Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 10 липня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № СVGWGA00001371, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22 350 доларів США на термін до 07 липня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 15 квітня 2016 року розмір заборгованості за договором складає 67 656,30 доларів США, що еквівалентно 1 734 707,66 гривень, яка складається із наступного: 13 036,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 18 750,88 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2 731,99 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом та 29 906,20 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, а також 9,75 доларів США штраф (фіксована частина), 3 221,26 доларів США (процентна складова). Крім того, посилається на те, що для забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між ним та відповідачем [PERSON] 10 липня 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором № СVGWGA00001371 від 10 липня 2007 року. Зважаючи на викладене просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляв і не просив суд відкласти розгляд справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, звернулася до суду із заявою, просила справу розглянути в її відсутність, відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення із неї суми заборгованості, у звязку із тим, що договір поруки є припиненим. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між позивачем ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СVGWGA00001371, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22 350 доларів США на термін до 07 липня 2017 року та сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% відсоток від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно умов кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно умов договору, терміном до 07 липня 2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № СVGWGA00001371 від 10 липня 2007 року станом на 15 квітня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 67 656,30 доларів США, що еквівалентно 1 734 707,66 гривень, яка складається із наступного: 13 036,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 18 750,88 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2 731,99 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом та 29 906,20 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, а також та 9,75 доларів США штраф (фіксована частина), 3 221,26 доларів США (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10 липня 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором № СVGWGA00001371 від 10 липня 2007 року. За змістом вказаного договору остання поручилися за належне виконання умов кредитного договору про повернення кредиту [PERSON] в розмірі 22 350 доларів США у строк з 10 липня 2007 року по 07 липня 2017 року зі сплатою процентів у розмірі 0,92 % за місяць (11,04% на рік), а при порушенні зобовязання по погашенню кредиту зі сплатою 2,44 % відсотків за місяць. Відповідно до п.2.3.1. вищевказаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки при настанні зазначених у договорі обставин. Із розрахунку заборгованості за договором СVGWGA00001371 від 10 липня 2007 року, наданого позивачем, вбачається, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» з 05.11.2008 року збільшив відсоткову ставку з 11,04% річних до 13,08% річних. Згідно вимог ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Встановлено, що пунктом 13 договору поруки укладеного між банком та [PERSON] передбачено, що зміна і доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що між ним та поручителем [PERSON] було укладено таку додаткову угоду, а відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України обовязок доказування покладається на кожну сторону. Тому, суд приходить до висновку, що позивач, збільшивши процентну ставку поручителя, таким чином збільшив обсяг його відповідальності без його додаткового повідомлення та укладення окремої угоди. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що договір поруки є припиненим, тому в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача [PERSON] слід відмовити. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 26 020,61 грн. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: partial