Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просять стягнути на їх користь з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 90 421,08 гривень. Позов мотивують тим, що 25 червня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № R53700276926В на суму 89 200 гривень з строком користування до 25.06.2016 року та сплатою відсотків за користування ним у розмірі 31 %. Відповідно до п.7.1 договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та /або сплати процентів за користування та / або інших платежів згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Відповідно до п. 5.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки з [PERSON] від 25.06.2012 року. Однак, [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує у зв'язку з чим, станом на 27.08.2014 року, за нею наявна заборгованість по кредитному договору у сумі 90421,08 гривень, з них: 66 149,60 гривень - сума основного боргу - неповернута сума кредиту; 11 849,88 гривень - прострочена заборгованість по відсотках; 5 962,86 гривень - пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 29.12.2012 року по 26.08.2014 року; 6 254,97 гривні - пеня за несплату відсотків по кредиту за період з 29.12.2012 року по 26.08.2014 року; 98,00 гривень - три проценти річних за період з 29.12.2012 року по 26.08.2014 року нараховані за порушення строку повернення кредиту; 105, 77 гривень - три проценти річних за період з період з 29.12.2012 року по 26.08.2014 року, нараховані за прострочену заборгованість по відсотках. За таких обставин звернулися до суду за захистом порушеного права. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України, а тому суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідачів за наявних доказів при матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з копії кредитного договору № R53700276926В від 25.06.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 89 200 гривень на наступних умовах: цільове призначення кредиту - споживчі потреби в інтересах сім'ї, дата повернення кредиту - 25.06.2016 року, процентна ставка за користування кредитом - 31% річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно копії договору поруки № R53700276926В-П1 від 25.06.2012 року, [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору № R53700276926В, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Відповідно до пункту 2.5. Договору поруки вбачається, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі або частково. З претензії вих. № 62/1708/2 від 04.04.2014 року вбачається, що [PERSON] попереджалася належним чином, про що свідчить отримання рекомендованого листа з повідомленням, про необхідність погашення кредиту і процентів за його користування, та повідомлялась, що у противному випадку банк використає своє право та заявить про зміну термінів повернення кредиту і процентів за користування коштами. Разом з тим, 10.09.2014 року ПАТ «ВТБ Банк» надіслав поручителю [PERSON] лист-вимогу вих. № 172/1708/2, в якому повідомляє про наявність заборгованості за позичальником [PERSON] у розмірі 92 246,15 гривень станом на 10.09.2014 року відповідно до кредитного договору № R53700276926ВТ, та вимогою згідно укладеного договору поруки погасити таку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Судом встановлено, що [PERSON], уклавши договір кредиту з позивачем, тобто будучи боржником, прострочила виконання грошового зобов'язання. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № R53700276926В від 25.06.2012 року, станом на 27.08.2014 року загальна сума заборгованості становить 90 421,08 гривень. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Як вбачається з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно суму боргу по кредиту, а також 3 проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 904,21 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved