Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON],2007 року народження, [PERSON],2013 року народження до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що матір`ю малолітніх [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] є [PERSON], батько у свідоцтвах про народження дітей записаний за вказівкою матері. З 2009 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку у Зарічненському районному центрі для сім'ї, дітей та молоді, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом, оскільки мати дітей [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Однак, належних висновків для себе остання не зробила, періодично зловживає спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не здійснює належний догляд та нагляд за своїми малолітніми дітьми, що становить загрозу для їх життя та здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. Кошти, які отримувала як соціальну допомогу на дітей, за призначенням не використовувала. 17-19 вересня 2014 року встановлено факти перебування останньої за місцем свого проживання у нетверезому стані та ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей, які в цей час перебували без нагляду матері, були неохайні та не доглянуті, [PERSON] не забезпечений необхідним шкільним приладдям, одягом. Розпорядженням голови Зарічненської РДА від 19.09.2014 року у [PERSON] відібрано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], яких тимчасово влаштовано у сім'ю [PERSON] та [PERSON] Вказує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей та вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно них. У судовому засіданні представник позивача Дубінецька Л.М. позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно 17-19 вересня 2014 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння, належним чином доглядати своїх малолітніх дітей не мала можливості. Однак, дітей без нагляду не залишала, оскільки їх доглядала бабуся та сусідка. Проти позбавлення її батьківських прав заперечує, оскільки вважає, що підстави для цього відсутні, на даний час закодувалася від алкоголізму. Нею створено належні умови для життя та виховання дітей, вони забезпечені необхідним одягом, продуктами харчування. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], думку прокурора та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження малолітніх [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] матір`ю вказано [PERSON], батьком за вказівкою матері вказано [PERSON]. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Так, [PERSON] періодично зловживає спиртними напоями, будучи у стані алкогольного сп`яніння, залишає дітей без нагляду, що є небезпечним для їх життя і здоров`я, негативно впливає на їх виховання, духовний і фізичний розвиток, не піклується про навчання сина [PERSON],2007 року народження та не створює необхідних умов для цього, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Наведене підтверджується актами обстеження умов проживання від 17, 18, 19 вересня 2014 року, з яких вбачається, що мати дітей та її співмешканець перебували у нетверезому стані, діти недоглянуті, в будинку не прибрано, малолітній [PERSON] перебував у сусідів. Ці обставини у судовому засіданні визнавалися і самим відповідачем. Крім того, з показань свідка [PERSON], головного спеціаліста Зарічненського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, вбачається, що сім'я відповідача з 2009 року перебуває на обліку як неблагополучна, [PERSON] періодично зловживає спиртним, у стані алкогольного сп'яніння поводить себе неадекватно, різко реагує на зауваження, малолітні діти стають свідками сварок та бійок, які виникають між відповідачем та її співмешканцем. При цьому [PERSON] залишає дітей без нагляду та належного догляду. Свідок [PERSON], вчитель початкових класів Зарічненського НВК, показала, що 1 вересня 2014 року малолітній [PERSON] не відвідував школу, оскільки не мав належного шкільного приладдя та не був підготовлений до школи. Дитина комунікабельна, однак була пригнічена поведінкою матері, яка з його слів перебувала у стані алкогольного сп'яніння, відвідуючи школу, не завжди мав охайний вигляд. Такі показання свідка підтверджуються характеристикою на малолітнього [PERSON], виданою Зарічненським навчально-виховним комплексом від 24.09.2014 року. З довідки Зарічненської ЦРП від 15.10.2014 року вбачається, що відповідач перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю. Згідно вироків Зарічненського районного суду Рівненської області від 25.02.2009 року, 06.10.2011 року [PERSON] притягувалась до кримінальної відповідальності за ст.166 КК України - злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною . Також відповідач неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП - повторне протягом року ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей, що підтверджується постановами Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.11.2013 року, 22.09.2014 року, 16.10.2014 року. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у позові органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Малолітнього [PERSON] було відібрано у матері. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2013 року у позові [PERSON] про повернення дитини матері відмовлено. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року малолітнього [PERSON] повернуто матері [PERSON] для виховання та спільного проживання. З наведеного вище вбачається, що відповідач не змінила своє ставлення до виховання малолітніх дітей, ухиляється від їх виховання, тому її покликання на те, що на даний час вона пройшла психотерапевтичне лікування від алкоголізму та має можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки не є достатнім доказом відсутності підстав для позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням голови Зарічненської районної державної адміністрації № 143 від 19 вересня 2014 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] відібрано від матері [PERSON] та влаштовано у сім'ю [PERSON] та [PERSON] Згідно до висновку органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації № 0114-1741 від 25.09.2014р., який у судовому засіданні був підтриманий прокурором, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, є доцільним, і таким, що відповідає інтересам дітей, позбавити її батьківських прав відносно них. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз'яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007р. вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991р. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи винну поведінку відповідача щодо неналежного виховання дітей, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що склалися виняткові обставини, які слугують підставою розлучити дітей з матір'ю та це відповідає інтересам самих дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати як за вимогу майнового, так і за вимогу немайнового характеру. При цьому враховує, що ставки судового збору за кожну з цих вимог встановлені у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить по 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved