Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPXWAN57186474 від 01.08.2007 року у розмірі 239223 грн. 41 коп., також просить стягнути з відповідача сплачені судові витрати у розмірі 3588 грн. 35 коп. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] з позовом не згоден, вважає що позивачем не доведено факту порушення діями відповідача особистих прав, визначених та встановлених у Договорі, захист яких він вимагає, та не надано доказів на підтвердження виникнення заборгованості. Вважає, що позивачем були надані докази, які спростовують факт виникнення заборгованості, та можливості нарахування штрафних санкції за Договором. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з Виписки з 01.08.20108 р. по 05.08.2015 р. по рахунку №22037057287084 вбачається, що 15.09.2008 р. в межах кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, ЗАТ «А-БАНК» на рахунок позивача була перерахована сума у розмірі 55\~265, 18 грн. в якості погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем. Зазначену господарську операцію позивач у вказаній виписці відобразив як «Закриття заборгованості за договором». Відтак, заборгованість, з вирахуванням першого платежу у розмірі 299 грн. 98 коп., зробленого відповідачем, була сплачена у повному обсязі ЗАТ «А-БАНК» 15.09.2008 р., тож зобовязання за договором вважаються виконаними. Крім того позивачем був доданий до матеріалів справи документ на підставі якого начебто Позивачем була укладена додаткова угода в межах вищевказаного договору факторингу, на підставі якої Позивач отримав право стягнення заборгованості за Договором, укладеним з Відповідачем. Проте, цей документ, окрім інформації про наміри укласти подібну додаткову угоду до договору факторингу, більше не містить ніяких відомостей. Також, зазначений документ не містить обовязкових реквізитів, а саме підписів уповноважених осіб та мокрої печатки товариства. А відтак, не має ніякої доказової сили та не може вважатися додаткової угодою. Крім того, інформативний характер такого документу викликає не абиякі сумніви щодо законності його використання, як підстави для нарахування штрафів в межах Договору. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між [PERSON]та ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір №ZPXWAN57186474, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит у розмірі 55565 грн. 16 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та порядку встановленими кредитним договором. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі та в межах укладеного Договору Відповідачем були отримані кредитні кошти у загальній сумі в розмірі 55\~56 грн. 16 коп. 04.09.2008 р. Відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості були сплачені грошові кошти у розмірі 299 грн. 98 коп. (фактично перший платіж за кредитним Договором). З виписки з 01.08.20108 р. по 05.08.2015 р. по рахунку №22037057287084, наданої позивачем, вбачається, що 15.09.2008 р. в межах кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, ЗАТ «А-БАНК» на рахунок позивача була перерахована сума у розмірі 55\~265, 18 грн. в якості погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем. Зазначену господарську операцію позивач у вказаній виписці відобразив як «Закриття заборгованості за договором». Таким чином заборгованість, з вирахуванням першого платежу у розмірі 299 грн.98 коп., зробленого відповідачем, була сплачена у повному обсязі ЗАТ «А-БАНК» 15.09.2008 р., тож зобовязання за договором вважаються виконаними. Із копії договорів факторингу, наданих позивачем, вбачається, що за однаковими реєстраційними номерами за №1 від 15.09.2008 р., укладені між позивачем таЗАТ «А-БАНК», містять ідентичні умови щодо відступлення позивачем на користь ЗАТ «А-БАНК» у повному обсязі права вимоги до боржників. Оригінали таких договорів для огляду суду не надавались. Крім того, у договорі факторингу, наданим позивачем, сторони у договорі, а саме ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (зазначений у договорі факторингу як «Фактор») та ЗАТ «А-БАНК» (зазначений у договорі факторингу як «Клієнт») сплутані місцями, що фактично призводить до унеможливлення виконання такого договору, оскільки, враховуючи умови такого договору факторингу, дії з відступлення прав вимоги боржників, які отримували кредитні кошти у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на свою користь є позаправовим, а застосування такого правочину порушує умови, визначені Цивільним кодексом України, зокрема, відповідно до ст.1077 якого за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В той же час, у виписках по рахунку, наданих позивачем, зазначається про укладення договору факторингу та закриття заборгованості за Договором. Документ, наданий позивачем, на підставі якого начебто позивачем була укладена додаткова угода в межах вищевказаного договору факторингу, на підставі якої позивач отримав право стягнення заборгованості за Договором, укладеним з Відповідачем, окрім інформації про наміри укласти подібну додаткову угоду до договору факторингу, більше не містить ніяких відомостей. Також, зазначений документ не містить обовязкових реквізитів, а саме підписів уповноважених осіб та мокрої печатки товариства. А відтак, не має ніякої доказової сили та не може вважатися додаткової угодою. Крім того, інформативний характер такого документу викликає не абиякі сумніви щодо законності його використання, як підстави для нарахування штрафів в межах Договору. Враховуючи вищевикладене, те, що з Виписки з 01.08.20108 р. по 05.08.2015 р. по рахунку №22037057287084 вбачається, що 15.09.2008 р. в межах кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, ЗАТ «А-БАНК» на рахунок позивача була перерахована сума у розмірі 55\~265 грн. 18 коп. в якості погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем та те що позивачем не доведено факту порушення діями відповідача особистих прав, визначених та встановлених у Договорі, захист яких він вимагає, та не надано доказів на підтвердження виникнення заборгованості, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed