Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) у березні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 03.03.2011 року між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір №CSXRFВ13482693 на підставі якого [PERSON] надано споживчий кредит у розмірі 3046,73 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік. Однак [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 24.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 22218,38 гривень, з яких 443,66 гривень заборгованість за кредитом, 16,83 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 602,74 гривень заборгованість по комісії, 19620,94 гривень пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, а також штрафи в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1034,21 гривень (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати у виді судового збору. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме просив суд зменшити розмір пені нарахованої [PERSON], оскільки ця пеня в декілька разів перевищує розмір кредиту, процентів та комісії разом узятих. Крім того пояснив, що дійсно 03.03.2011 року уклав із [PERSON] кредитний договір для придбання мобільного телефону вартістю 2399 гривень. Після чого виконував свої зобовязання за договором сплачуючи щомісячні платежі. Однак у 2012 році він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого його матеріальний стан значно погіршився, та стало складно вносити кошти на погашення кредиту. Крім того 29.09.2013 року в нього народилася дитина син [PERSON] та майже всі зароблені кошти він вимушений був витрачати на утримання дитини. Не заперечував своєї провини у простроченні виплат за кредитним договором, однак просив врахувати життєві обставини в яких він опинився. Суд оголосивши заяву представника позивача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 03.03.2011 року було укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника №CSXRFВ13482693, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») та [PERSON] (а.с.7-17). Відповідно до умов вказаного [PERSON] надає [PERSON] строковий кредит в сумі 3046,73 гривень на строк 18 місяців з 03.03.2011 року по 02.09.2012 року включно, у тому числі на придбання товару 2399 гривень та на сплату страхового платежу 647,73 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,42 % на місяць та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 100,54 гривень. Погашення заборгованості за даним договором здійснюється щомісячно з 3 по 8 число кожного місяця у сумі 276,73 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Згідно Рахунку-фактури від 03.03.2011 року [PERSON] за рахунок кредитних коштів оплачено в магазині «FoxMart» смартфон NOKIA 5800 вартістю 2399 гривень (а.с. 18-19). Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 5-6), станом на 24.02.2016 року [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором від 03.03.2011 року у сумі 22218,38 гривень, з яких заборгованість за кредитом 443,66 гривень, заборгованість за процентами по користуванню кредитом 16,83 гривень, заборгованість за комісією в сумі 602,74 гривень, пеня в сумі 19620,94 гривень. Крім того на підставі п.2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг нараховані штрафи в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1034,21 гривень (процентна складова, як 5% від суми заборгованості). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсот\-ках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме й нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1-2 ст. 551 ЦК). Згідно п.2.4.5.1. Умов та правил надання банківських послуг, - у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25% від суми від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Частиною третьою ст. 551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК, з урахуванням положень ст. 3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. У розглядуваній справі пеня в сумі 19620,94 гривень значно перевищує розмір як самого кредиту та існуючої заборгованості, так і процентів за користування кредитом із нарахованою комісією. За таких обставин на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, а також враховуючи споживчий характер виданого кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до 5000 гривень. Стягнення пені у розмірі заявленому позивачем, на думку суду, не буде відповідати передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України таким засадам зобовязання, як розумність та справедливість. Щодо стягнення штрафів необхідно зазначити наступне. Відповідно до п. 2.4.5.5. при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. За таких обставин фіксована частина штрафу 500 гривень нарахована [PERSON] правомірно. В той же час процентна складова штрафу повинна розраховуватися виходячи із заборгованості по кредиту, процентам та комісії, без врахування пені. При цьому суд виходить з того, що штраф не може розраховуватися у відсотках від суми пені, оскільки штраф, як і пеня, є різновидами неустойки та розраховуються від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Таким чином процентна складова штрафу становить 53,16 гривень, із розрахунку ((443,66 грн. + 16,83 грн. + 602,74 грн.) х 5%). Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №CSXRFB13482693 від 03.03.2011 року, яка виникла станом на 24.02.2016 року в сумі 6616,39 гривень та складається із заборгованості за кредитом в сумі 443,66 гривень, процентам за користування кредитом в сумі 16,83 гривень, комісії в сумі 602,74 гривень, пені в сумі 5000 гривень та штрафів в сумі 553,16 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 410,37 гривень обчислений виходячи із сплаченого судового збору 1378 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог (6616,39 грн.) відносно заявлених вимог (22218,38 грн.). На підставі ст. ст. 3, 509, 549, 551, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial