Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (надалі банк або позивач) 11 січня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору № 002-10068-250911 від 25 вересня 2011 року (надалі договір про відкриття карткового рахунку) [PERSON] було відкрито картковий рахунок на суму 30 000 грн. та надано платіжну картку (надалі карта). Відповідач не виконала свої зобов'язання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 26 листопада 2013 року в сумі 3 366 грн.31 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 974 грн. 41 коп., прострочене тіло кредиту в сумі 1 478 грн. 76 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 00 грн. 00 коп. а також заборгованість за комісіями в сумі 913 грн. 14 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, в позовній заяві просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, наполягає на стягненні саме вказаної суми, оскільки відповідач не сплачує борг. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, проти позовних вимог не заперечує, визнає, що має заборгованість по сплаті за користування кредитом, та просить суд прийняти до уваги, що вона останнім часом не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак не отримує державної допомоги по безробіттю. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 267, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615, 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору кредиту №002-10068-250911 від 25 вересня 2011 року (надалі договір про відкриття карткового рахунку) [PERSON] було відкрито картковий рахунок на суму 30 000 грн. та надано платіжну картку (надалі карта). Відповідач не виконала свої зобов'язання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 26 листопада 2013 року в сумі 3 366 грн.31 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 974 грн. 41 коп., прострочене тіло кредиту в сумі 1 478 грн. 76 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 00 грн. 00 коп., а також заборгованість за комісіями в сумі 913 грн. 14 коп. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. На час розгляду справи в суді заборгованість не зменшилась. Судом також встановлено, що сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за картковим рахунком підлягає стягненню з відповідача на користь Банку повністю в сумі 3 366 грн. 31 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved