Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання кредиту № б/н від 27.11.2012 в розмірі 43\~052,40 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 762 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно кредитного договору від 27.11.2012 відповідачу було надано кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатив. В звязку порушенням боргових зобовязань позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 11.04.2018 даний позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Протокольною ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 08.06.2018 явку представника позивача визнано обовязковою. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду клопотання за змістом якого позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачем подано клопотання в якому просить в задоволені позову відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності, справу слухати у його відсутності. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих клопотаннь фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 27.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 300,00 грн., зі сплатою 30 відсотків річних, з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. \~\~\~\~\~\~ Однак, відповідач умов договору не виконав отримані кошти не повернув у зв'язку із чим станом на 31.12.2017 виникла заборгованість\~\~в сумі 43 052,40 грн. з якої 140 грн.32 коп. - заборгованість за кредитом; 35 361 грн. 97 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 023 грн. 81 коп. заборгованість за пеню та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 2 026 грн.31 коп. штраф (процентна складова) . Відповідно до\~ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1,5\~ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов»язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зважаючи на те, що останню проплату за кредитним договором позичальником [PERSON] було здійснено ще 12.06.2014, а після цього та по день предявлення даного позову 05.03.2018 банк, як кредитор, жодного разу не звертався до позичальника, у визначений законом та договором спосіб, з вимогою про погашення заборгованості строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях\~252,\~255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч.4\~ст.267 Цивільного кодексу України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений\~ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у\~\~задоволенні позову\~\~слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі ст.ст.\~257,\~261,\~267 ЦК України\~та

Outcome: dismissed