому стані, через що їм необхідне було лікування, в тому числі оперативне втручання з видалення грижі, яка стала наслідком голодування. Представник третьої особи також позов підтримав, при цьому наголосив, що за рік після вилучення дітей із сім`ї ставлення батьків до дітей не змінилося, вони не виконали програму соціального супроводу, дітьми фактично не цікавились. Також у цей період відповідачі помічені у частому вживанні спиртного з іншими особами. Відповідачі в судове засідання з розгляду даної справи по суті не з`явились, причин неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду сповіщувались належним чином, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило. За таких обставин, суд з урахуванням думки представників позивача та третьої особи вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідачів за наявними в ній матеріалами. Від третьої особи - органу РАЦС надійшла заява, в якій вони просили розглядати справу за відсутності їхнього представника. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджуються, що відповідачі з 2012 року перебувають у шлюбі між собою та мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також матеріалами справи підтверджується факт, що у 2012 році відносно відповідача [PERSON] вже ставилось питання щодо позбавлення батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , але згодом позовна заява Станично-Луганським районним судом Луганської області ухвалою від 23.10.2012 була залишена без розгляду у зв`язку із вжиттям відповідачем заходів щодо належних умов виховання дитини. З 12 березня 2020 року діти відповідачів знаходяться у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Зі звіту цього вихователя йдеться, що на час потрапляння дітей і огляду сімейним лікарем було виявлено, що всі діти були у занедбаному та жахливому стані з купою хвороб, в тому числі - затримка психічного розвитку та мала вага тіла. Після обстеження дітей в Луганській обласній дитячій лікарні усі вони були прооперовані з різних причин. За весь час знаходження дітей у патронатній сім`ї відповідачі мало цікавились дітьми та їхнім здоров`ям, допомоги на їх лікування не надавали. Спілкування відповідачів з дітьми носив для них скоріш негативний характер. Обставини у звіті підтверджуються, наданою відповідачами характеристикою на їхню старшу дитину зі школи (а.с. 62), з якої йдеться, що [PERSON] навчалась у Вільхівській ЗОШ з 2018 року, а у 2 класі переведена на інклюзивну форму навчання. За цей час дівчинка досягла певних успіхів: вивчила більше 10 букв, називає їх, списує слова, невеликі речення. За допомогою лінійки рахує в межах 10, віднімає і додає число 1. Актами обстеження умов проживання за період з 2012 року до момент вилучення дітей - 13 лютого 2020 року підтверджується факт, що сім`ї в [PERSON] були нормальні умови проживання і створені умови для дітей у період, коли вони вели нормальний спосіб життя. Як тільки відповідачі починали пиячити, умови проживання дітей різко погіршувались, у зв`язку з чим на момент їх відібрання з сім`ї існувала реальна небезпека для здоров`я і життя дітей (див. а.с. 17). Про такі ж факти свідчить й остання характеристика на відповідачів від 03.03.2021. Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Однак, як вбачається із наведених вище доказів, відповідачі в силу своєї залежності від вживання спиртного не здатні до нормального виховання дітей, тобто до створення ним необхідних умов для їх всебічного розвитку, тим більше, що її бездіяльність несе загрозу для їх безпечного існування (створює загрозу для здоров`я та життя дітей). Відповідно до ст. 23-1 цього ж Закону усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Із повідомлення Станично-Луганського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 лютого 2021 року № 22 йдеться, що під час перебування родини [PERSON] під соціальним супроводженням РЦСССДМ не було досягнуто позитивного результату відносно повернення дітей до біологічної родини. План соціального супроводу родина [PERSON] не виконує. Батьки не цікавляться навчанням, здоров`ям та взагалі життям своїх дітей. Усе наведене, переконало суд, що відповідачі байдуже ставляться до виконання ними своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей, що у випадку залишення дітей в родині [PERSON] могло призвести у кінцевому результаті до їх загибелі. В даному випадку суд погоджується з висновком представників позивача та третьої особи, що єдиним можливим та необхідним способом захисту прав та інтересів малолітніх дітей [PERSON] є позбавлення відповідачів прав щодо них, отже позов в цій частині є обґрунтованим. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки раніше питання щодо стягування з відповідачів аліментів не вирішувалось, то й в цій частині позов підлягає задоволенню. Суд не бере до уваги надані відповідачами характеристики на них, оскільки в цілому вони не змінюють усієї картини їхнього ставлення до виховання своїх дітей. Дані харакетритики не суперечать актам обстеження умов їх проживання, з яких йдеться, що у них в будинку були нормальні умови для проживання тільки в період, коли вони не зловживали спиртним. Ці характеристики належать саме до такого періоду. На підставі викладеного,

Outcome: approved