Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» в особі повноважного представника звернувся до суду 14.07.2015 року з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору від 04.01.2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19810 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував умов даного Договору, а тому виникла заборгованість за кредитним лімітом. Станом на 24.06.2015 року відповідач має заборгованість по кредиту у загальному розмірі 35427 грн. 18 коп., а саме: заборгованість по кредиту - 19840 грн. 77 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12823 грн. 21 коп., заборгованість за пенею та комісією - 600 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1663 грн. 20 коп. У зв'язку з наведеним представник позивача просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 354 грн. 27 коп. Представник позивача Миколаєнко М. В. у судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного між сторонами договору від 04.01.2014 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19810 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов'язання, передбаченого договором, відповідач не сплатила своєчасно суму кредиту, у зв'язку з чим станом на 24.06.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 35427 грн. 18 коп. Зазначене підтверджується анкетою-заявою, що разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає договір, та розрахунком заборгованості відповідача станом на 24 червня 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що позичальник в порушення вимог кредитного договору не виконала взяті на себе договірні зобов'язання щодо погашення кредиту. Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Як визначено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved