Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 31.05.2013 року з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що згідно договору № 214821-cred від 17.03.2008 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 30000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок № [NUMBER] відкритий «Приватбанком» згідно договору №51250-cаrd від 21.02.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.03.2010 року. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. З метою забезпечення зобов'язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 214821 від 17.03.2008 року. Відповідно до умов якого [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем, поручається за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Однак відповідачі взяті на себе зобов'язання у встановлений строк не виконали, у зв'язку з чим станом на 14.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 61091,24 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 15051,49 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 42892,55 гривень, штрафи: 250,00 гривень ( фіксована частина), 2897,20 гривень (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача Ковальчук А.А. на позові наполягав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, при цьому просив суд звернути увагу на те, що боргові зобов'язання відповідачів за кредитним договором на підставі стягнення заборгованості за попереднім рішенням суду є не припиненими. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та посилаючись на те, що по договору кредиту вже було винесено судове рішення, яким стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість та яке вже виконано, крім того закінчилися строки позовної давності по стягненню заборгованості, просив в задоволені позову відмовити, надав письмові заперечення та заяву про застосування строку позовної давності (а.с.49-50 заява). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином. (а.с.82-84, 88 повідомлення, а.с.91 розписка). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 214821-cred, згідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 30000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок № [NUMBER] відкритий «Приватбанком» згідно договору №51250-cаrd від 21.02.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.03.2010 року. (а.с.8-9 копія кредитного договору, а.с.10 заява). 17.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 214821, відповідно до умов якого [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем, поручається за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. (а.с.11 договір поруки). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 214821-cred від 17.03.2008 року, яка станом на 23 липня 2009 року складала 26167,77 гривень, з яких: 21801,49 гривень заборгованість за кредитом; 2882,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафні санкції - 250 гривень та 1234,18 грн.. Дане рішення не оскаржено та набрало законної сили 30.06.2011 року ( а.с. 36 - копія рішення). Згідно копії постанови державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 13 грудня 2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-654/2010 року виданого на виконання вищевказаного судового рішення, закінчено в зв'язку повним виконанням рішення суду та зі сплатою боргу в повному обсязі ( а.с.40 - копія постанови) Згідно п.8.6 укладеного кредитного договору, обумовлений між сторонами строк дії договору - до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов'язань ( а.с. 9 - копія договору). Зважаючи на вказані обставини та те, що при стягненні заборгованості за попереднім рішенням суду не вирішувалося питання про розірвання договору, суд приймає до уваги доводи представника позивача в судовому засіданні, про неприпинення боргового зобов'язання [PERSON] та [PERSON], з якою було укладено договір поруки, за кредитним договором. Як убачається з тексту позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту станом на 14.05.2014 року у розмірі 61091,24 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 15051,49 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 42892,55 гривень, штрафи: 250,00 гривень ( фіксована частина), 2897,20 гривень (процентна складова). З наданих представником відповідача копій квитанцій вбачається, що на виконання вищевказаного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу відповідачем [PERSON] було перераховано 03.04.2012 року - 2350,00 гривень; 18.10.2012 року - 15000,00 гривень та останній платіж проведено 13.11.20124 року в розмірі 11854,39 гривень ( а.с. 37-39 - копії квитанцій). Тобто з 13 листопада 2012 року заборгованість за тілом кредиту боржником [PERSON] погашена повністю. У зв'язку із цим, подальше нарахування Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» відсотків за користування кредитними коштами з 13 листопада 2012 року є необґрунтованим. Крім того, у зв'язку із тим, що позивачем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» кошти , які стягувались виконавчим провадженням з примусового виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.12.2010 року не були зараховані за призначенням ( визначеним рішенням) на тіло кредиту в сумі 21801,49 грн. та на проценти в сумі 2882,10 грн., тому з розрахунком заборгованості наданого позивачем, суд погодитися не може. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу основна сума боргу. Як слідує з п.3.3 договору кредиту зобов'язання по договору виконуються в наступній послідовності: 1) витрати Банку, пов'язані з виконанням договору на оплату послуг адвокатів; 2) неустойка (штраф, пеня); 3) прострочена винагорода; 4) винагорода; 5) прострочені проценти; 6) прострочений кредит; 7) кредит, якщо інше не передбачено даним договором ( а.с. 8 - копія договору). Відповідно до роз'яснення наданих у п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. У зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] останній платіж по погашенню заборгованості за рішенням суду здійснено 13 листопада 2012 року, тому з відповідачів, на користь позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних, що передбачено умовами карткового рахунку до повного виконання зобов'язань а саме з 23 липня 2009 року ( період зазначений у рішенні суду) до 13.11.2012 року з врахуванням періодів внесених грошових коштів відповідачем [PERSON] на виконання рішення суду. Так, за період з 23 липня 2009 року (дата на яку стягнуто заборгованість за попереднім рішенням) по 18.10.2012 року погашення саме тіла кредиту в сумі 21801,49 грн. не відбувалось, у зв'язку із чим розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується виходячи з періоду користування 1183 дні за формулою 21801,49 грн. х 30%: 360 днів: 100%х 1183 дні = 21492,63 грн. Подальший розрахунок відбувається з урахуванням суми погашення тіла кредиту ( після внесення коштів 18.10.2014 року) його залишку та періоду до наступного платежу, а саме за період з 18.10.2012 року по 13.11.2012 року з розрахунку 30% річних з наступного розрахунку: 7917,49 грн.х30%:100%:360 днівх25днів=164,94 грн. Що разом за увесь період з 23 липня 2009 року по 13 листопада 2012 року становить 21657( двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят сім) гривень 57 копійок. На підставі наданого розрахунку, суд вважає, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача відсотків за користування грошовими коштами за період з 23 липня 2009 року по 13 листопада 2012 року в сумі 21657( двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят сім) гривень 57 копійок. В іншій частині позовних вимог, суд не вбачає законних підстав для їх задоволення. При цьому суд також не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки строки звернення до суду позивачем не порушені. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп..

Outcome: partial