Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2013 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №500444386, за яким ПАТ «Альфа-Банк» зобов»язувалося надати [PERSON] кредит в сумі 50011 грн. в строк з 26.12.2013 р. по 27.12.2016 р. , а [PERSON] зобов»язується в порядку та на умовах , що визначені кредитним договором повертати кредит, сплачувати проценти та інші передбачені умовами кредитного договору платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов»язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредит в сумі 50011 грн. В порушення умов договору від 26.12.2013 р. [PERSON] не належним чином виконує свої зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 08.10.2015 року має заборгованість за кредитом в сумі 31844,74 грн., заборгованість за відсотками в сумі 2528,06 грн. та заборгованість по комісії в сумі 4907,77 грн. У зв»язку з порушенням боржником [PERSON] обов»язків щодо сплати кредиту йому також відповідно до умов договору нараховано штраф в сумі 1200 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 40480,57 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту за договором. На підставі викладеного, позивач ПАТ «Альфа-Банк» прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 26.12.2013 року в розмірі 40480,57 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» не з»явився, згідно письмової заяви позивач прохав суд позов задовольнити та розглядати справу за відсутності їх представника. (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що останній платіж за договором здійснив у березні 2015 року та до березня 2015 року проводив оплату за кредитним договором вчасно та в повному обсязі. Після цього перестав платити банку кошти у зв»язку із скрутним матеріальним становищем. Всі спроби дійти згоди із позивачем щодо добровільного врегулювання спору виявилися марними. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову прохала відмовити, мотивуючи тим, що позивач при укладенні договору не зазначив в грошовому виразі загальну суму відсотків за кредитом, не зазначив у переліку умов кредитування такої послуги , як інші послуги банку. У самому кредитному договорі не зазначено такого елементу кредиту як інші послуги банку. Укладаючи договір відповідач мав впевненість, що йому буде надано кредит під 14,99% річних, будь-яких інших виплат він не замовляв, однак при цьому банк вписав в додаток №1 до договору інші послуги банку 800,18 грн. на місяць. Матеріали справи не містять доказів що позивачем надавалися відповідачу будь які інші послуги, крім фінансових надання коштів. Станом на час звернення позивача із позовом відповідачем сплачено 38003,85 грн. по договору, тоді як він мав би сплатити 36797,38 грн. без врахування інших послуг, тобто у відповідача наявна переплата по договору. З'ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів , наданих особами, які беруть участь у справі судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500444386, згідно якого Банк (ПАТ «Альфа-Банк») надає позичальнику ([PERSON]Ф.) кредит, а позичальник приймає кредит в сумі 50011 грн. зі сплатою позичальником 14,99% річних (п.п. 2.1., 2.2. Договору) (а.с. 4). Також умовами кредитного договору від 26.12.2013 р. передбачено сплату позичальником комісійної винагороди (п.2.8. Договору). Згідно п. 2.3. договору сторонами визначено, що датою остаточного повернення кредиту є 27.12.2016 року. Додатком №1 до договору від 26.12.2013 року визначено умови кредитування, графік погашення кредиту (а.с. 7). Відповідно до умов договору від 26.12.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» надано кредитні кошти в сумі 50011 грн. грн. [PERSON], що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 19). В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору від 26.12.2013 року станом на 08.10.2015 року він має заборгованість за кредитним договором в сумі 40 480 грн. 57 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом в сумі 31844,74 грн., заборгованості за відсотками в сумі 2528,06 грн., заборгованості по комісії в сумі 4907,77 грн., заборгованості по нарахованому штрафу в сумі 1200 грн. (а.с. 18). Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з приводу зобов'язання по кредитному договору, які регулюються ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Умовами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді встановленого платежу, складові якого зазначено у графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 15 кредитного договору Банк має право в будь-якому разі вимагати дострокового виконання всіх зобов»язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на місяць терміну сплати обов»язкового платежу за кредитом. З матеріалів справи вбачається, зокрема розрахунку боргу та наданих відповідачем квитанцій про сплату коштів за кредитним договором, що останній платіж відповідач здійснював 23.03.2015 року, тобто позичальником було допущено прострочку сплати щомісячного платежу більш ніж на 1 місяць. 15.10.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, яка на час розгляду справи [PERSON] не виконана (а.с. 11-13). Враховуючи встановлене невиконання позичальником умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2013 року №500444386 станом на 08.10.2015 року в розмірі 40 480 грн. 57 коп. Дана сума боргу доводиться письмовими доказами по справі, а саме розрахунком суми боргу та випискою по рахунку, які не були спростовані в ході розгляду справи. При цьому, суд враховує, що кредитний договір було укладено за анкетою - заявою відповідача [PERSON] від 26.12.2013 року на отримання кредиту (а.с. 8). У п. 2.8 кредитного договору від 26.12.2013 року передбачено сплату позичальником комісійної винагороди за управління кредитом за період з першого місяця користування кредитом по шести десятий місяць користування кредитом , яка становить 1,6% від суми кредиту. Комісійна винагорода, що вказана у цьому підпункті розраховується від суми кредиту, визначеної у п.2.1 розділу №1 цього договору та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів. Так, розмір щомісячної комісійної винагороди становить 800,18 грн. (50011 грн. х 1,6% / 100 %). Вказаний розмір щомісячної комісійної винагороди банку зазначений у розділі 5.4 графіку погашення кредиту додатку №1 до кредитного договору. При цьому зазначення вказаного платежу у розділі 5.4 (інші послуги банку) серед платежів за надані супутні послуги не є підставою для відмови в позові, оскільки умовами кредитного договору чітко визначено сплату комісійної винагороди, як щомісячного платежу, її розмір , вказано як вона визначається. Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово та в повному обсязі сплачував щомісячних платіж, який включає в себе і комісійну винагороду банку, що свідчить про його обізнаність з даним видом платежу, погодження необхідності його сплати та його розміру. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved