Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У належному йому житловому будинку зареєстрований [PERSON] [INFO] , який в ньому не проживає з 2011 року. Реєстрація відповідача у його житловому приміщені створює йому проблеми із призначенням субсидії на сплату житлово-комунальних послуг та користуванням житлом. Відповідач не може прибути до смт. Станиця Луганська, тому позивач був вимушений звернутись з цією позовною заявою до суду. Також в своєму позові позивач просить розглянути справу за його відсутності Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Треті особи про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачеві, його дружині та дочці (свідоцтво про право власності на житло від 23.10.1996, запис у реєстровій книзі № 1512) в рівних частках. Наведені вище обставини підтверджуються: копіями паспорта позивача та третіх осіб де вказане місце їх реєстрації та проживання; копіями свідоцтва про право власності на житло від 23.10.1996 та технічним паспортом на квартиру, згідно яких позивачеві [PERSON] , третім особам [PERSON] та [PERSON] дійсно, в рівних частках, належить на праві приватної власності житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач та треті особи проживають та зареєстровані; копією домової книги за вказаною адресою та копією довідки виданої виконавчим комітетом Станично-Луганської селищної ради від 11.07.2018, згідно яких підтверджується, що у житловому будинку крім позивача, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON] з 2011 року за даною адресою не проживає, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, який затверджений секретарем Станично-Луганської селищної ради. Частина 1 ст. 401 ЦК України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] дійсно з 2011 року зареєстрований в житловому приміщені за адресою: [ADDRESS] , але вже більше 10 років в ньому не проживає. За таких обставин позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved