Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 01.08.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки та 3% річних за порушення грошових зобов`язань в сумі 101 300,15 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015 у справі № 710/2692/14-ц (провадження № 2/710/21/2015) позов Позивача до Відповідача про стягнення боргу за Договором №3/17.09 задоволено повністю. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 120 000 грн. та судові витрати в сумі 2200 грн., а всього стягнути 122 200 грн. Вказане судове рішення Відповідачем добровільно виконано не було, а тому згідно виконавчого листа від 27.03.2015 №2/710/21/2015 відповідним органом Державної виконавчої служби з метою стягнення боргу 19.06.2015 було відкрито виконавче провадження ВП № 47922446. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 16.01.2015 у справі №710/2691/14-ц (провадження № 2/710/35/2015) позов Позивача до Відповідача про стягнення боргу за Договором № 4/22.09 задоволено повністю. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 грн. та судові витрати в сумі 1900 грн., а всього стягнути 91 900,00 грн. Вказане судове рішення Відповідачем добровільно виконано не було, а тому згідно виконавчого листа від 27.01.2015 №2/710/35/2015, відповідним органом Державної виконавчої служби з метою стягнення боргу 19.06.2015 було відкрито виконавче провадження ВП № 47921995. Наразі у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №54794947, про стягнення з Публічної акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» грошових коштів, в тому числі на користь Позивача грошових коштів у сумі 122 200,00 грн. (згідно виконавчого листа від 27.03.2015№2/710/21/2015, ВП № 47922446, відкрите 19.06.2015) та грошових коштів у сумі 91 900,00 грн. (згідно виконавчого листа від 27.01.2015 №2/710/35/2015, ВП № 47921995, відкрите 19.06.2015). Листом відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №610/4 від 05.07.2019 підтверджено інформацію про те, що станом на 05.07.2019 стягнення на користь позивача не проводилось. Загальний розмір невиконаних грошових зобов`язань Відповідача перед позивачем становить 214 100,00 грн., що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.08.2019 було відкрито провадження по справі. Справу віднесено до малозначної. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням по справі, однак, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. 17.09.2014 року між сторонами [PERSON] (позикодавець) та ПАТ «Швейна фабрика «Лібовнера» (позичальник) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №3/17.09. (а.с.6-7). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2692/14-ц, позов [PERSON] до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення боргу за договором було задоволено. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» м. Шпола, Черкаської області, вул. Пролетарська, 56, код 05468015, індивідуальний податковий № [NUMBER] , свідоцтво платника податку № 200053655, р/р [NUMBER] в ЧГРУ «ПриватБанк», МФО 354347, на користь [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , грошові кошти в сумі 120000 грн. та судові витрати в сумі 2200 грн., а всього стягнути 122200 грн.(а.с.8). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2015 року ВП № 47922446 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/710/21/2015, виданий 27.03.2015 Шполянським районним судом про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] боргу в сумі 122 200,00 грн. (а.с.9). 22.09.2014 між сторонами [PERSON] (позикодавець) та ПАТ «Швейна фабрика «Лібовнера» (позичальник) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №4/22.09. (а.с.10-11). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 16.01.2015, справа № 710/2691/14-ц, позов [PERSON] до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення боргу за договором було задоволено. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», 20603, м.Шпола, вул.Пролетарська,56 код ЄДР 05468015, ІПН 05480123283 № свідоцтва платника ПДВ 200053655 п/р 26000458077051 в Шполянському від.ЧГРУ «Приватбанк» МФО 354347 на користь [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний № [NUMBER] жителя [ADDRESS] грошові кошти в сумі 90000грн. та судові витрати в сумі 1900 грн..(а.с.12). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2015 ВП № 47921995 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/710/35/2015, виданий 27.01.2015 Шполянським районним судом про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] , боргу в сумі 91900,00 грн., (а.с.13). В листі відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.07.2019 №6101/4, зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене провадження № 54794947 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 833\~409,49 грн., до складу якого входять: виконавче провадження № 47922446 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №2/710/21/2015 від 27.03.2015 року про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] боргу в сумі 122 200,00 грн., виконавче провадження № 47921995 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №2/710/35/2015 від 27.01.2015 року, стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] боргу в сумі 91900,00. Станом на 05.07.2019 стягнення за вищевказаними документами не проводились. (а.с.14). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. У відповідності до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1\~ст.\~524\~ЦК України,\~зобов`язання\~має бути\~виражене у\~грошовій одиниці\~України -\~гривні. Згідно ч.\~1\~ст.\~533\~ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У ч.4 ст. 82 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В рішенні Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2692/14-ц, яке набрало законної сили 20.02.2015, встановлено, що 17.09.2014 між позивачем та відповідачем ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» був укладений договір №3/17.09 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно якого позивачем на рахунок відповідача, згідно квитанції №0.0.298574512.1 від 17.09.2014 через ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 120000 грн. В порушення вимог договору відповідач не виконав обов`язку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в сумі 120000 грн. В рішенні Шполянського районного суду Черкаської області від 16.01.2015, справа № 710/2691/14-ц, яке набрало законної сили 27.01.2015, встановлено, що 22.09.2014 між позивачем [PERSON] і ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» був укладений договір №4/22.09 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно умов якого позивачем на рахунок відповідача за квитанцією №0.0.300336800.1 від 22.09.2014 через ПАТ «Приватбанк» було перераховано на поточний рахунок позивача кошти в сумі 90000 грн. Відповідно до п.3.1 договору фінансова допомога надавалась строком на 40 днів з дати зарахування коштів та підлягала поверненню по закінченню строку не пізніше 01.11.2014. Однак, умови укладеного договору на вимогу позивача, відповідач не виконав, а саме не повернув у визначений строк надану поворотну фінансову допомогу на поточний рахунок позивача. Отже обставини справи встановлені цими рішення суду не підлягають доказуванню в даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.2. ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.509\~ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що рішеннями\~Шполянського районного\~суду Черкаської\~області від\~09.02.2015\~та від\~16.01.2015\~було задоволено\~позови [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договорами та\~вирішено стягнути\~з відповідача\~ПАТ Шполянська\~Швейна фабрика\~«Лібовнера» на\~користь [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~90000грн.\~та судові\~витрати в\~сумі 1900\~грн.,\~а також грошові кошти в сумі 120000 грн. та судові витрати в сумі 2200 грн. (а.с.8,12). Отже зобов`язання по сплаті коштів, які підлягають стягненню за рішенням суду, в розмірі 120 000,00 гривень та 90000,00 гривень виникли із договірних відносин, а в розмірі 1900,00 гривень та 2200,00 гривень є судовими витратами, які виникли на підставі рішення суду. Згідно п.1\~ч.2\~ст.\~11\~ЦК України,\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є: договори та інші правочини. Частина 5 даної статті передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. На виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене провадження № 54794947 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 833\~409,49 грн., до складу якого входять: виконавче провадження № 47922446 з виконання виконавчих листів Шполянського районного суду №2/710/21/2015 від 27.03.2015 та №2/710/35/2015 від 27.01.2015. Станом на 05.07.2019 стягнення за вищевказаними документами не проводились. Таким чином відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується як рішеннями суду так і документами виконавчого провадження. За змістом статей 524, 533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Такий правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду, від 11.04.2018, справа № № 758/1303/15-ц. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати сум фінансової допомоги, а також не виконав прийняті рішення суду, щодо стягнення заборгованої суми у розмірі 120 000,00 грн., та 90 000,00 грн., а також судовий збір у розмірах 1900,00 грн., та 2200,00 грн., відповідно, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. У статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа № 686/21962/15-ц від 16.05.2018 року. Положення статті 625\~ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Такий висновок міститься постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 646/14523/15-ц від 19.06.2019. При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія\~статті 625\~ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11\~ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625\~ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки від простроченої суми боргу за період з 01.08.2016 по 01.07.2019 в розмірі 46 322,00 грн. за невиконання відповідачем зобов`язання по сплаті боргу за договором №3/17.09 та 37 749, 00 грн. за договором 4/22.09. Крім цього просить стягнути з відповідача інфляційні збитки за невиконання відповідачем зобов`язання по відшкодуванню судових витрат за рішенням суду у справі №710/2692/14-ц, в розмірі 849,42 грн. від суми в 2200,00 грн. та за рішенням суду № 710/2691/14-ц в розмірі 733,59 грн. від суми в 1900,00 грн. Загальний розмір інфляційних збитків згідно ст. 625 ЦК України, які просить стягнути позивач за порушення грошових зобов`язань відповідача за період з 01.08.2016 по 01.07.2019 становлять 82 664,01 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, за період з 01.08.2016 року по 01.07.2018 за невиконання відповідачем зобов`язання по сплаті боргу за договором №3/17.0, та боргу за договором № 4/22.09, а також просить стягнути з відповідача 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за не виконання відповідачем зобов`язання по відшкодуванню судових витрат, від розміру у 1900,00 грн. ( за рішенням у справі №710/2692/14-ц), та від суми у 2200,00 грн. (за рішенням суду у справі №710/2691/14-ц), в загальному розмірі 18 636,14 грн. В даному випадку, грошові зобов`язання по стягненню заборгованості у вигляді інфляційних збитків та 3% річних виникли з відносин, що пов`язані як з договірними відносинами, в частині нарахування інфляційних збитків та 3% річних на суму боргу, що не була сплачена відповідачем за договорами №4/22.09 від 22.09.2014 в розмірі 90\~000,00 грн., та за договором №3/17.09 від 17.09.2014 в розмірі 120 000,00 грн., та, і пов`язаних із неналежним виконанням судових рішень в частині непогашення грошового зобов`язання зі сплати судового збору у справі № 710/2692/14-ц в розмірі 2200,00 грн. та у справі № 710/2691/14-ц в розмірі 1900,00 грн. . Судом встановлено, що відповідач добровільно не виконав рішень суду та не сплатив суму заборгованості яка мала бути сплачена відповідно до прийнятих рішень суду у справах №710/2691/14-ц від 16.01.2015, №710/2692/14-ц від 09.02.2015, а також не був повернутий сплачений позивачем судовий збір по даним справам. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Таким чином, суд вважає обґрунтованим наданий розрахунок збитків, а тому задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача суму інфляційних збитків за період з 01.08.2016 по 01.07.2019 в розмірі 46\~332,00 грн. за договором №3/17.09 та інфляційних збитків в розмірі 34\~749,00 грн. за договором №4/22.09. Загальна сума стягнення становить 81 081,00 грн. Стягненню підлягають також 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.08.2016 по 01.07.2019 в розмірі 10\~410,13 грн. згідно договору №3/17.09 та в розмірі 7\~867,59 грн. за договором №4/22.09. Загальна сума стягнення збитків в розмірі 3% річних за порушення грошових зобов`язань становить 18 277,72 грн.. Таким чином загальна сума стягнення інфляційних втрат та 3% річних становить 99\~358,72 грн. Стягненню підлягають також інфляційні збитки та 3% річних за порушення грошових зобов`язань нараховані на суми судового збору в розмірі 1941,43 грн. Загальна сума яка підлягає стягненню становить 101\~300,15 грн. Оскільки позов\~задовольняється суд\~стягує з\~відповідача на\~користь позивача\~судовий збір\~в розмірі\~1013,00\~грн. На підставі ст.ст. 192, 524, 526, 546, 547, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76-81, 89, 102,106,141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved