Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» 31 травня 2013 року звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором R53400255443В, посилалося на те, що відповідно до умов вищевказаного договору банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 99 900 гривень під 22% річних з терміном повернення в строк до 14.05.2017 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши кошти відповідачу. Відповідач у свою чергу не виконує свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому станом на 08 квітня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 105 032 гривень, де сума поточної заборгованості за кредитом - 90519,71 гривень, сума простроченої заборгованості за кредитом - 5381,41 гривень, сума інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту - 7,07 гривень, три відсотки річних за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту - 66,63 гривень, сума простроченої заборгованості за процентами - 4297,18 гривень, поточна заборгованість за відсотками за період з 28.03.2013 року по 08.04.2013 року - 692,89 гривень, сума пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 4056,36 гривень. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором R53400255443В у розмірі 105 032,22 гривень та судові витрати у розмірі 1051,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53400255443В (а.с.14-24), що підтверджується копією вказаного договору. Згідно п.3.3.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач прияв зобов'язання сплачувати позивачу 22% річних щомісячно з кінцевим терміном повернення 14 травня 2017 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 99 900 грн., про що свідчить меморіальний ордер №49003 від 14 травня 2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Встановлено, що Банк направляв [PERSON] лист-вимогу негайного виконання зобов'язань по Кредитному договору та сплати заборгованості протягом 30 днів від дати направлення (а.с.10), що підтверджується реєстром поштових відправлень № 694 (а.с.12) Так, відповідач станом на 08 квітня 2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку (а.с.6) утворилась у сумі 105 032,22 гривень, де сума поточної заборгованості за кредитом - 90519,71 гривень, сума простроченої заборгованості за кредитом - 5381,41 гривень, сума інфляційних втрат за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту - 7,07 гривень, три відсотки річних за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту - 66,63 гривень, сума простроченої заборгованості за процентами - 4297,18 гривень, поточна заборгованість за відсотками за період з 28.03.2013 року по 08.04.2013 року - 692,89 гривень, сума пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 4056,36 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача. Відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором R53400255443В у розмірі 105 032,22 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1051,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved