Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовну заяву мотивує тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 808.70019, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 11988 дол. США на купівлю транспортного засобу Daewoo Nexia, 2008 р.в., колір сірий, номер шасі [NUMBER], р.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Кредит надавався в безготівковій формі та підлягав конвертації в гривню, строком до 05.06.2015 р. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею автомобіля. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу Daewoo Nexia, 2008 р.в., колір сірий, номер шасі [NUMBER], р.н.з. [NUMBER]. Відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки. Останній платіж боржником було здійснено 21.11.2014 р. в сумі 100 дол. США.. Станом на 06.12.2016 р. сума боргу відповідача за кредитним договором становить 104593,28 грн. (курс валют НБУ станом на 06.12.2016 р. становить 26,1711 грн. за 1 дол. США), що складається з: прострочений боргу 268347 дол. США, що еквівалентно 70229,36 грн., прострочені проценти 1243,89 дол. США, що еквівалентно 32553,97 грн., строкові проценти 38,44 дол. США, що еквівалентно 1006,07 грн., віндикаційні витрати 30,0 грн., дебіторська заборгованість 773,93 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Ідея Банк» не зявився, надав суду заяву відповідно до якої просить суд позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у його відсутності.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 808.70019, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 11988 дол. США на купівлю транспортного засобу Daewoo Nexia, 2008 р.в., колір сірий, номер шасі [NUMBER], р.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Кредит надавався в безготівковій формі та підлягав конвертації в гривню, строком до 05.06.2015 р. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею автомобіля. Відповідно до вказаного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставну, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, яка становить 19,36 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу Daewoo Nexia, 2008 р.в., колір сірий, номер шасі [NUMBER], р.н.з. [NUMBER]. Позивач свої зобов'язання за кредитними договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. Як встановлено судом відповідач свої зобовязання по вище вказаному кредитному договорі не виконує належним чином у звязку з чим станом на 06.12.2016 р. сума боргу відповідача за кредитним договором становить 104593,28 грн. (курс валют НБУ станом на 06.12.2016 р. становить 26,1711 грн. за 1 дол. США), що складається з: прострочений борг 268347 дол. США, що еквівалентно 70229,36 грн., прострочені проценти 1243,89 дол. США, що еквівалентно 32553,97 грн., строкові проценти 38,44 дол. США, що еквівалентно 1006,07 грн., віндикаційні витрати 30,0 грн., дебіторська заборгованість 773,93 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника якщо інше не встановлено законом. Правила встановлені ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК Українипередбачають звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу»визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 вказаного Законувстановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або у позасудовому порядку згідно із цим Законом. Як передбачено п. 4 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Законувизначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно зі ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і у разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи всі докази досліджені судом в судовому засіданні в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача, суд вважає необхідним позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків задовольнити. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, тому, порушене право позивача підлягає захисту. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1568 гривень 90 копійки, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved