Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Олександрійська міська рада в особі Управління освіти, молоді та спорту (надалі Позивач) 04 червня 2013 року звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Контакт-ЛТД» (надалі Відповідач) про спростування неправдивої інформації, поширеної відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі грудня 2012 - січня 2013 року на сайті «Олександрійські новини», який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Контакт ЛТД», опубліковано ряд статей, в яких подається завідомо необ'єктивні, заполітизовані та упереджені твердження, а саме в публікаціях: «[INFO]», розміщеній [INFO], в якій управління освіти, молоді та спорту міської ради звинувачується у непрозорому проведенні тендерних процедур із закупівлі продуктів харчування в інтересах родини Олександрійського міського голови; «[INFO]» розміщена [INFO], в якій подані завідомо неправдиві та викривлені підстави видання наказу про звільнення [PERSON] з посади директора колегіуму; «[INFO]», опублікована [INFO], в якій завідомо неправдиво дається опис ухвали, прийнятої Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 15.01.2013 року; «[INFO]», опублікована [INFO], в якій подана неправдива інформація начеб - то про отруєння шістьох учнів школи, що знаходиться в сел. Димитровому м. Олександрії; - «[INFO]», опублікована [INFO], в якій міститься інформація про порушення кримінальної справи по відношенню до начальника управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради [PERSON] з посиланням на інформацію, отриману журналістами в міській прокуратурі, що також не відповідає дійсності; «[INFO]», в якій повторно подається завідомо неправдива інформація з приводу начеб - то «отруєння» дітей в школі». Згідно пункту 1 Кодексу професійної етики українського журналіста, журналіст зобов'язаний «у своїй діяльності завжди бути об'єктивним, коректним, відповідальним за свою справу». Останнім часом представники цієї організації систематично суб'єктивно, некоректно та безвідповідально виконують свої обов'язки. Відповідач, не надаючи об'єктивну та всебічну інформацію про реальний перебіг подій, журналісти медіа-групи «Контакт ЛТД» навмисно використовують перелічені ситуації для задоволення власних політичних амбіцій, розмістивши на інтернет-порталі «Олександрійські новини» низку статей, що дискредитують роботу управління освіти, молоді та спорту міської ради, викривлено та необ'єктивно подаючи інформацію, паплюжать управління освіти, молоді та спорту міської ради. Не розібравшись у цих ситуаціях, або ж, навпаки, гарно ними володіючи, зазначена медіа - група використовує свої ресурси задля того, аби постійно подавати недостовірні факти, суб'єктивні коментарі, цілеспрямовано «поливаючи брудом» управління освіти, молоді та спорту та міського голову. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач поширив та оприлюднив, щодо позивача та третьої особи недостовірну, неправдиву інформацію, котра не відповідає дійсності, визнавши викладену інформацію недостовірною, зобов'язати відповідача спростувати поширену інформацію у той же спосіб, у який вказана інформація була поширена та стягнути судові витрати, оскільки викладені в публікаціях факти заперечуються та спростовуються ними. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв Банковський О.Г. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, його представник просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що при публікації була висловлена думка, переконання та певні факти, які не є оціночними судженнями та підлягають спростуванню за їх неправдивості. Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Інтереси третьої особи в суді по довіреності представляв [PERSON] Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Контакт-ЛТД» в судове засідання з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, заперечує проти позовних вимог та просить суд прийняти до уваги, що факти, викладені в статтях мають своє підтвердження. В даних публікаціях було також викладено оціночні судження автора. Інтереси відповідача в суді представляла адвокат [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію. Згідно ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За змістом ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками та відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову підставу, надавши докази недостовірності поширеної інформації та той факт, що внаслідок цього було порушено особисті немайнові права позивача. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 13, 15, 16, 19, 20, 22, 269-277, 280, 297, 299 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Позивач обрав способом захисту спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена. За загальним правилом відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї, або членів її сім'ї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до п. 21 Постанови у статтях 3, 4 і 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідно до п. 15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог, про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 19 вказаної Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Свобода слова - це можливість громадян вільно говорити. Демократія - це здатність влади почути те, що говорять громадяни. Судом встановлено, що позивач просить визнати недостовірною, інформацію, поширену в публікаціях: «[INFO]», розміщеній [INFO], в якій управління освіти, молоді та спорту міської ради звинувачується у непрозорому проведенні тендерних процедур із закупівлі продуктів харчування в інтересах родини Олександрійського міського голови; «[INFO]» розміщена [INFO], в якій подані завідомо неправдиві та викривлені підстави видання наказу про звільнення [PERSON] з посади директора колегіуму; «[INFO]», опублікована [INFO], в якій завідомо неправдиво дається опис ухвали, прийнятої Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 15.01.2013 року; «[INFO]», опублікована [INFO], в якій подана неправдива інформація начеб - то про отруєння шістьох учнів школи, що знаходиться в сел. Димитровому м. Олександрії; - «[INFO]», опублікована [INFO], в якій міститься інформація про порушення кримінальної справи по відношенню до начальника управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради [PERSON] з посиланням на інформацію, отриману журналістами в міській прокуратурі, що також не відповідає дійсності; «[INFO]», в якій повторно подається завідомо неправдива інформація з приводу начеб - то «отруєння» дітей в школі». Крім того, позивач та третя особа просять суд: - Визнати інформацію, поширену товариством з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Контакт-ЛТД» в публікаціях, оприлюднених на сайті «Олександрійські новини»: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» - неправдивою; - Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанія «Контакт - ЛТД» спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом оприлюднення на сайті «Олександрійській новини шляхом публікації резолютивної частини рішення суду протягом місяця з часу набрання рішенням законної сили. - Стягнути з відповідача у справі понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору. Суд приймає до уваги, що третя особа, що заявляє самостійні вимоги на стороні позивача у справі є міським головою, у зв'язку з чим повинен був бути готовим до наявності критики його особистої поведінки та висловлювань. Суд дійшов висновку, що позиція позивача та третьої особи на стороні позивача з усією переконливістю перед судом не підтверджена, а тому позов про спростування недостовірної інформації, поширення якої порушує право на повагу до честі, гідності та недоторканність ділової репутації позивачем не підтверджений і задоволенню в повному обсязі не підлягає. Суд, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, вважає, що відповідач публічно розповсюдив не об'єктивну і не достовірну інформацію тільки в публікації «[INFO]», опублікованій [INFO]. Суд дійшов висновку, що інформація, викладена в публікаціях, оприлюднених на сайті «Олександрійські новини»: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», спростування якої вимагає позивач та третя особа є результатом висловленої думки, переконання, критичної оцінки певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача щодо суспільно-політичного життя міста. Висловлювання відповідача опубліковані в цих статтях не є фактичними твердженнями, а є судженнями з точки зору сприймання кореспондентом цих подій із застосуванням мовних засобів, які свідчать про те, що розповсюджена інформація є оціночним судженням, не носить вкрай негативного характеру відносно позивача та третьої особи, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягає спростуванню. Однак, суд звертає увагу, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про інформацію» при публікації вказаних статей не була висловлена думка особи - позивача та третьої особи у справі, щодо яких і була публікація в статтях. Суд дійшов висновку, що таким чином було однобоко висвітлено події. Відповідно до вимог ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань її, самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушено, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що було допущено обмеження права позивача та третьої особи на стороні позивача на свободу вираження своїх поглядів, тобто права на відповідь. Суд погоджується із думкою позивача, що факти викладені в статті «[INFO]», опублікованій [INFO], в якій міститься інформація про порушення кримінальної справи по відношенню до начальника управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради [PERSON] з посиланням на інформацію, отриману журналістами в міській прокуратурі, дійсно не відповідають дійсності, оскільки представником відповідача не було надано жодного посилання на докази та не було наведено обставин на підтвердження викладених в опублікованій статті, а тому вказана інформація є неправдивою, тобто такою, що підлягає спростуванню також з огляду на те, що пройшло уже більше року з дати публікації, однак викладені факти не знайшли свого підтвердження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги третьої особи на стороні позивача - міського голови [PERSON] не знайшли свого повного підтвердження у судовому засіданні, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки судом не встановлено, що внаслідок вказаних дій відповідача було опубліковану саме недостовірну інформацію, а не оціночні судження автора. Враховуючи викладенні обставини та

Outcome: partial