Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ «Дельта банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 2157 грн. 30 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 16.11.2011 року укладено кредитний договір № 002-07030-161111, згідно з яким відповідачу відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3500,00 грн., які відповідачем використовувались на власний розсуд. Всупереч договору відповідач не забезпечував щомісячне погашення суми заборгованості за даним договором, у зв'язку з чим, утворився борг на загальну суму 2157 грн. 30 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 16.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) та [PERSON] (Клієнт) був укладений кредитний договір № 002-07030-161111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.2. Договору, позивач зобов'язується відкрити відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті, на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору Банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладення даного договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 35000 грн. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, відкривши [PERSON] картковий рахунок та встановивши на ньому кредитну лінію. Відповідно до п. 2.1. Договору моментом надання Банком кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів клієнта. Клієнт сплачує Банку проценти за користуванням кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифах. Пунктом 3.6. Договору визначено, що клієнт зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу. Отримавши кредитну лінію, відповідач на власний розсуд використовував кредитні кошти, при цьому, допускав порушення умов договору щодо щомісячного внесення платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 002-07030-161111від 16.11.2011 року, який проводився станом на 08.11.2014 року. Так, згідно вказаного вище розрахунку за [PERSON] рахується заборгованість по Договору на загальну суму 2157 грн. 30 коп., з яких: 2157,30 грн. - тіло кредиту, 0,00 грн. - прострочене тіло кредиту та 0,00 грн. - заборгованість по відсотках. На даний час вказана кредитна заборгованість Клієнтом не погашена. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved