Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивачем заявлено вимогу про скасування арешту з нерухомого майна, а саме Ѕ частини будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за №4194. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 23.06.1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась дитина [INFO] [PERSON] 05.11.1992 року шлюб було розірвано. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.1992 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.06.1992 року до повноліття дитини. [INFO] , в межах виконавчого провадженням, Красноармійським РУЮ накладено арешт на Ѕ частину будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.1985 року, зареєстроване в реєстрі за № 4194. У Покровському міськрайонному ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчі документи відносно [PERSON] станом на 18.09.2020 року не перебувають. Виконавче провадження у 2001 році знищено за закінченням строку зберігання, але арешт не знято. У зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, адресовано заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, правом подачі відзиву не скористалась, адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідач Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), правом подачі відзиву не скористався, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Димитрове Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 3-6). 23.06.1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом ЗАГС м. Красноармійськ, актовий запис № 265 (підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу - а.с.7). 27.02.1992 року від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 8). 05.11.1992 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського МУЮ в Донецькій області, актовий запис № 435 (підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с.9). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.1985 року, зареєстроване в реєстрі за № 4194, та копії реєстраційного посвідчення від 01.10.1986 року, жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить в рівних частинах [PERSON] (позивач) та [PERSON] (мати позивача) (а.с. 12, 13). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.0.1992 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.06.1992 року до повноліття дитини. Відповідно до довідки № 1-934 від 13.11.2020 року, виданої ДП «Мирноградвугілля», [PERSON] працював у ВП «Шахта Родинська ДП «Мирноградвугілля» з березня 2007 року по червень 2019 року та з його заробітної плати проводилось утримання аліментів з травня 2007 року по лютий 2012 року. Аліменти на користь [PERSON] на дитину до 18 років та на користь сина [PERSON] на час навчання утримані в повному обсязі (а.с. 11). Згідно листа Покровського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 1718-36354 від 21.09.2020 року, згідно даних ЄДРВП та перевірки інформації а Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виконавчі документи відносно стягнення боргу з [PERSON] на виконанні станом на 18.09.2020 року не перебувають. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] зареєстровано обтяження на 1/25 частину будинку [ADDRESS] . Відповідно до розділу ІХ п. 2 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 07.06.2017, строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавче провадження, за яким було накладено арешт у 2001 році знищено за закінченням строку зберігання, тому у відділі відсутня інформація щодо фактичного виконання даного провадження (а.с. 10). Згідно перевірки в Автоматизованій системі виконавчого провадження та Єдиному реєстру боржників Міністерства юстиції стосовно боржника [PERSON] , на день ухвалення рішення, записи відсутні (а.с. 42, 43). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимога позивача [PERSON] , що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Суд, на підставі вищевикладеного, з урахуванням вказаних правових норм, - приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про скасування арешту з майна. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. ст. 4, 13,\~19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved