Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2013 року № 50008951 у сумі 859 651,01 грн. Позовна заява мотивована тим, що за умовами зазначеного кредитного договору з урахуванням укладення додаткової угоди від 19 січня 2015 року та підписання графіка погашення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» надало [PERSON] кредит на придбання автомобіля у розмірі 210 187,07 грн, що на момент укладення кредитного договору було еквівалентно 25 692,10 дол. США, та додатковий кредит на сплату страхових платежів у розмірі 66 765,15 грн - еквівалентно 8 161,00 дол. США, зі сплатою 9,90 % річних та кінцевим строком повернення кредиту - 15 вересня 2020 року. Для забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] 16 вересня 2013 року укладено договір застави № 50008951, згідно з яким предметом застави є належний відповідачу автомобіль Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідач не сплатив чергових (щомісячних) платежів за березень-квітень 2015 року, прострочена заборгованості за кредитним договором становить 25 359,63 грн, на яку позивач нарахував 3 % річних у сумі 1 971,74 грн та інфляційні втрати у сумі 9 820,60 грн. Крім того, позивач сплачував страхові платежі за договором добровільного страхування наземного транспорту № сгР244074Га/13скв, укладеним 16 вересня 2013 року між акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] , вигодонабувачем за цим договором є ТОВ «Порше Мобіліті». З травня 2015 року до лютого 2016 року [PERSON] не здійснила відшкодування сплачених страхових платежів у сумі 30 519,81 грн, на яку позивач нарахував 3 % річних у сумі 1 898,93 грн та інфляційні втрати у сумі 7 653,25 грн. 12 травня 2015 року відповідачу направлялася вимога про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором, яка станом на 12 вересня 2015 року становила: 37 151,97 грн - прострочене тіло кредиту, 40 071,99 грн - відшкодування сплачених страхових платежів; 519 312,91 грн - дострокове повернення тіла кредиту, 129 958,06 грн - проценти за кредитом. Позивач нарахував на заборгованість з дострокового повернення кредиту та процентам за кредитом 3 % річних у сумі 46 373,96 грн та штраф у розмірі 20 % від суми кредиту у сумі 42 037,41 грн, штраф за направлення вимоги про сплату заборгованості у сумі 1 896,82 грн. Для захисту порушеного права 26 травня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «КПД Консалтинг» договір про надання юридичних послуг, згідно з яким позивач поніс витрати у сумі 1 920,00 грн та 12 000,00 грн. Крім того, додатково 21 червня 2012 року позивач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Тріпл Сі» договір про надання юридично-консультаційних послуг, згідно з яким сплатив останньому 4 200,00 грн. Також позивач зазначав, що 12 серпня 2015 року без попередньої письмової згоди заставодержателя [PERSON] здійснила перереєстрацію на [PERSON] права власності на предмет застави, заставна вартість якого встановлена у розмірі 247 278,91 грн, у зв`язку з цим позивач нарахував штраф за договором застави у розмірі 10 % від вартості предмета застави у сумі 24 727,89 грн. Крім того, позивач заявив вимоги щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги у сумі 12 000,00 грн та витрат зі сплати судового збору у сумі 12 894,78 грн. Короткий зміст рішення суду першої інстанції Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2018 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 12 вересня 2013 року № 50008951 у сумі 859 651,01 грн; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрати зі сплати судового збору у сумі 12 894,78 грн; у решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач направляв [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, яку остання не виконала, тому є підстави для стягнення простроченої заборгованості за тілом основного та додаткового кредиту, дострокового повернення частини тіла основного та додаткового кредиту, що залишилися, процентів за користування кредитом, з урахуванням інфляційних втрат і 3 % річних на суму заборгованості за кредитним договором, та неустойки. Також суд зазначив, що наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц, яке набрало законної сили, про звернення стягнення на заставлене майно (автомобіль Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] ) не перешкоджає стягненню у цій справі заборгованості за кредитним договором. Суд відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що позивач не надав детального опису робіт (наданих послуг) та витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції Постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2018 року скасовано; ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті». Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ТОВ «Порше Мобіліті», звернувшись до суду у іншій справі з позовом про звернення стягнення на предмет застави, скористалося правом вимагати дострокове повернення всієї суми кредиту, що залишалася, сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, та неустойки. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тому немає підстав для нарахування процентів за кредитом та неустойки. Суд апеляційної інстанції вважав, що за наявності рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц про звернення стягнення на заставлене майно не має підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором у цій справі. Короткий зміст касаційної скарги У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2018 року. Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з Київського районного суду м. Харкова. 15 квітня 2019 року справу передано до Верхового Суду. Аргументи учасників справи Доводи особи, яка подала касаційну скаргу Касаційна скарга мотивована тим, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц не припиняє зобов`язання відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Зазначеним судовим рішенням лише встановлено розмір заборгованості станом на 28 грудня 2015 року, суд апеляційної інстанції не обґрунтував підстави для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором, нарахованої з 29 грудня 2015 року до 31 жовтня 2017 року, та заявлених у справі вимог про стягнення 3 % річних за вказаний період. Крім того, судове рішення про звернення стягнення на предмет застави не виконано, заставлений автомобіль не реалізовано, кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не сплачено. У доводах касаційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду України, сформульовані у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Крім того, заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у сумі 8 400,00 грн. Короткий зміст доводів інших учасників справи У квітні 2019 року [PERSON] подала до суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року - залишити без змін. Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що ТОВ «Порше Мобіліті» вдруге звернулось до суду з аналогічним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на іншу дату (31 жовтня 2017 року), висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які містяться у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 202/33292/13-ц (провадження № 14-42цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) про відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Фактичні обставини справи, встановлені судами Суди встановили, що 12 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008951 (далі також - кредитний договір), за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 210 187,07 грн, що на момент укладення договору було еквівалентно 25 692,10 дол. США, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля Volkswagen, модель Tiguan, кузов № [NUMBER], об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску 2013, а також додатковий кредит у розмірі 66 765,15 грн, що еквівалентно 8 161,00 дол. США, цільове признання - оплата страхових платежів; строк користування кредитом - 60 місяців; процентна ставка за кредитом - 9,90 %, змінна процентна ставка; разова комісії за надання кредиту - 2,5 % від суми кредиту. Строк кредитування змінено на 84 місяці відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 12 вересня 2013 року № 50008951. Повернення кредиту мало здійснюватися відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з загальними умова кредитування, які є додатками до кредитного договору. 16 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Одарченко М. С., зареєстрований в реєстрі за № 1720 (далі - договір застави від 16 вересня 2013 року), відповідно до якого відповідач передала у заставу позивача належний їй на праві власності автомобіль Volkswagen, модель Tiguan, кузов № [NUMBER], об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску 2013, державний номерний знак [NUMBER] , на забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором. 12 серпня 2015 року [PERSON] відчужила заставлений автомобіль на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2013 року № 50008951, яка станом на 28 грудня 2015 року становить 620 119,02 грн, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель Tiguan, кузов № [NUMBER] 519696, об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску 2013, що належить [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» штраф у сумі 24 727,00 грн відповідно до пункту 4.1.2 договору застави від 16 вересня 2013 року; відмовлено у задоволення зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про припинення дій, що порушують права власності; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрати зі сплати судового збору у сумі 4 836,35 грн. Мотивувальна частина Позиція Верховного Суду Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно з частинами першою та другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18). У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), Велика Палата дійшла висновку, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Зважаючи на викладене, висновок суду апеляційного суду про відмову у задоволенні позову не може вважатись правильним, оскільки вимога ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі суми, у рахунок погашення якої попереднім рішенням суду звернуто стягнення на предмет застави, по суті є обґрунтованою. Згідно з пунктом 2.1 загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору) за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» проценти за процентною ставкою (фіксованою або змінною), визначеною у кредитного договорі. Відповідно до пункту 3.3 загальних умов кредитування позичальник зобов`язаний повернути ТОВ «Порше Мобіліті» у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомлення компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у пункті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченого в пункті 3.2.1, позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» штраф у розмірі 20 % від суми кредиту (пункт 8.2 загальних умов кредитування). За кожен випадок порушення позичальником умов пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 євро чи 20 дол. США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначим у кредитному договорі на момент направлення компанією листа щодо сплати (пункт 8.3загальних умов кредитування). Згідно з пунктом 4.1.2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених пунктом 2.3 цього договору (обов`язки заставодавця по відношенню до предмета застави), заставодержатель може застосовувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 % від вартості предмета застави, визначеної у пунктом 1.1 цього договору. У цій справі ТОВ «Порше Мобіліті» заявило вимоги про стягнення тіла кредиту, процентів, в тому числі нарахованих після набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц, неустойки, передбаченої пунктами 8.2 та 8.3 кредитного договору, штрафу, передбаченого пунктом 4.1.2 договору застави, 3 % річних та інфляційних втрат на суму заборгованості. