Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши суду, що 12.11.2012р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних. Однак, всупереч підписаному кредитному договору, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 44935 грн. 74 коп. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2012р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних. За період прострочення виконання зобов'язання станом на 26.03.2018 р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 44935 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 3108 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом; 36710 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2500 грн. 69 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2115 грн. 99 коп. - штраф (процентна складова). Дані обставини підтверджуються анкетою - заявою на отримання кредиту від 12.11.2012 року, умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», розрахунками заборгованості станом на 26.03.2018 року. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає вимогу про стягнення з відповідача штрафів його фіксованої частин та процентної складової безпідставною виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору договору, передбачено застосування штрафів його фіксованої частин та процентної складової як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. У той самий час, сторонами передбачена сплата пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. Суду не надано доказів того, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. За таких обставин позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафів його фіксованої частин та процентної складової не може бути задоволений, а на відповідача слід покласти пеню у розмірі 2500 грн. 69 коп. Всього з відповідача на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором у розмірі 42319 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 3108 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом; 36710 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2500 грн. 69 коп. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1659 грн. 42 коп. (42319 грн. 75 коп. * 1762 грн. / 44935 грн. 74 коп.). Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 610-612, 623, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved