Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ЗОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що 12.12.2017 року між банком та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №1638-0265, згідно з яким відповідачу було видано кредит в сумі 20000,00грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.12.2022 року. Відповідно до п.п.2.4.2 п.2.4 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. На даний час відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме, допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків, у зв»язку з чим станом на 09.07.2018 року виникла заборгованість у розмірі 23742,30грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1924890грн., заборгованість за відсотками 3445,66грн.,пеня за простроченні відсотків 206,13грн., пеня за прострочення кредиту 745,46грн., 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 18,76грн., 3% річних від простроченої суми кредиту 68,65грн., сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 1,99грн., сума прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції 6,75грн..Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 23742,30грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 1762,00грн., сплачений при подачі позову до суду. Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача.Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.41,47). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить розписка його дружини в поштовому повідомленні про отримання судової повістки (а.с.40,48). Частиною 3 ст.130 ЦПК України передбачено, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Незважаючи на належне отримання ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками, судової повістки про виклик до суду, [PERSON] в судове засідання повторно не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував в поданій ним суду письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Кредитної заяви 17076745 від 07.12.2017 року відповідача [PERSON], останній був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, наданими йому у письмовій формі у вигляді Паспорту споживчого кредиту та додатком до нього та просив надати кредит на умовах продукту Кеш-кредит в розмірі 20000,00грн.(а.с.9-14). Зі змісту договору про споживчий кредит №1638-0265 від 12.12.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON], ознайомившись зі всіма істотними умовами кредитного договору, отримав кредит в загальному розмірі 20000,00грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.12.2022 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору, зі сплатою відповідної фіксованої плати (процентів)в розмірі 56% річних(а.с.15-18). Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 12.12.2017 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір про споживчий кредит №1638-0265. Відповідач [PERSON] висловив свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначив, що він ознайомлений з всіма істотними умовами договору, які були надані йому для ознайомлення у письмовому виді. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. З п.3.3.3 Договору про споживчий кредит вбачається, що відповідач зобов?язався здійснити повернення кредиту рівними частинами в розмірі 333,33грн. та сплатити проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточні рахунки, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно п.8.3 договору за порушення взятих на себе зобов?язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов?язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п.3.9.1 вище вказаного договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов?язків та недотримання умов, передбачених цим договором, укладеним позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом(разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулось затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць(п.п.3.9.1.1 договору). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. За змістом ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2 ст.625 ЦК України). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачу [PERSON] кредитні ресурси. У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами/ з простроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Отже, у банка настає право вимагати від позичальника виконання основного зобов»язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Як роз»яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавста при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішені спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК України і виходячи з того, що якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути кредит частинами (із простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Судом встановлено, що після подачі позову до суду і до теперішнього часу відповідач не застосував заходів щодо погашення виниклої заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розяснень, викладених в п. 24 вище вказаної постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, предявлення вимоги є як направлення/вручення вимог про погашення боргу(залежно від умов договору), так і предявлення позову. Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк змінив строк виконання основного зобовязання. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про суми заборгованості, наданої позивачем, заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON], станом на 09.07.2018 року складає 23742,30грн., з яких заборгованість за кредитом 19248,90грн., заборгованість за відсотками 3445,66грн., пеня за прострочені відсотки 206,13грн., пеня за прострочення кредиту 745,56грн., 3% річні від простроченої суми відсотків по кредиту 18,76грн., 3% річні від простроченої суми кредиту 68,65грн., сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 1,99грн., сума прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції 6,75грн.(а.с.25-29). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Таким чином, судом встановлено і підтверджено наданими позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобовязання за укладеним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом предявлення позову про дострокове стягнення всієї суми виниклої заборгованості. При цьому\~суд,\~при вирішенні\~спору по\~суті враховує\~вимоги ст.ст.12,81\~ЦПК України,\~відповідно до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання зявився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00грн..

Outcome: approved