Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог 18.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданої Управлінням адміністративних послуг Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області від 10.03.2021 № 3272 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] , не проживає в квартирі [ADDRESS] понад п`ять років без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинив. Оскільки позивач потребує призначення субсидії на покриття виплат комунальних послуг, але для цього йому необхідно зняти з реєстрації відповідача. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 13.04.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/1811/21 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.24-25). 25.06.2021 року позивач надав письмове клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності (а.с.30). Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач не проживає за адресою реєстрації без поважних причин більше встановленого законом строку, протягом якого зберігається жиле приміщення за тимчасово відсутніми особами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмове клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував, наслідки винесення заочного рішення йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або відзив на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.07.2019 року, посвідоченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Скриннік І.В. за реєстром №851, спадкова справа №64/2019, спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] , спадщина на яку видається це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] . Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №175714630 від 30.07.2019 року, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з довідкою № 120 від 11.03.2020 року, виданою КП ЛЖЕК №8, [PERSON] зареєстрований за адрессою: [ADDRESS] , але з 2016 року і по теперешній час не мешкає за вказаною адресою. Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3272 від 10.03.2021 року, виданою Управлінням адміністративних послу Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Мотивувальна частина Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідача у будинку позивача обмежує його права, так як він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2016 року відповідно, тобто понад 1 рік, і судом встановлено, що відповідач мешкає за іншою адресою. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Лисичанського міського суду від 13.04.2021 позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору ухвалою від 13.04.2021 року, отже судові витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн..

Outcome: approved