Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Токмацької міської ради Запорізької області звернувся з позовом до суду в інтересах неповнолітньої: [PERSON], [INFO], Токмацький міський центр соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді Токмацької міської ради, комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить суд позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], передати неповнолітню органу опіки та піклування Токмацької міської ради для подальшого влаштування та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], на користь державного закладу або фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], матір'ю записана [PERSON], [INFO]. У 2009 році відповідачка без дозволу органу опіки та піклування Токмацької міської ради продала квартиру за адресою: [ADDRESS] з метою переїзду на постійне мешкання до Російської Федерації. Після продажу квартири відповідачка залишила доньку [PERSON] на бабу [PERSON] та повернулась лише у 2011 році. В 2016 році почала вести бродяжницький спосіб життя разом зі своїм співмешканцем, покидала житло на декілька днів, залишивши дітей на старшу доньку [PERSON] та бабу. Державну допомогу на дітей витрачала не за призначенням. Службою за цей час з матір'ю неодноразово проводились профілактичні бесіди з питань позбавлення її батьківських прав відносно сина. Це давало позитивний результат. Вона знаходила тимчасову роботу, переставала вживати алкогольні напої, здійснювала нагляд та утримання сина. Але з початку 2016 року до служби у справах дітей звернулась неповнолітня [PERSON] щодо тимчасового влаштування до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР у зв'язку з тим, що мати перестала приймати участь в її вихованні, трьох малолітніх дітей залишає на неї через що вона постійно запізнюється до школи та немає змоги виконувати домашні завдання. 04.11.2016 року неповнолітню [PERSON] тимчасово влаштовано до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної допомоги дітей» на повне державне утримання, де вона перебуває до цього часу. За час перебування [PERSON] в даному закладі в неї з відповідачкою відбулась одна телефонна розмова, але з ініціативи [PERSON]. Жодного разу відповідачка свою доньку [PERSON] в закладі не відвідувала та не збирається її забирати поки вона не попросить вибачення. Матір була взята під супровід спеціалістів ТМЦСССДМ. Знята з негативним результатом, як така, що не бажала працювати з соціальними працівниками щодо збереження сім'ї. [PERSON] неодноразово була попереджена, що у разі невиконання батьківських обов'язків, буде порушено питання про позбавлення її батьківських прав. Під час обстеження житлово-побутових умов 03.11.2016 року року службою було виявлено, що відповідачка з вересня 2016 року перестала займатись вихованням дітей, бродяжить, дітей залишає на неповнолітню доньку [PERSON]. Санітарно - гігієнічні умови в помешканні відповідають нормам проживання дитини. Обстеження умов утримання дітей в січні 2017 року за адресою: [ADDRESS], куди [PERSON] перебралась разом зі своїм співмешканцем та малолітніми дітьми показало, що мати продала холодильник, пральну машинку та іншу побутову техніку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та суду пояснила, що алкоголь вона не вживає, батьківські обов'язки виконує. Підтвердила те, що практично завжди малолітніми дітьми займалася її неповнолітня донька [PERSON] і нічого поганого в цьому немає. Деяку частину державної допомоги на дітей позичили своїй знайомій. Не забрала [PERSON] з КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР тому що на неї ображена за те, що вона звернулася до органу опіки. Забере лише після вибачення доньки [PERSON] перед нею. Свідок [PERSON], яка є бабою відповідачки, в судовому засіданні підтвердила те, що відповідачка залишала на неї малолітніх дітей, коли їздила за кордон. Також, пояснила, що [PERSON] повністю займалася своїми малолітніми братами - водила своїх братів в дитячий садок, годувала тощо. Допитана в судовому засіданні дитина - [PERSON] підтвердила те, що мати не займається її вихованням, переклала всі свої обов'язки відносно малолітніх братків на неї, у зв'язку з чим, вона не в змозі належним вчитися в школі. Не вважає ймовірним те, що ставлення матері зміниться. За весь час перебування її в закладі, мати жодного разу її не відвідала, лише за ініціативою Ізбелли відбулась телефонна розмова з матір'ю. Суд, вислухавши представника позивача, представників третіх осіб, відповідача, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Токмацьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 18.12.2001 року, актовий запис № 247, є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно листа директора КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 07.11.2016 року неповнолітня [PERSON] з 04.11.2016 року влаштована до даного закладу. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.11.2016 року проведено огляд домоволодіння по [ADDRESS], де мешкає [PERSON] - відповідачка по справі, донька - [PERSON], [INFO], сини - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за результатами якого встановлено незадовільні санітарно-гігієнічні умови проживання дітей. За результатами бесіди з'ясовано, що мати - відповідачка перестала займатись вихованням дітей з вересня 2016 року, малолітніх дітей залишає на неповнолітню доньку [PERSON] або на бабу [PERSON]. Державну допомогу на дітей використовує на свої потреби, звіту використання коштів не надала, продукти харчування відсутні. Старша донька [PERSON] відводить своїх малолітніх братів до дитячого садочка, забирає з садочка, годує. 20.01.2017 року проведено обстеження умов проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] за результатами чого встановлено, що умови проживання дітей задовільні. На час огляду в будинку відсутні продукти харчування. Зі слів матері вона продала холодильник та пральну машинку бо їй потрібні були кошти. Звіт про витрачання державної допомоги на дітей повторно не надала, не бажає спілкуватися з соціальними працівниками, веде себе агресивно. Згідно листа Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24.04.2017 року притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності не представилось можливе у зв'язку з неможливість встановити її місце проживання. Також, [PERSON] двічі знаходилась в розшуку як безвісно зникла. Відповідно до висновку виконавчого комітету ТМР № 780/25-30 від 26.04.2017року [PERSON], доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], враховуючи вище викладені обставин. Крім цього, про ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків свідчить небажання забрати неповнолітню доньку з КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР та відсутність будь-якої зацікавленості про життя [PERSON]. Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Особисте життя та дії відповідачки - [PERSON], відносно своєї доньки [PERSON], кардинально протилежні суспільним принципам щодо батьківських прав та обов'язків. Належного виховання своїй доньці відповідачка не надає, не проявляє до неї щонайменшої материнської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання та підготовку до самостійного життя, не цікавиться її здоров'ям. Відповідачка отримує державну допомогу, однак майже всі кошти витрачає на свої потреби, від виконання своїх прямих батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки ухиляється та жодного з покладених законом на матір обов'язків по вихованню своєї дитини, як того вимагають статті 150, 152, 180 СК України, не виконує. Зазначене завдає істотної моральної шкоди інтересам [PERSON]. Таким ставленням відповідачка зовсім відвернула від себе свою доньку, а вказане свідчить про те, що створились умови, які шкодять інтересам дитини, бо дитина дорослішає та починає самостійно розуміти, хто про нього дбає та турбується та яким чином. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачки від виховання дитини [PERSON] лише за умови винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до статей 150, 152 СК України, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Повно, об'єктивно та всебічно аналізуючи показання свідків та надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і це є тією виключною підставою для позбавлення її батьківських прав щодо дитини - [PERSON]. Відповідно до ст.169 СК України в разі зміни поведінки [PERSON], вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення її батьківських прав. В той же час, з приводу позовних вимог про стягнення з відповідачки аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, дана норма застосовується у випадку позбавлення батьківських прав одного з батьків при наявності другого або іншого законного представника дитини. В даному ж випадку дані щодо батька [PERSON] записані зі слів матері. Крім цього, при виконанні рішення про стягнення аліментів стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, діючим законодавством не передбачено стягнення аліментів на користь невизначеної фізичної чи юридичної особи в майбутньому. За таких умов, підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] відсутні. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial