Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Другого воєнізованого гірничорятувального загону, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову допомогу при звільненні, у розмірі тримісячного середнього заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при звільненні відповідачем не була виплачена одноразова допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітків. При зверненні до позивача з заявою про виплату вказаної допомоги, відповідачем було відмовлено у виплаті у зв`язку з відсутністю грошових коштів, оскільки відповідно до п. 6,8 Колективного договору на 2016-2020 роки, між адміністрацією відповідача та трудовим колективом загону, вихідна допомога виплачується за наявності коштів. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 09.07.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/4315/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 24.09.2020 року представником відповідача був наданий відзив, в якому він заперечував проти позову, зазначив, що оплата праці особового складу Державної ВГРС у вугільній промисловості, в т.ч. і особового складу Другого ВГРЗ здійснюється на підставі Положення про грошове забезпечення особового складу ДВГРС, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 16.08.2002 № 484 та зареєстрованого у Міністерстві 05.11.2002 за № 870/7158. Відповідно до зазначеного нормативно - правого акту виплата одноразової допомоги при звільненні особовому складу не передбачена. Колективний договір Другого ВГРЗ на 2016-2020 роки передбачає виплату одноразової допомоги при звільненні лише у разі наявності коштів на ці цілі. Умови контракту (розділ, що регулює оплату праці), укладеного між сторонами не містить в особі обов`язку відповідача щодо виплати допомоги у зв`язку із звільненням. Підписуючи контракт, працівник погодився з такими умовами оплати його праці. Заперечував проти задоволенні позовних вимог. 24.09.2020 року представником відповідача надане письмове клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача. 24.03.2021 року представником відповідача надані доповнення до відзиву на позовну заяву. 30.03.2021 року позивачем надані заперечення на доповнення до відзиву. 23.04.2021 року позивачем надане письмове клопотання про слухання справи у його відсутність. 21.10.2021 року позивачем долучені письмові докази. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку нараховувати та виплачувати одноразову вихідну допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - Другого воєнізованого гірничорятувального загону в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, до суду надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглядати без участі представника. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 14.04.1982 року, [PERSON] , [INFO] , на підставі наказу № 150-к від 23.12.2019 був звільнений за ст. 39 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Згідно з листом № 385 від 01.07.2020 Другого воєнізованого гірничорятувального загону, наданого на звернення [PERSON] , виплата вихідної допомоги у зв`язку виходом на пенсію виплачується працівникам лише при наявності коштів, передбачених на зазначену ціль, тому [PERSON] відмовлено у виплаті зазначеної допомоги. Згідно з довідкою № 692 від 26.11.2020 року, виданою Другим воєнізованим гірничорятувальним загоном, середньомісячний заробіток [PERSON] за період з 01.10.2019 по 30.11.2019 року становить 11237, 57 грн. Відповідно до п. 6.8 Колективного договору 2016 - 2020 роки, підписаного між відповідачем та Первісною профспілковою організацією незалежної профспілки гірників України 2ВГРЗ робітнику, який має право на пенсію за віком, при першому звільнені вихідна допомога виплачується лише за наявності коштів, передбачених на цю мету законами про державний бюджет на відповідний рік і Планом використання бюджетних коштів. Відповідно до п. 3.2. Галузевої Угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 р. за №71 від 07.08.2001 р. (далі Галузева Угода), Положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладенні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх Підприємств, що перебувають у сфері дії Сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів. Відповідно до п.12.15 Галузевої Угоди, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на Підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків - 7,5 - 10 - одного середньомісячного заробітку; - 12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків; - 17,5 - 20 - трьох середньомісячних заробітків. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснювати за аналогією до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. З вищезазначеного вбачається, що Галузевою Угодою та колективним договором підприємства (п.6.8 Колективного договору на 2016-2020 роки), в частині соціальних гарантій (соціального захисту), які були чинні на час звільнення позивача із підприємства, передбачено виплачувати при виході на пенсію працівнику одноразову допомогу залежно від стажу його роботи на підприємстві. Як встановлено судом, позивач відпрацював в Другому воєнізованому гірничорятувальному загоні більше 20 років та був звільнений за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію. Мотивувальна частина Згідно зі ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Відповідно до п.12.15 Галузева угода між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року, з подальшими змінами та доповненнями, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і ін.) (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на Підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад 20 років для чоловіків - трьох середньомісячних заробітків. Ця допомога сплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат, на які має право працівник згідно з чинним законодавством. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1 липня 1993 року N 3356-XII встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Стаття 9 цього Закону передбачає, що Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Вимоги Галузевої угоди розповсюджуються на всі підприємства відповідної галузі, в даному випадку слід керуватися Галузевою Угодою між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, а не Колективним договором. Статтею 16 КЗпП України встановлено, що умови колективного договору, що погіршують порівняно із чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Судом встановлено, що вимоги до власників підприємства, передбачені Галузевою Угодою гірничо-металургійного комплексу України та Колективного договору підприємства, в частині соціальних гарантій працівників при виході на пенсію, різняться, так Галузевою Угодою передбачено виплачувати при виході на пенсію працівнику одноразову допомогу, однак така норма в колективному договорі обумовлена виплатою лише при наявності коштів, а тому колективний договір погіршує становище працівників підприємства в порівнянні з умова Галузевої Угоди. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин умов саме Галузевої Угоди, виконання якої є обов`язком для відповідача, а не Колективного договору, положення якого погіршують становище працівника. Галузевою Угодою гірничо-металургійного комплексу України в частині соціальних гарантій (соціального захисту), , передбачено виплачувати при виході на пенсію працівнику одноразову допомогу залежно від стажу його роботи на підприємстві. Як встановлено у судовому засіданні, позивач безперервно відпрацював на підприємстві відповідача більше 20 років та був звільнений за ст. 39 КЗпП у зв`язку із виходом на пенсію. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на отримання вихідної допомоги в розмірі тримісячної середньої заробітної плати. А тому позовні вимоги [PERSON] до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про захист трудових прав підлягають задоволенню в повному обсязі. Постановою КМ України від 8 лютого 1995 р. № 100 ( Із змінами та доповненнями) затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку… передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Виплата повинна була бути проведена в день звільнення тобто 28.12.2019, заробітну плату слід брати за два останні місяці перед звільненням. Отже, розмір недоплаченої [PERSON] одноразової допомоги згідно з умовами Галузевої угоди становить 33712,56 гривень (із розрахунку: 11237,52 х 3 = 33712,56). Статтею 47 КЗпП України встановлений обов`язок для власника або уповноваженого ним органу, в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Судовий збір в розмірі 840,8 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved