Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження записані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 26.12.2012 року у справі №1227/8057/2012, відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою бабусі, [PERSON]. Також відповідач покинула на бабусю ще одну дитину, [PERSON], [INFO], стосовно якої [PERSON] також порушує питання про позбавлення матері батьківських прав. Малолітня, [PERSON], [INFO] на даний час перебуває в Луганському обласному будинку дитини №2 на повному державному забезпеченні. Дитину було влаштовано 21.12.2016 року у зв'язку з тим, що мати мала захворювання (відкрита форма туберкульозу). Відповідно до висновку обласної ЛКК від 31.08.2018р. [PERSON] дозволено спільне проживання з дитиною, проте до цього часу вона не забрала дитину із закладу, про що складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 07.11.2018р. За інформацією головного лікаря будинку дитини, [PERSON], мати, з часу надання висновку, жодного разу не відвідала дочку, долею її не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідача [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини 27.09.2018 року з приводу повернення їх дитини, але на засідання вона не з'явилася, що свідчить про те, що відповідач не зробила необхідних висновків щодо змінення свого ставлення до виховання та утримання дитини. З бесіди з матір'ю [PERSON], [PERSON] з'ясовано, що [PERSON] бродяжить, зловживає спиртними напоями, дітьми не цікавиться. [PERSON] категорично проти того, щоб малолітню [PERSON], [INFO] було повернуто матері. З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Причини неявки відповідача суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. У відповідності до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017495900 від 29.12.2016 року відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З копії довідки № 34758, виданої 09.10.2018 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» № 1803 від 17.11.2016 року, до дитячого інфекційно - боксованого відділення 14.11.2016 року о 17-20 год. надійшла дитина за направленням дільничного лікаря з діагнозом ГРВІ - [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Матір дитини не може здійснювати догляд за дитиною, так як сама потребує лікування з приводу відкритої форми туберкульозу. Відповідно до копії довідки від 18.11.2016 року, [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перебуває на диспансерному обліку у лікаря - фтизіатра з діагнозом, викладеного російською мовою: ВДТБ (10.11.2016) правого легкого (инфильтративный) Дестр+МБТ+М+МГ0 К0 Резист0 Гист0 Кат 1 Ког 2 (2016). Перебуває на стаціонарному лікуванні в Лисичанському ОПТД з 17.11.2016р. [PERSON] є бактеріовидільником, представляє епідемічну загрозу для оточуючих та своїх дітей. У зв'язку з чим, необхідна ізоляція дітей від матері на весь період загального курсу лікування, тобто не менше 6 місяців. З копії заяви [PERSON] від 17.11.2016 року вбачається, що остання просить влаштувати її дочку [PERSON], [INFO] до будинку дитини на час лікування у тубдиспансері м. Лисичанська Луганської області. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №632 від 23.11.2016 року, Сєвєродонецькою міською радою порушено клопотання перед департаментом охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації про тимчасове влаштування малолітньої, [PERSON], [INFO] до будинку дитини у зв'язку з хворобою матері. З копії висновку обласної ВКК №406 від 31.08.2018 року вбачається, що [PERSON] дозволено спільне проживання з дитиною [PERSON], [INFO], яка перебуває у будинку дитини. У відповідності до копії листа Луганського обласного будинку дитини №2 від 16.10.2018 року №797, [PERSON], [INFO], являється вихованкою Луганського обласного будинку дитини №2 з 21.12.2016 року та знаходиться на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON], за час перебування дитини у закладі, а саме з серпня 2018 року, коли їй був наданий висновок лікарів, що за станом здоров'я вона може виховувати дитину, жодного разу не відвідала дитину, не телефонувала, долею та станом здоров'я дитини не цікавилась, матеріальної та іншої допомоги не надавала. Згідно копії акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 07.11.2018 року, складеного Луганським обласним будинком дитини №2, у присутності старшого лейтенанта поліції Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області [PERSON], представника служби у справах дітей, зав. сектором ССД Сєвєродонецької міської ради Воротинцевої М.Д., встановлено, що 07.11.2018 року в Луганському обласному будинку дитини №2 виявлена покинута дитина жіночої статі - [PERSON], [INFO]. Мати - [PERSON], [INFO], місце проживання: [ADDRESS], безробітна. Дитина поступила до закладу охорони здоров'я - 21.12.2016 року. З висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради №6356 від 14.11.2018 року вбачається, що Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved