Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 11278.97 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10 червня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в подальшому перейменований в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № [NUMBER] . На підставі даного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано банківську платіжну картку. 16 грудня 2015 року з відповідачем укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 638970. Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п. 6.1. даної заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору. На підставі вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 11000 грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. Кредитні кошти відповідач отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 13.02.2019 року утворилась заборгованість, яку позивач визначає в сумі 11278.97 грн., що складається з наступного: - заборгованість по кредиту 10793,90 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 408,10 грн.; сума нарахованої пені - 39,94 грн.; сума інфляційних втрат - 25,23 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості - 11,80 грн.. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, вимоги позивача про їх повернення ігнорує, тому позивач змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2020 року. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого повідомлення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписанням заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, він ініціює одержання та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між нею та банком кредитного договору, що стверджується п. 6.1 вказаної заяви. Окрім того, відповідно до п. 6.13 вказаної заяви відповідач підтвердив, що до підписання даної заяви банк надав йому, як споживачу, а він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту. Факт погодження відповідача із запропонованими умовами кредитного договору позивачем стверджується підписом відповідача у заяві. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від їх сплати. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, а також випискою по картковому рахунку, які містяться в матеріалах справи та із яких вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти на свої потреби та частково здійснював погашення суми кредиту, що стверджує факт його обізнаності про те, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Окрім того відповідач до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата Відповідачем неустойки у вигляді пені за порушення зобов`язання, передбачена нормами чинного законодавства, а тому позивач має право стягувати з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, умова про встановлення якої визначена в п. 6.8 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Таким чином, відповідачу необхідно сплатити позивачу на його вимогу також неустойку у вигляді пені за порушення зобов`язання передбаченого Договором, інфляційні витрати та 3% річних від суми простроченої заборгованості. Крім того, відповідно до частини першої статті 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по кредиту перед позивачем становить 11278.97 грн., що складається з наступного: заборгованість по кредиту - 10793,90 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 408,10 грн.; сума нарахованої пені - 39,94 грн.; сума інфляційних втрат - 25,23 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості - 11,80 грн.. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням №0712228224 від 19.02.2019 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved