Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом, поданим в інтересах дитини [PERSON], [INFO], до [PERSON] (надалі також - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач обґрунтовував позов тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], але ніякої участі у його вихованні не приймає, не надає дитині матеріальної допомоги та не піклується про нього. Зважаючи на це, позивач просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти. У судове засідання позивач свого представника не направив, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Зазначав, що дитину він ніколи не бачив, відновлювати спілкування з дитиною не має наміру. Заслухавши відповідача та розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] р. і його батьком записаний відповідач, а матір'ю - [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13.10.2017 р. матір дитини [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с. 18-20). Висновком органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS], має сина [PERSON], зареєстрованого в [ADDRESS], який навчається в державному навчальному закладі «Богуславський центр професійно-технічної освіти» та проживає в гуртожитку вищевказаного навчального закладу. До органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації неодноразово надходили клопотання щодо допомоги із придбанням [PERSON] взуття, одягу та сплати за проживання в гуртожитку, так як батьки не утримують свого сина матеріально та фінансово. До органу опіки та піклування Козинської сільської ради [PERSON] щодо встановлення днів зустрічей з його сином не звертався. Мати [PERSON] згідно рішення Миронівського районного суду від 13.10.2017 позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує: не цікавиться життям, здоров'ям та навчанням свого сина, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Миронівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно свого сина, у зв'язку з невиконанням ним обов'язку по вихованню та утриманню дитини (а.с. 21). Згідно з документами Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований і не проживає. До органу опіки та піклування Козинської сільської ради [PERSON] не звертався щодо встановлення днів зустрічей з сином - [PERSON] (а.с. 8-10). Згідно з документами Маслівського аграрного технікуму ім. П.Х.Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету, під час навчання в даному навчальному закладі [PERSON] потрапив в скрутне матеріальне становище, дирекцію турбувало, що вихованням неповнолітньої дитини батьки не займалися, не цікавились його навчанням, проживанням, відвідуванням занять, не з'являлися на батьківські збори. (а.с. 12-13) Відповідно до довідок Державного навчального закладу «Богуславський центр професійно-технічної освіти», [PERSON] зарахований на навчання з 01.09.2017 року, навчається в групі № 17 за професією «слюсар з ремонту автомобілів, водій автотранспортних засобів кат. «В», «С». [PERSON] - батько учня [PERSON], не цікавиться навчанням, умовами проживання сина, батьківські збори не відвідує (а.с. 15-17). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно його сина. Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самої дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тому, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що вимогу про стягнення аліментів з відповідача слід задовольнити, оскільки за законом він не звільняється від обов'язку утримувати дитину. На підставі викладеного та відповідно до статей 19, 150, 155, 164, 165, 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved