Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 8456,20 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач, який є споживачем електричної енергії на підставі особового рахунку № [NUMBER] , але своїх обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку із чим за період з 21.01.2017 по 01.01.2019 виникла заборгованість у сумі 8456,20 грн., яку просять стягнути на їх користь, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн., сплачений при поданні позову до суду. 13.04.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» з січня 2019 року не є постачальником електроенергії, тому має право стягнути з відповідача заборгованість за період з березня 2017 року по грудень 2018 року включно. Зазначає, що за вказаний період відповідачем, згідно з його даними обліку, спожито електроенергії: з березня 2017 - 2716 кВт/ч на загальну суму 4562,88 грн., фактично сплачено 1050,00 грн., недоплата складає 3512,88 грн.; за 2018 рік спожито електроенергії 2219 кВт/ч на суму 4211,76 грн., фактично сплачено 1293,80 грн., недоплата складає 2917,96 грн.; у січні 2019 року сплачено 900,00 грн. На підставі наведеного, відповідач погодився із наявністю у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 5530,84 грн., та зазначив, що зобов`язується сплатити вказану суму протягом травня-липня 2020 року, а до різниці у розмірі 2925,36 грн. просив суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України. 26.06.2020 від представника позивача - Глазунова В.С. , надійшли заперечення, в яких просив задовольнити позов у повному обсязі. Не погодився із викладеними у відзиві запереченнями відповідача, оскільки [PERSON] жодного разу з приводу наявності в платіжних документах помилкових показів до енергопостачальника не звертався, тому незрозумілими є покази, надані відповідачем у своєму розрахунку, оскільки зазначені покази не співпадають з даними, які містяться в особовому рахунку відповідача. Зазначив, що оскільки у відповідача борг існує тривалий час, та у зв`язку із відсутністю у платіжних документах посилань на період, за який здійснюється оплата, сплачені відповідачем кошти зараховані в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів. 06.07.2020 від представника позивача - Глазунова В.С. , надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі особового рахунку № [NUMBER], позивачем надавались послуги з постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS] , що відповідачем не заперечувалося. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202682930 від 03.03.2020 року власником вищевказаної квартири є [PERSON] . Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії, на час виникнення заборгованості, регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі ПКЕЕН) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (далі ПРРЕЕ). Ч.1 ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. За п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідач, згідно доданих розрахунків боргу, не дотримується розрахункового періоду та не здійснює оплату за показниками приладу обліку, у зв`язку із чим за період з 21.01.2017 по 01.01.2019 виникла заборгованість у сумі 8456,20 грн. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач надав виписку по особовому рахунку відповідача № [NUMBER], що у відповідності до п.2 ПКЕЕН є сукупністю даних про об`єкт побутового споживача (назва, місцезнаходження, потужність об`єкта, місце облаштування вузла обліку, вид тарифу, кількість спожитої та оплаченої електричної енергії, наявність пільг та/або субсидій, відомості про всі зміни, які відбулися під час користування побутовим споживачем електричною енергією тощо), отриманих електропостачальником відповідно до законодавства та внесених ним до єдиної системи (реєстру) за певним номером для ідентифікації об`єкта побутового споживача. Отже, особовий рахунок є належним та допустимим доказом існування заборгованості, оскільки саме на ньому враховуються всі показники спожитої електроенергії, нарахованої за її отримання споживачу оплати, а також її сплата останнім. Заперечуючи проти розміру заборгованості, визначеної на підставі даних особового рахунку, відповідач не спростував її наявність та розмір. Наданий відповідачем альтернативний розрахунок боргу суд не бере до уваги як належний доказ у даній справі, з огляду на наступне. Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п. 29 ПКЕЕН, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобів обліку побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач жодного разу з приводу наявності в платіжних документах помилкових показів до енергопостачальника не звертався, доказів іншого відповідачем не надано, тому суд не бере до уваги покази надані відповідачем у своєму розрахунку, оскільки зазначені покази не співпадають з даними, які містяться в його особовому рахунку. Згідно з п. 4.24 ПРРЕЕ, у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення. Як вбачається із наданої позивачем виписки з особового рахунку № [NUMBER] та деталізації по зазначеному рахунку, розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію, сплачені відповідачем кошти відповідно до наданих останнім копій квитанцій за період з березня 2017 року по січень 2019 враховані позивачем, та зараховані в рахунок погашення заборгованості відповідача попередніх періодів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ч.ч. 1,3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію та наданих відповідачем копій квитанцій за період з березня 2017 року по січень 2019 року вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за надані позивачем послуги у вказаний період, останній платіж здійснено відповідачем у січні 2019 року. Зазначені дії відповідача свідчать про визнання відповідачем свого боргу, а тому суд доходить висновку, що строк позовної давності переривався, та оскільки з позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до суду 28.12.2019, тому в даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved