Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

ПАТ «Волиньгаз» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його структурним підрозділом - Ковельським управлінням по газопостачанню та газифікації, надаються послуги з поставки природного газу в будинок [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER], споживачем послуг згідно договору від 19 травня 2005 року є відповідач [PERSON]. Остання в повні мірі не оплачує отримані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка з урахуванням уточнених позовних вимог станом на 01 травня 2014 року складає 1625,81 грн. [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» та юрисконсульта товариства Дудки Сергія Миколайовича із зустрічним позовом про стягнення з Дудки С.М. відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та зобов'язання ПАТ «Волиньгаз» зафіксувати існування боргу в сумі 1625,81 грн., як такого що виник станом на 30.06.2010 року. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву [PERSON] вказує на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21.09.2010 року з неї стягнуто на користь ПАТ «Волиньгаз» заборгованість в сумі 1625,81 грн., яка виникла на показник лічильника 16400 станом 30.06.2010 року. Станом на 01.04.2014 року нею використано 27350 м.куб газу, вартість яких повністю сплачена. Однак, підприємством неправомірно скеровуються кошти сплачені неї на поточні платежі на погашення боргу за рішенням суду, хоча вона в добровільному порядку самостійно дане рішення не виконує. Просить зобов'язати підприємство зафіксувати існування заборгованості в розмірі 1625,81 грн. станом на 30.06.2010 року на показник лічильника 16400 та стягнути з юрисконсульта Дудки С.М. завдану неправомірними зверненнями до суду моральну шкоду. В судовому засіданні представника позивача за первісним позовом Дудка С.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав вище вказаних та пояснив, що нарахування плати за послуги газопостачання по особовому рахунку відповідача [PERSON] проводиться на підставі знятих під час обходу показників, показників переданих самим споживачем, а у разі їх відсутності аналітичним шляхом з урахуванням показників лічильника за аналогічний період в попередні роки. У більшості випадків нарахування плати споживачу [PERSON] проводилось саме аналітичним методом. Лише в липні 2012 року за заявою [PERSON] відкореговано показники лічильника за період 2010 - 2011 років згідно поданих споживачем квитанцій. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21.09.2010 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за спожитий газ в розмірі 1625,81 грн. на показник лічильника 16400. Згодом у січні 2011 року підприємством проведено перерахунок заборгованості за 2010 рік за новими тарифами у зв'язку із перевищенням споживачем встановленого 2500 м.куб ліміту. Сума донарахування становила 1666,64 грн. Дану суму споживач зобов'язаний сплатити окремим платежем протягом трьох місяців з моменту перерахунку. Від споживача такої оплати не надійшло, в той же час у січні 2011 року було сплачено значно більшу суму ніж нараховано - 1802,41 грн., яка могла свідчити про самостійне виконання рішення суду та погашення попередньої заборгованості, у зв'язку з чим усі проплати в більшому розмірі спрямовувались на погашення попередньої заборгованості. Визначена до стягнення сума є несплаченою сумою донарахування за 2010 рік. Просить первісний позов задовольнити в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечив та пояснив, що наділений повноваженнями по зверненню до суду із позовами про стягнення заборгованості, а тому його дії не можуть бути розцінені як неправомірні, тим більш такими діями не може бути заподіяна особі моральна шкода. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечила та пояснила, що не погодившись із рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21.09.2010 року про стягнення заборгованості в сумі 1625,81 грн., яка виникла на 30.06.2010 року, вона самостійно його не виконувала і заборгованість не сплачувала. Оплату послуг здійснювала за фактично спожитий газ по показникам лічильника після позначки 16400. Заборгованості за спожитий з 30.06.2010 р. по 01.05.2014 року газ в неї немає. Проведений підприємством перерахунок вартості наданих послуг за 2010 рік в сумі 1666,64 грн. вона сплатила згідно квитанцій від 31.12.2010 року, в яких вказано «доплата». Просить у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримала повністю та пояснила, що безпідставними зверненнями до суду представник ПАТ «Волинь газ» Дудка С.М. завдає їй моральної шкоди, яка полягає у погіршенні здоров'я, на відновлення якого нею витрачено 2000 грн., які вона просить стягнути з відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку: Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] 19 травня 2005 року уклала з Ковельським управлінням по газопостачанню та газифікації ПАТ «Волиньгаз» договір про надання послуг з газопостачання у будинок [ADDRESS] Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу п.1 ч.1 ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року N 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних (комунальних) послуг належать послуги з газопостачання. Відповідно до ч.3 ст.20 даного Закону України споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.7 Договору споживач зобов'язаний своєчасно до 25 числа кожного місяця, слідуючого за звітним, вносити плату за надані послуги по газопостачанню по показниках лічильника газу на кінець попереднього місяця. З матеріалів справи вбачається, що нарахування заборгованості проведено станом на 01.05.2014 року за діючими тарифами на суму 1625,81 грн. З наданих відповідачем [PERSON] копій квитанцій про оплату послуг за період 2010-2014 років вбачається, що нею проведено оплату спожитого газу за період з 01.08.2010 р. по 31.12.2010 р. на показники лічильника 16400-18900 в сумі 3216,94 грн, за весь 2011 рік на показники лічильника 18900-21360 в сумі 1785,00 грн., за 2012 рік на показники 21360-23765 в сумі 1739,00 грн., за 2013 рік на показники 23765-26253 в сумі 1801,00 грн., за період з 01.01.2014 р. по 01.04.2014 р. на показники 26253-27350 в сумі 940,00 грн., у квітні сплачено 375,89 грн. та 291,61 грн. Представник позивача не заперечує факту здійснення відповідачем [PERSON] оплати вказаної суми, підтверджується вона і розрахунковою карткою абонента. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого позивачем примірного розрахунку заборгованості, позивачем включено до розрахунку боргу суму 1625,81 грн., яка не сплачена відповідачем станом на 30.06.2010 року на показник 16400, та щодо стягнення якої Ковельським міськрайонним судом 21.09.2010 року постановлено рішення. В судовому засіданні представник позивача підтвердив ту обставину, що кошти, які надходили від відповідача як оплата послуг спрямовувалась на погашення вказаної заборгованості. Такі дії позивача не відповідають положенням укладеного між сторонами Договору та суперечать ст..61 Конституції України. Не відповідають фактичним обставина справи посилання позивача на те, що визначена сума боргу є несплаченою відповідачкою суми донарахування за понаднормове використання газу в 2010 році. Оскільки, відповідач, відповідно до вимог ст..10 ЦПК України, довела суду здійснення оплати такого донарахування згідно квитанцій від 31.12.2010 року, в яких міститься зауваження - «доплата». За вказаних обставин у задоволенні первісного позову про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті наданих послуг в сумі 1625,81 грн. станом на 01.05.2014 року слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» та Дудки Сергія Миколайовича про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди і зобов'язання вчинити дії, то у його задоволенні також слід відмовити з мотивів його безпідставності, виходячи з такого: В силу ст..3 та ст..4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права осіб у спосіб, визначений законом. Статтею 16 Цивільного Кодексу України не передбачений такий спосіб захисту права, як зобов'язання відповідача зафіксувати суму боргу на визначену позивачем дату. Поставлене позивачем питання може бути вирішено в ході розгляду справи про стягнення боргу, що і має місце в даному випадку. Вимоги [PERSON] про стягнення з юрисконсульта ПАТ «Волиньгаз» Дудки С.М. відшкодування моральної шкоди, яка завдана необґрунтованими зверненнями до суду з позовами про стягнення боргу, задоволенню не підлягають. Оскільки за змістом ст..23, ст..1167 ЦК України відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, завдана неправомірними діями відповідача, крім випадків, передбачених ч.2 ст.1167 ЦК України. Звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги входить до компетенції юрисконсульта ПАТ «Волиньгаз» Дудки С.М., є конституційним правом особи на доступ до правосуддя, а тому кваліфікується як правомірна діяльністю навіть у випадку відмови у задоволенні позовних вимог. В силу ст.88 ЦПК України понесені позивачем за первісним позовом судові витрати у виді сплати судового збору при відмові у задоволенні позову стягненню з відповідача не підлягають. На підставі ст.18, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. N 2246, ст..23,1167 ЦК України,

Outcome: dismissed