Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.11.2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком - Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення ст.ст. 509, 526, 1054ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 5.7 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 60988,01 грн., яка складається з наступного: 4739,16 грн. - заборгованість за кредитом; 50106,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2892,29 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 60988,01 грн. за кредитним договором № б/н від 08.11.2007 року та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.02.2020 року ухвалою суду справу № 415/6109/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.25 т.2). 31.10.2017 року та 16.04.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона посилається на те, що 08.11.2007 року вона дійсно оформлювала платіжну картку, яка одночасно була й кредитною карткою зі встановленому у 2007 році лімітом в сумі 5000 грн.. Відповідач користувалась цим кредитом в сумі 500,00 грн. та вчасно погасила заборгованість у повному обсязі. Термін дії картки вказаний до 2009 року. У зв`язку із закінченням строку дії картки, відповідач отримала нову картку з кредитним лімітом 1000,00 грн. та терміном її дії у два роки. Відповідач користувалась цими коштами та вчасно погасила заборгованість у повному обсязі. зв`язку із закінченням строку дії картки, відповідач отримала нову картку з кредитним лімітом 4000,00 грн. та з терміном дії на два роки. Відповідач користувалась цими коштами та вчасно погасила заборгованість у повному обсязі. У зв`язку із закінченням строку дії картки, відповідач отримала нову картку з кредитним лімітом 5000,00 грн. Відповідач користувалась цими кредитними коштами, але не повернула їх у повному обсязі у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідач здійснювала погашення кредиту, але до травня 2014 року. Позивач розраховує заборгованість починаючи з 2007 року, тобто з дня оформлення першої картки по якій заборгованість відсутня і в цей період також включені інші картки, по яким також відсутня заборгованість, окрім останньої, яку відповідач отримала у 2014 році. Щодо заборгованості за останньою кредитною карткою 2014 року, відповідач в цій частині позов визнає частково, а саме в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в сумі 2228,24 грн. Щодо заперечень на суму 49842,57 грн. як проценти, нараховані на прострочену заборгованість, відповідач зазначає, що при підписанні анкети-заяви вона не була ознайомлена із самими Умовами та правилами. Окрім того, в анкеті-заяві відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки саме тих Умов та Правил надання банківських послуг, посилання про яке мається у позові, ким вони затверджені, та чи відповідають ці Умови та Правила тим, з якими нібито була ознайомлена відповідач при підписанні анкети-заяви. В свою чергу, в позові жодним чином Позивач не обґрунтовує таку суму до стягнення, як не сплачені проценти на пристрочену заборгованість в сумі 49842,57 грн., яким чином вона була розрахована, з якої відсоткової ставки та на якій правовій підставі. Згідно з розрахунку заборгованості, доданого до позову, починаючи з 08.11.2007 року по 10.09.2009 року позивач нараховував поряд із ставкою 36% іще одну відсоткову ставку 36%, а потім підвищену в розмірі 72% з 10.09.2009 року по 02.07.2011 року. Потім, позивач починаючи з 25.07.2011 року о 31.12.2012 року застосовує поряд із ставкою 36% знову ж ці проценти на прострочену заборгованість в розмірі 72%. З 01.01.2013 по 01.09.2014 поряді зі ставкою 30% застосовує проценти на прострочену заборгованість в розмірі 30%, з 01.09.2014 по 31.03.2015 роки в розмірі 34,80% і такі ж проценти на прострочену заборгованість і це продовжується до 2017 року, коли процентна ставка поточна та на прострочену заборгованість змінюється з 34,80% на 43,20%. Стосовно заборгованості за пеню в розмірі 3000,00 грн., та штрафу в розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 2892,29 грн. (процентна складова) то вони також є безпідставними оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрована та проживає в м. Лисичанську, який входить до Переліку насланих пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафів є безпідставними (а.с.32-35, 131-133 т.1). 30.11.2017 року та 16.04.2018 року від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, в якому відповідач посилається на те, що відповідно до умов договору, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, кінцевим терміном виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює термін виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Враховуючи викладене, просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача (а.с. 36, 136 т.1). 02.01.2018 року, 25.06.2018 року та 17.07.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач посилається на те, що відповідач підписала анкету-заяву від 08.11.2007 року, з якої вбачається що відповідач висловила згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифами банку. Також до позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсаольна, 30 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік). Тобто сторонами при укладанні договору були обговорені всі істотні умови. В заяві-анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. 08.11.2007 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок та 08.11.2007 року видано кредитну картку «Універсальна» зі строком дії 05/09, тобто до 30.05.2009 року. Відповідач звернулась в Банк з заявою про пере випуск картки, тобто надання картки з новим строком дії. Оскільки відповідача було ідентифіковано 08.11.2007 року та повторну ідентифікацію відповідач пройшов 12.07.2010 року, то при пере випуску картки підписання нової анкети не було потрібно. Перевипуск картки, це лише заміна самої картки, в той час заборгованість переноситься на новий картковий рахунок. Датою 31.05.2009 року визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором № б\\н та припинення зобов`язань в цілому. У випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п.1.1.1.72). Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку з 01.01.2013 року розмір процентної ставки становив 2,5% в місяць або 30% на рік, з 01.09.2014 - 2,9% або 34,80% на рік, з 01.04.2015 ставка збільшилась до 3,6% або 43,20% на рік. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являє перевагу для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки. Таке право банку передбачено п. 5.3 кредитного договору. Відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за кредитним договором. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 47-55, 139-146, 205-211 т.1). 11.07.2018 року та 23.08.2018 року представник відповідача надав письмові пояснення, де зазначив, що в березні 2015 року позивача особисто не здійснювала погашення кредиту, а це позивач зробив в односторонньому порядку, шляхом списання коштів з її рахунку коштів, що були надіслані її матір`ю через міжнародну систему переказу коштів « Золота Корона». В той день. Відповідач мала намір зняти перераховані переказом кошти у відділенні банку позивача в м. Лисичанськ району «Стикольний», але не змогла, оскільки її повідомили, що кошти, що були переказані були списані з банківського рахунку в рахунок погашення кредиту. Скільки грошових коштів було переказано в той день, відповідач згадати не може. Але стверджує, що не менше 2000,00-3000,00 гривень (а.с.204 т.1, а.с.1 т.2). 02.11.2018 року представник відповідача надав пояснення щодо наданих позивачем письмових доказів, зазначив, що докази не відповідають критеріям достовірності та достатності. Надав контррозрахунок згідно з яким, залишок за кредитом дорівнює 2228,24 грн., відсотки з травня 2014 року по березень 2016 року - 1619,75 грн. Вважає, що згідно з наданою позивачем довідкою, можливо встановити строк дії кредитування і кінцеву дату погашення кредиту, яким є останній день місяці дії картки, яким є березень 2016 року (а.с.5-6 т. 2). 16.11.2018 року представник позивача надав додаткові пояснення де зазначив, що судово-бухгалтерською експертизою можливо з`ясувати питання наявності або відсутності заборгованості у відповідача, але вона не проводилась. Відповідачем не доведено, що вона має спеціальні знання для здійснення розрахунку заборгованості. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.8-17 т.2). 13.04.2020 року та 02.06.2020 року відповідач надала суду письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі. 13.04.2020 року та 01.06.2020 року представник відповідача надав суду письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустила утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача Гаренко Н.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив розглядати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати у її відсутність, у задоволенні позовної заяви просила відмовити з підстав зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмове клопотання, в якому просив справу слухати у його відсутності, проти позову заперечував з підстав зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором № б/н від 08.11.2007 року [PERSON] отримала кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 9.12 Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 5.7 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Відповідно п. 3.2., п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 6.4. Умов, позичальник зобов`язується при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку, звернутися до банку для розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.11.2007 року, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31.08.2017 року становить 60988,01 грн., яка складається з наступного: 4739,16 грн. - заборгованість за кредитом; 50106,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2892,29 грн. - штраф (процентна складова). Мотивувальна частина Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України , істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з заявою позичальника від 08 листопада 2007 року, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Згідно з витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», то вони не містять підпису відповідача, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором б/н від 08.11.2007 року. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розміру і порядку мають здійснюватися нарахування платежів. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України , у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14435 цс 18) викладено правову позицію про те, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. З урахуванням зазначеного позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею та комісією в сумі 3000,00 гривень, штрафу 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2892,95 грн. - штрафу (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження №1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно з положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Лисичанськ, Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області від 27.10.2017 року, [PERSON] , зареєстрована з адресою: [ADDRESS] . Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції, оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Враховуючи викладене, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] зазначених пені, комісії та штрафів не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.11.2007 року, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був здійснений відповідачем 06.03.2015 року. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що в березні 2015 року [PERSON] особисто не здійснювала погашення кредиту, оскільки суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 03.10.2017 року - до спливу строку позовної давності. Таким чином, стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 4739,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту, оскільки в добровільному порядку відповідачем вони АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Отже, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № PROM0B6SРВ від 20.09.2017 року про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 124,32 грн.

Outcome: partial