Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» 25.03.2014 року звернулося з позовом в суд про стягнення з [PERSON] 591007,62 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.06.2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №800000400, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 35000 дол. США, із відсотковою ставкою за користування кредитом 11,5 % річних, який позичальник зобов'язувався повернути по 25.06.2017 року, здійснюючи своєчасно погашення кредиту та сплачуючи визначені відсотки. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку, однак, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав і станом на 12.02.2014 року в нього утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 25826,93 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 220838,33 грн., за відсотками - 3056,95 дол. США, що складає - 26139,06 грн., та пеня - 40234,16 дол. США, що складає - 344030,23 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що відповідачу надавалась можливість реструктуризації заборгованості та списання частини такої, в тому числі під час розгляду даної справи у суді, проте, [PERSON] жодних дій зі своєї сторони щодо реалізації такої пропозиції банку не вчиняв, для оформлення відповідних документів, на що мав достатньо часу, не з'являвся. Просить позов задовольнити. Відповідач в суді визнав, що дійсно в нього є заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 25.06.2007 року, яку він своєчасно не зміг погасити в зв'язку з фінансовими проблемами, проте зазначив, що не погоджується із наданим банком розрахунком заборгованості, оскільки позивачем не списано частини заборгованості згідно акції, яка діяла в лютому 2013 року. Також просить, з врахуванням його матеріального стану, зменшити розмір пені, нарахування всього розміру якої вважає необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (на даний час назву банку, згідно Закону України «Про акціонерні товариства», змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №800000400 (а.с.5-8), з додатком № 1 - графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з врахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 9-10). Згідно п.2 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 35000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,50% річних, з датою остаточного повернення кредиту 25.06.2017 року. Зі змісту п.7.1 укладеного кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, визначені договором. Пунктом 8.1 передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи із 30 днів у місяці т 360 днів у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Відповідно до п.3.6 кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 1% відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 35000 дол. США, що не заперечується відповідачем та підтверджується випискою по його особовому рахунку (а.с. 17). Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15-16), що відповідач порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 12.02.2014 року заборгованість [PERSON] становить 69118,04 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 591007,62 грн., з яких заборгованість за кредитом - 25826,93 дол. США або за курсом НБУ - 220838,33 грн., заборгованість за відсотками - 3056,95 дол. США або за курсом НБУ - 26139,06 грн. та пеня - 40234,16 дол. США або за курсом - 344030,23 грн. З метою належного виконання кредитного договору ПАТ «Альфа-Банк» надіслало боржнику лист-вимогу, в якому божника попереджено про наявність в нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 591007,62 грн. та необхідність погашення такої, однак ця вимога позивача залишилась без належного реагування (а.с.13, 14). З огляду на наведене, суд критично оцінює твердження [PERSON] про те, що він не погоджується із наданим банком розрахунком заборгованості, адже позивачем не списано частини боргу згідно акції, яка діяла в лютому 2013 року, оскільки жодних доказів на підтвердження таких доводів відповідачем не надано. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч 3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 25.06.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.5.1), позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Між тим, згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З огляду на ці обставини, з урахуванням доводів відповідача про скрутне матеріальне становище й інших обставин справи, що мають істотне значення, та те що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне, застосувавши ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір штрафних санкцій до розміру заборгованості за кредитом, а саме - до 220838,33 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача 467815,72 грн. заборгованості за кредитним договором №80000040 від 25.06.2007 року, з яких 220838,33 грн. заборгованості по кредиту, 26139,06 грн. заборгованості по відсотках та 220838,33 грн. пені. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому із відповідача слід стягнути на користь позивача 2892,50 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial