Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 25 березня 2014 року кредитного договору № 011/0035/201489, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 70\~000 грн. зі строком повернення до 20 березня 2015 року зі сплатою 27 % річних. Відповідно до умов договору позивач надав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, однак позичальник грошові зобовязання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 21 січня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 74\~360,86 грн., та складається з заборгованості по кредиту 59\~583,78 грн., заборгованості по сплаті відсотків 10\~500,28 грн.; пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків 4\~276,80 грн. [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON] за кредитним договором. Банком з метою погашення заборгованості направлялися вимоги про дострокове погашення заборгованості, які відповідачі проігнорували. За вказаних обставин [PERSON] просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 74\~360,86 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі до суду повторно не зявилися оповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що 25 березня 2014 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» (далі [PERSON]) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 011/0035/201489, за яким [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі 70\~000 грн. до 20 березня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % на рік та щомісячним платежем в розмірі 6\~721,22 грн. (а.с. 6 18). Відповідно до п. 1.1, п. 1.4 кредитного договору № 011/0035/201489 (далі договір) [PERSON] надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 70\~000 грн. Кредитні кошти призначені для поповнення обігових коштів та фінансування поточної господарської діяльності. Згідно з п. 5.2 договору позичальник зобовязаний згідно графіку погашення кредиту, здійснювати ануїтетний платіж згідно з Графіком. Як встановлено п. 4.1 договору зобовязання позичальника за кредитним договором може бути забезпечено порукою. В якості забезпечення виконання вимог за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 52193/0035/352093 від 25 березня 2014 року, згідно з яким останній взяв на себе зобовязання відповідати за виконання з боку [PERSON] умов договору в повному обсязі (а.с. 19 25). Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобовязань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору. Кредитом [PERSON] користувалася, але не виконувала належним чином грошові зобовязання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 17 жовтня 2014 року становить 74\~360,86 грн. (а.с. 29 30). 04 лютого 2015 року на адресу відповідачів направлено письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, у звязку з тим, що позичальник припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договром, в яких їх попереджено, що у разі непогашення заборгованості протягом тридцяти днів, банк буде змушений вжити заходи до її примусового стягнення шляхом звернення з позовом до суду про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором (а.с. 27 28). Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідач [PERSON] в силу п. 1.1 договору поруки, ч. 1 ст. 554 ЦК України за порушення договірних зобовязань відповідає перед банком як солідарний боржник. За цих обставин та відповідно до умов кредитного договору, ст. 1050 ЦК України, [PERSON] має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 5).

Outcome: approved