Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Неповнолітня [PERSON] звернулася до суду у порядку ст. 18 Сімейного кодексу України із указаним позовом, як особа, що досягла 14 річного віку, який мотивував тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірваний у березні 2009 року. За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27.02.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до повноліття дитини. На теперішній час примусове стягнення на користь її матері [PERSON] аліменти на її утримання продовжують стягуватися з батька. Фактично з листопада 2019 року вона не проживає разом із матір`ю і не є членом її сім`ї. Починаючи з 17.11.2019 вона постійно проживає як члені сім`ї із тіткою [PERSON] . Вона знаходиться під повним піклуванням тітки, на даний навчається в навчально-науковому інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка. Тривалий час її матеріальне утримання безпосередньо здійснювалося виключно [PERSON] , її матір, отримуючи сплачені батьком аліменти на її утримання, частково використовувала кошти на себе, майже не витрачала на неї. Посилаючись на те, що вона проживає у будинку тітки, яка несе витрати на придбання продуктів харчування, предметів побуту, оплачує комунальні послуги, її розмір доходу є недостатнім для її повноцінного утримання, кошти, які надходять від батьків мають мінливий характер та невизначений розмір, їх недостатньо для повноцінного утримання, хоча батьки мають безпосередній обов`язок щодо її матеріального утримання, така ситуація порушує її права, позивач просить: - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття у розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття у розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку (доходів), але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили; - припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання за виконавчим листом Сумського районного суду Сумської області №2-204/2012, визнавши цей виконавчий лист таким, що втратив чинність. У судовому засіданні позивачка та представник служби у справах дітей сумської РДА заявлений позов підтримали за викладених у ньому обставин, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову в судовому засіданні не заперечував. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, підтримала викладені у відзиві мотиви. Представник служби у справах дітей Сумської міської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, оскільки дійсно її племінниця вже тривалий час проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, її сестра [PERSON] не утримує свою доньку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] до 25.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сумського районного суду Сумської області № 2-204/2012 від 27.02.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до повноліття дитини (а.с. 63). На даний час відповідачі живуть кожен своїм життям. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач указала, що вона навчається, проживає у тітки - третьої особи по справі, та перебуває на її матеріальному утриманні, кошти отримані матір`ю, як аліменти, витрачаються останньою на себе. На підтвердження указаних обставин позивачем надано такі докази: довідку навчально-наукового інституту культури Сумського ДПУ ім. А.С. Макаренка про те, що [PERSON] , 2003 року народження є студентом навчально-наукового інститут фізичної культури освітній рівень бакалавр, рік вступу 15.09.2020 року, термін закінчення 30.06.2024 року, навчається на договірній основі (а.с. 8); квитанція про оплату за навчання в сумі 1280,00 гривень (а.с. 9); довідка про реєстрацію місця проживання особи, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13), заява [PERSON] від 28.02.2020 року, з якої вбачається, що остання проживає у тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27); заява [PERSON] , в якій остання підтверджує, що її племінниця [PERSON] дійсно проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , з 17 листопада 2019 року (а.с. 28), лист начальника управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, в якому зазначено, що спеціалістами управління наголошено [PERSON] щодо необхідності виконувати свої батьківські обов`язки відповідно до загальноприйнятих норм моралі (а.с. 29). Суд вважає, що відповідачами не надані докази, які б свідчили про те, що [PERSON] та [PERSON] виконують свої обов`язки щодо належного утримання доньки [PERSON] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Із досліджених матеріалів справи, судом не установлено, що неповнолітня [PERSON] має незадовільний стан здоров`я чи потребує додаткових витрат на розвиток його здібностей. Відомостей, що відповідачі мають незадовільний стан здоров`я чи є непрацездатними, судом також не установлено. Також судом не встановлено майновий стан відповідачів. Зважаючи на те, що батьки позивача не можуть у позасудовому порядку вирішити питання щодо утримання їх доньки, яка проживає разом із тіткою та перебуває на її утриманні, а на даний час позивач навчається в навчально-науковому інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, проживає у гуртожитку, суд вважає за необхідне вирішити спір шляхом стягнення аліментів на дитину. Стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки встановлено, що позивачка тривалий час не проживає із батьками, на даний час після отримання базової середньої освіти, продовжує навчання у навчально-науковому інституті фізичної культури Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, враховуючи наявні матеріали, які позитивно характеризують позивачку, суд вважає що позивачка має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків. Так як [PERSON] н даний час продовжує отримувати аліменти за виконавчим листом від [PERSON] на утримання позивачки, однак суд вирішив про застосування у даних правовідносинах статті 179 СК України та стягнути із батьків аліменти на користь дитини, слід припинити стягнення за вказаним виконавчим листом. За таких обставин заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а визнання позову відповідачам [PERSON] та часткове визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб, вирішує спір, тому має бути прийняте судом. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved