Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

ПАТ АБ «Порто Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-Франко» звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], заборгованість за договором №638 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей в сумі 109995,42 грн. Після уточнення позовних вимог в судовому засіданні представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь банку 23430,93 грн., посилаючись на невиконання відповідачем зобовязань за договором. Заочним рішенням Київського райсуду м. Одеси від 13.01.2016 року було задоволено позовні вимоги ПАТ АК «Порто-Франко» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей. 16.03.2017 року до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду з тих підстав, що відповідач належним чином про час і місце слухання справи не був сповіщений, тому до судового засідання не зявився і був позбавлений можливості надати свої заперечення на позов та захищати свої права та майнові інтереси. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заяву підтримала, просила заочне рішення суду скасувати, справу призначити до судового розгляду на загальних підставах і застосувати строки позовної давності до вимог банку. Ухвалою суду від 20.06.2017 року рішення Київського райсуду м. Одеси від 20.04.2015 року було скасовано, справу за позовом позовом ПАТ АБ «Порто-Франко» до [PERSON] про стягнення заборгованості було призначено до судового розгляду на загальних підставах. Представник позивачевої сторони у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позов не визнала. У сьогоднішнє судове засідання представники сторін до суду не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 13.02.2008 року ПАТ АК «Порто-Франко» і [PERSON] уклали договір №638 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей. За умовами договору Банк надає в тимчасове платне користування індивідуальний сейф №204, що розташований в сховищі для індивідуальних сейфів приміщення АКБ «Порто-Франко» за адресою м. Одеса вул. Пушкінська, 10 з метою зберігання Клієнтом цінностей та\\або документів та забезпечує охорону та неможливість доступу до сейфу сторонніх осіб. Вартість послуг за цим договором складає 80 грн. на місяць. Відповідно до умов зазначеного договору, клієнт зобовязався оплачувати вартість послуг за цим договором не пізніше 13 числа кожного місяця. Договір набув чинності з моменту внесення Клієнтом першого платежу. Сторони домовились, що договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах у разі оплати Клієнтом вартості послуг за перший місяць продовженого строку дії договору. Позивачева сторона стверджує, що Клієнт не сплачує вартість послуг за користування індивідуальним сейфом і не звільняє сейф від цінностей з 2010 року внаслідок чого утворилась заборгованість по оплаті в сумі 5066,67 грн. станом на 26.08.2015 року. Умовами договору передбачена відповідальність Клієнта за невиконання зобовязань по оплаті послуг за користування індивідуальним сейфом у вигляді неустойки в розмірі 50% вартості послуг на кожен день не зявлення (п.5.1 договору). Позивач розрахував заборгованість по сплаті за надані послуги - 5066,67 грн., неустойку за 12 місяців 14600 грн., інфляційні втрати - 3764,26 грн. і вимагає стягнути з відповідача на користь банку 23430,93 грн. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилається на договір про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 13.02.2008 року, розрахунок суми позову, копію громадянського паспорту відповідача Вирішуючи дану справу, з урахуванням наданих до суду письмових заперечень та заяви про застосування строків позовної давності суд також враховує, що відповідно до п. 1.3. вищезазначеного договору, надання в користування клієнту сейфу за цим договором здійснюється відповідно до вимог цього договору та ст. 971 ЦК України. Згідно ст. 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Стаття 759 ЦК України встановлює поняття договору найму, а саме за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ч. 1 ст. 762 і ч. 1 ст. 763 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається н строк, встановлений договором. Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Як встановлено судом та визнано сторонами, відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ АБ «Порто Франко» та [PERSON], клієнт зобовязався оплачувати вартість послуг за цим договором не пізніше 13 числа кожного місяця. Договір набув чинності з моменту внесення Клієнтом першого платежу. Сторони домовились, що договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах у разі оплати клієнтом вартості послуг за перший місяць продовженого строку дії договору. Відповідно до ст.77. ст. 78 ЦПК України, позивачем будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення позивачем оплати договору з метою його пролонгації в період з січня 2010 року до суду не надав. Так, починаючи с січня 2010 року, відповідач не здійснював оплату за користування індивідуальним сейфом за вказаним договором, отже відповідно до умов визначеного договору цей договір не був пролонгований. Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку. Таким чином, за договором № 638 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей, що визначає кінцевий строк його дії, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо штрафних санкцій, передбачених розділом цього договору, починається зі спливом встановленого цим договором кінцевого терміну його дії. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся з даним позовом до суду 07.09.2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності, визначеної ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, враховуючи наявність клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності. У звязку із відмовою в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed