Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Орган опіки та піклування - Горохівська районна державна адміністрація Волинської області звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягнення аліментів на її утримання. Свій позов мотивує тим, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Реєстрацію народження малолітньої [PERSON] було проведено відповідно до ст.135 СК України. Відповідачка утриманням та вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний розвиток. Відповідачка ніде не працює, в офіційному шлюбі не перебуває, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує дитині належного батьківського піклування, не турбується про її розвиток, харчування та умови проживання. Позов просить задовольнити, позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягувати з відповідачки в користь малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання в розмірі по 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить передати малолітню [PERSON] , [INFO] на опікування органу опіки та піклування - Горохівській районній державній адміністрації для вирішення питання її подальшого влаштування. Представник позивача, Карпук Т.М. , в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов не подавала, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 29 серпня 2019 року стверджується, що реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , була здійснена в порядку ст.135 СК України. Згідно з характеристикою, виданою Мар`янівською селищною радою Горохівського району Волинської області 02 вересня 2019 року за №115, [PERSON] зарекомендувала себе з неналежної сторони, ніде не працює, веде не нормальний спосіб життя, не байдужа до вживання спиртних напоїв, матеріально-побутові умови сім`ї незадовільні, сім`я знаходиться на постійному контролі в сільській раді. Довідкою Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області №113 від 02 вересня 2019 року стверджується, що до складу сім`ї [PERSON] входять: сестра [PERSON] та дядько [PERSON] . Відповідно до листа Горохівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 18 вересня 2019 року за №347/1.22/2-19, сім`я [PERSON] , жительки села Брани Горохівського району Волинської області перебуває на обліку сімей, які опинились у складних обставинах, а також перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я. Письмовою заявою [PERSON] від 29 серпня 2019 року стверджується, що вона просить влаштувати свою малолітню дочку [PERSON] , [INFO] до Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи. Розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 30 серпня 2019 року за №217 малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було направлено до Комунального підприємства «Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. Листом директора Комунального підприємства «Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради №255/2.10/19 від 29 жовтня 2019 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] знаходиться на повному державному утриманні. За час перебування дитини в закладі її матір, [PERSON] , жодного разу свою дочку не відвідувала та не цікавилась її станом здоров`я, не виявляла щодо неї батьківської турботи та піклування. З актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] вбачається, що умови проживання дитини незадовільні. В кімнатах не прибрано, не побілено, відчувається неприємний запах, Житловий будинок перебуває у занедбаному стані, постільна білизна відсутня, запас продуктів харчування також відсутній. Присадибна земельна ділянка також знаходиться у занедбаному стані, запас дров для опалення в будинку відсутній. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року відповідачку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням комісії захисту прав дитини Горохівської районної державної адміністрації №21/1 від 07 листопада 2019 року було рекомендовано голові райдержадміністрації видати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування - Горохівської районної державної адміністрації №2124/44/2-19 від 11 листопада 2019 року, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з`ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов`язку по вихованню дочки, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дітей, необхідно також установити, що батьки свідомо ухиляються від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батьки наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дітей. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідачка [PERSON] не турбується про належне виховання та утримання своєї малолітньої дитини та не піклується про неї, не проявляє відносно неї належної материнської уваги та турботи, матеріально її не забезпечує, не піклується про стан здоров`я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її потребами. Суд вважає, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно її малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, то її слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини, так як для цього є законні підстави. Разом з тим, суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст.169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Крім того, відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 14 вересня 1995 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) слід стягувати в користь малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі по 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, з дня подачі позову до суду, тобто з 16 грудня 2019 року, та до досягнення дитиною повноліття. Суд також задовольняє вимогу позивача щодо передачі малолітньої [PERSON] , [INFO] на опікування органу опіки та піклування - Горохівській районній державній адміністрації для вирішення питання її подальшого влаштування. Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 768,40 гривень, так як позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Outcome: approved