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд першої інстанції встановив, що 05 травня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало [PERSON] вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором на загальну суму 438 288,82 грн, в тому числі: 25 359,63 грн - несплачені чергові платежі, 1 896,82 грн - штраф відповідно до пункту 8.3 кредитного договору, 411 032,37 грн - непогашене тіло кредиту, що станом на 05 травня 2015 року було еквівалентно 19 360,01 дол. США. У вимозі також зазначено, що у разі неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги (для фізичних осіб), ТОВ «Порше Мобіліті» вживатиме заходи щодо примусового стягнення вказаних коштів. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичних платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому разі має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Проте суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов у повному обсязі, в тому числі, стягнувши заборгованість за процентами за кредитом, на яку позивач не має права. Водночас в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до заявлених у справі позовних вимог та наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають стягненню 37 151,97 грн прострочених чергових платежів за кредитним договором за тілом кредиту і процентами за березень та квітень 2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, в тому числі: 25 359,63 грн - сума таких платежів, 1 971,74 грн - 3 % річних, 9 820,60 грн - інфляційні втрати; 441 741,55 грн - непогашене тіло кредиту та три проценти річних від простроченої суми за період з 06 травня 2015 року до 31 жовтня 2017 року, в тому числі: 411 032,37 грн - тіло кредиту, 30 709,18 грн - 3 % річних (411 032,37 грн х 3 х 909 днів / 365 / 100). Крім того, з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню штраф у розмірі 20 % від суми кредиту відповідно до пункту 8.2 загальних умов кредитування у сумі 42 037,41 грн та штраф у розмірі 10 % від вартості предмета застави відповідно до пункту 4.1.2 договору застави від 16 вересня 2013 року у сумі 24 727,89 грн. Твердження [PERSON] щодо подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором не заслуговує на увагу, оскільки за наявності невиконаного рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі № 640/481/16-ц, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2013 року № 50008951 звернуто стягнення на предмет застави, застосування ТОВ «Порше Мобіліті» іншого законного способу для захисту свого порушеного та не поновленого [PERSON] права не є подвійним стягненням заборгованості за кредитним договором. У такому випадку питання виконання виданого кредитору виконавчого документа для примусового виконання судового рішення у справі № 640/481/16-ц у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (добровільним виконання боржником чи іншою особою), підлягають вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України. Висновки суду касаційної інстанції у цій справі відповідають іншим висновкам щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, отриманих раніше Верховним Судом, та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 202/33292/13-ц (провадження № 14-42цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), на які посилається [PERSON] у доводах, викладених у відзиві на касаційну скаргу. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, то рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року слід скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 545 658,82 грн, у тому числі: 37 151,97 грн прострочених чергових платежів за кредитним договором за тілом кредиту та процентами за березень та квітень 2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми; 441 741,55 грн - непогашене тіло кредиту з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за період з 06 травня 2015 року до 31 жовтня 2017 року, 42 037,41 грн - штраф у розмірі 20 % від суми кредиту відповідно до пункту 8.2 загальних умов кредитування, та 24 727,89 грн - штраф у розмірі 10 % від вартості предмета застави відповідно до пункту 4.1.2 договору застави від 16 вересня 2013 року. Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції Позивачем до Верховного Суду надано договір про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, додаткову угоду від 10 квітня 2018 року № 3 до договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, заяву на надання юридичних послуг від 31 жовтня 2017 року № 307, ордер на надання правової допомоги, акт про надані послуги від 08 лютого 2019 року № 3, рахунок на оплату від 08 лютого 2019 року № 150526_307_3, копію банківської виписки за 20 лютого 2019 року. Водночас зазначені документи, зокрема копія банківської виписки, не містять відомостей про надання послуг у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції саме в справі № 640/18356/17; акт про надані послуги від 08 лютого 2019 року № 3 не містить детального опису робіт (наданих послуг). Отже, позивач належно не підтвердив вартість послуг адвоката з надання правничої допомоги у суді касаційної інстанції, як того вимагає частина третя статті 137 ЦПК України. Тому Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Порше Мобіліті» про відшкодування витрат на правничу допомогу. Щодо судових витрат Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. ТОВ «Порше Мобіліті» за подання позовної заяви сплатило судовий збір у сумі 12 894,78 грн, за подання касаційної скарги - 19 345,41 грн; [PERSON] за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у сумі 1 387,20 грн відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2018 року про зменшення розміру судового збору. Оскільки позов підлягає задоволенню частково (63 %), то на користь ТОВ «Порше Мобіліті» належить стягнути 20 311,32 грн, а на користь [PERSON] - 513,26 грн. Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України суд касаційної інстанції вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» слід стягнути витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у судах першої та касаційної інстанцій у сумі 19 798,06 грн.

Outcome: partial