Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 травня 2008 року в сумі 21165 грн. 93 коп. В обґрунтування вимог посилався на обставини неналежного виконання відповідачем вимог кредитного договору щодо своєчасного повернення боргу, а також на невиконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року, яким з останнього стягнуто суму заборгованості в розмірі 16810 грн. 04 коп. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Банк, та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, відповідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн. 00 коп., під 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-7982/2010 з відповідача на користь банку стягнуто 16810 грн. 04 коп. заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. На підставі ст. 551 ЦК України Банк набув права на стягнення з відповідача неустойки. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, в силу ст. 599 ЦК України припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум неустойки аж до повного виконання грошового зобов'язання. Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення штрафів слід врахувати наступне. Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Проте, повторне покладення відповідальності, в тому числі і майнової, за одне і те ж порушення є неприпустимим. Отже, вимоги Банку в частині стягнення з відповідача процентної складової штрафу в розмірі 984 грн. 09 коп. задоволенню не підлягають. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 20181 грн. 84 коп., задовольнивши тим самим позов частково. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial