Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

ПАТ «Акцент- Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначало, що 26.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 3000 гривень, шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Свої зобовязання за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість відповідача перед банком у розмірі 18 875 гривень 09 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом 2270 гривень 85 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 8404 гривень 24 копійок, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 6825 гривень, а також штрафи: фіксована частина штрафу 500 гривень, процентна складова штрафу 875 гривень. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Акцент- банк» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2008 року між ПАТ «Акцент -Банк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого йому було надано кредит у розмірі 3000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 24.02.2014 року в розмірі 18 875 гривень 09 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом 2270 гривень 85 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 8404 гривень 24 копійок, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 6825 гривень, а також штрафи: фіксована частина штрафу 500 гривень, процентна складова штрафу 875 гривень Таким чином, суд вважає підтвердженим твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, проте права позивача судовому захисту не підлягають у звязку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 Цивільного кодексу України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 Цивільного кодексу України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-167 цс 14, яка, відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 29.09.2008 року. Таким чином для вирішення питання про наявність підстав для задоволення позову необхідно встановити чи поданий він в межах строку позовної давності, яка залежить від терміну дії кредитної картки. Проте у матеріалах справи докази, що підтверджують термін дії виданої відповідачу картки, відсутні. У відповідності до частини 2 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а у відповідності до частини 3 статті 10, частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами 2, 4 статті 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином з урахуванням останнього платежу 29.09.2008 року та дати звернення банку до суду 14.03.2014 року, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5ст. 267 ЦК України). Пунктом 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідач в письмових запереченнях просив суд застосувати строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed