Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - орган опіки та піклування військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська Луганської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 серпня 2004 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, про що складено актовий запис № 357. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після народження сина, з вересня 2016 року і до кінця грудня 2017 року, сторони разом проживали за адресою [ADDRESS] . З грудня 2017 між позивачем та відповідачем виникли непорозуміння і вони почали сваритися. На початку січня 2018 року відповідач зібрав свої речі та покинув її з дитиною, заявив, що не хоче перебувати з нею в шлюбі, після чого відповідач перестав бачитись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Відповідач до сьогодні не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його розвитком, не провідує, кошти на утримання дитини не надає. Вихованням дитини фактично займається позивач. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина фактично не знає відповідача, як свого батька, не має до нього родинних почуттів. У зв`язку з вищенаведеним позивач просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2016 року народження у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і досягнення дитиною повноліття. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.02.2020 року ухвалою суду було прийнято до провадження цивільну справу № 415/8542/19 та призначено її до розгляду (а.с.27). 23.04.2020 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі №415/8542/19 та призначення справу до судового розгляду по суті (а.с.34). 07.02.2020 року представник третьої особи надав клопотання, в якому просив справу розглядати без участі їх представника, надали висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.40-41). 18.01.2021 року представник позивача - адвокат Бондаренко Ю.Ю. надав клопотання про залучення процесуального правонаступника третьої особи (а.с.52). 01.02.2021 року ухвалою суду у справі №415/8542/19 залучено процесуального правонаступника третьої особи (а.с.55). Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бондаренко Ю.Ю. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в прохальній частині позову просили розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи - орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надав суду письмове клопотання, в якому просили справу розглянути без їх представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надала відповідний висновок. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2019 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Лисичанськ та Ровеньки ГТУЮ у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] , 13.08.2004 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 357. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] Згідно з витягу для резюме з книги записів актів про народження, який переведений з італійської мови перекладачем, [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , мати дитини - [PERSON] . Згідно з довідок № 216 від 19.09.2019 та 231 від 30.09.2019, виданих ЖЕК № 1 та підтверджених сусідами, [PERSON] , [INFO] дійсно проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] за даною адресою не мешкає, сумісне господарство не веде з 2018 року, участі у вихованні дитини не приймає. Дитина знаходиться на утриманні матері. Згідно довідки № 89 від 24.09.2019, виданої ДНЗ ясла-садок № 3 «Дюймовочка», [PERSON] , [INFO] здобуває освіту в КЗ «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 «Дюймовочка». За час перебування дитини в саду, батьку [PERSON] не приводив і не забирав дитину, не спілкувався з вихователями. Вихованням дитини займається тільки мати. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 03.10.2019, складеного спеціалістами служби у справах дітей, в квартирі де мешкає дитина, створені необхідні умови для розвитку та відпочинку, дитина забезпечена усім необхідним. З 2018 року батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Малолітньою дитиною опікується мати та бабуся, дитина знаходиться на утриманні матері. Згідно з висновку №2162/01-16 від 24.06.2020 р., наданого органом опіки та піклування Лисичанської міської ради вирішено, що доцільно позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до вимог ст. 166 ч. 3 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Понесення позивачем судових витрат за вимогу про позбавлення батьківських прав підтверджується квитанцією №0.0.1483283103.1 від 03.10.2019 року про сплату судового збору в сумі 768,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за стягнення аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн. за вимоги про позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved