Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 10.09.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дружини [PERSON] , до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до виповнення сином [PERSON] трьох років до [INFO] . Свій позов позивач мотивує тим, що вона 08.11.2017 одружилась з [PERSON] . Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені. Позивачем було подано позов до суду про розірвання шлюбу. Сторони дійшли спільної згоди, що син [PERSON] буде проживати з позивачем. Позивач не має змоги працювати, оскільки має дитину до трьох років. В зв`язку з цим не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач отримані прибутки витрачає на власні потреби та не бажає допомагати в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач 28.11.2019 подав відзив на позов, в якому просив позов задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Частинами 7, 8 ст.178 ЦПК України, передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що в ухвалі судді Шполянського районного суду Черкаської області про відкриття провадження від 28.10.2019 було зобов`язано відповідача у разі не визнання позову подати відзив у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Дана ухвала була отримана відповідачем 05.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення штрих код 20612 0002547 0, дата подання 30.10.2019. Таким чином, відповідач зобов`язаний був подати відзив до 19.11.2019. Натомість, відповідач подав відзив по справі 28.11.2019. Клопотань про поновлення строків подання відзиву, із зазначенням причин поважності пропуску строків для подання відзиву, не надав. Отже, суд не приймає до уваги наданий відзив, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.2 ст.191 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28.10.2019 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) учасників справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки від 05.09.19 №277, виданої виконавчим комітетом Надточаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] , 1984 року народження, дійсно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на утриманні, зареєстровані та проживають її діти: син - [PERSON] , 2007 року народження, син - [PERSON] , 2013 року народження, син - [PERSON] , 2018 року народження. (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.11.2017, актовий запис №126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2017, виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.05.2018, виданим виконавчим комітетом Надточаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №2. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 202/712/17 від 12.11.2018. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з наданих позивачкою доказів, а саме: довідки від 05.09.19 №277, виданої виконавчим комітетом Надточаївської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, в громадянки [PERSON] , 1984 року народження, перебуває на утриманні син - [PERSON] , 2018 року народження, який проживає разом з нею. (а.с.4). В зв`язку з чим позивачка не має можливості працювати та отримувати заробітну плату на своє утримання. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач не надав доказів, що він є непрацездатною особою, а тому суд вважає, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною та не має самостійного доходу. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що сторони є батьками дитини [PERSON] , а відтак у відповідача наявний обов`язок утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню та стягує з відповідача на утримання позивача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 10.09.2019, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial