Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) у червні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 22.06.2013 року між Банком та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 4000,00 гривень на платіжну картку, зі сплатою 30 % річних за користування кредитом. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та комісії не вносить, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 31606,07 гривень, з яких заборгованість за кредитом 3993,56 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 22581,27 гривень, заборгованість за пенею та комісією в сумі 3050,00 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 1481,24 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленої про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 22.06.2013 року укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви позичальника та Тарифів, а також Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 4-30). Відповідно до умов вказаного Договору про надання банківських послуг, - [PERSON] надає [PERSON] кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, базова процентна ставка встановлена на рівні 30 % річних, розмір щомісячних платежів 2,5% від суми заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним. За кредитне обслуговування передбачено сплату комісії, а за несвоєчасне погашення заборгованості штрафи. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 3), станом на 30.04.2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 22.06.2013 року у сумі 31606,07 гривень, з яких заборгованість за кредитом 3993,56 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 22581,27 гривень, заборгованість за пенею та комісією в сумі 3050,00 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 1481,24 гривень. Штрафи нараховані на підставі п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 22.06.2013 року укладено договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 31606,07 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved