Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

ПАТ «КБ Надра» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 408п/14/2007-840 від 18.12.2007 року, за яким банк надав боржнику 10180,00 доларів США зі сплатою 12,89 % річних, із строком повернення до 17.12.2027 року. Мінімальний щомісячний платіж (до 10 числа) складає 119,48 доларів США. Для забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 18.12.2007 року № 408п/14/2007-840 02.10.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1, за якою кредитний договір було викладено в новій редакції, зокрема позичальник зобовязувався застрахувати предмет іпотеки та робити це щорічно. Копію договору про страхування та документів що засвідчують сплату страхових внесків надавати в банк. Станом на 10.02.2015 року рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 10\~414,15 доларів США і 13\~023,24 грн. з них: 9\~651,22 доларів США заборгованість за кредитом; 762,93 доларів США заборгованість за відсотками; 5\~262,46 грн. пеня; 7\~760,78 грн. штраф. Для належного виконання зобовязань за кредитними договором, було укладено договір поруки від 18.12.2007 року за яким [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 408п/14/2007-840 від 18.12.2007 року. Оскільки відповідачами не виконуються взяті на себе зобовязання щодо сплати кредиту, позивач звернувся з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 18.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 408п/14/2007-840 від 18.12.2007 року, за яким банк надав боржнику 10 180,00 доларів США зі сплатою 12,89 % річних, із строком повернення до 17.12.2027 року. Мінімальний щомісячний платіж (до 10 числа) складає 119,48 доларів США. Для забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 18.12.2007 року № 408п/14/2007-840. предметом іпотеки виступив будинок з надвірними спорудами по вул. Курченко, 4 в м. Золотоноша. 02.10.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1, за якою кредитний договір було викладено в новій редакції, зокрема позичальник зобовязувався застрахувати предмет іпотеки та робити це щорічно. Копію договору про страхування та документів що засвідчують сплату страхових внесків надавати в банк (п. 3.3.5). Для належного виконання зобовязань за кредитними договором, було укладено договір поруки від 18.12.2007 року за яким [PERSON] виступив поручителем за кредитним договором № 408п/14/2007-840 від 18.12.2007 року. 26.02.2015 року позивач направляв [PERSON] та [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості з попередженням про те, що у випадку невиконання вимог будуть здійснені заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належними чином. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобовязані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.4 ст.109 ЖК України виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 2783,60 грн. з них: 2\~540,00 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру.

Outcome: approved