Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~На праві приватної власності [PERSON] належить будинок № 49, розташований по вулиці Г.Данилевського ( до перейменування - Радянська) в м. Барвінковому Харківської області. У вказаному будинку з 2005 року зареєстрована також відповідач [PERSON] Позивач зазначив, що відповідач у належному йому будинку фактично не проживає з 2005 року, мешкає за іншою адресою, яка позивачу невідома, але з реєстрації добровільно не знялася. В звязку\~з цим\~позивач прохає\~ухвалити рішення\~про визнання\~відповідача такою,\~що втратила\~право користування зазначеним будинком. Вказане необхідно їй для належного розпорядження належним їй будинком, зокрема, оформлення субсидії на житлово комунальні послуги, але реєстрація відповідача у будинку перешкоджає цьому. Позивач в позовній заяві прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно інформації, опублікованій на офіційному веб-сайті на сторінці Барвінківського районного суду Харківської області у рубриці «Оголошення про виклик до суду», відповідачі повідомлені у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Позивач прохає розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 08 січня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у наданий в ухвалі час не подала до суду відзиву. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З довідки\~Барвінківського КПТІ\~від 10.01.2019\~року №\~1-19/1\~вбачається,\~що позивач\~є власником\~будинку №\~49,\~розташованого по\~вулиці Г.Данилевського\~(до\~перейменування \~Радянська)\~в м.\~Барвінковому Харківської\~області. На підставі рішення Барвінківської міської ради від 11.11.1983 року № 5 була оформлена реєстрація та виготовлено технічний паспорт на вищевказане домоволодіння на імя позивача [PERSON] в Барвінківському КПТІ. У цьому ж будинку з 2005 року зареєстрована відповідачка, що підтверджується домовою книгою на будинок. Згідно з\~довідкою Барвінківської\~міської ради\~Харківської області\~від 18 грудня 2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично не проживає з 2005 року. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач за місцем реєстрації відсутня, не проживає за місцем реєстрації з 2005 року, доказів поважності причин відсутності судові не надала, тому, на думку суду, втратила право на користування вказаним житлом. Згідно зі ст. 4 Закону України Про власність, власник має право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення і не мають звязку з позбавленням власності. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, перешкоджає останньому вільно розпоряджатися належним йому на праві власності будинком. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved