Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Пенсійна справа [PERSON] знаходиться в управлінні пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області. 20.09.2019 року отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина складається з суми недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 року по 21.03.2019 року у сумі 239826,68 грн., що знаходиться в Управлінні. В грудні 2020 року позивач звернулась до Відповідача з метою отримання недотриманої пенсії померлого, надавши до Управління свідоцтво про право на спадщину та інші документи, надання яких вимагав Відповідач. 06.04.2020 року Управління надіслало лист від 30.03.2020 року, яким відмовлено у виплаті недотриманої пенсії померлого. Позивач вважає дії Відповідача щодо відмови у виплаті недотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера протиправними та такими, що порушують її права як спадкоємця. На підставі викладеного просила суд стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошт, набуті в порядку спадкування за заповітом недотриманої суми пенсії, у зв`язку із смертю [PERSON] , [INFO] у розмірі 239826,68 грн. за період з 01 03.2016 року по 21.03 2010 року, а також судові втрати у сумі 2398,27 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 05.08.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/4921/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.26). 06.10.2020 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. У відзиві відповідача зазначив, що позивач є спадкоємцем [PERSON] . Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлений статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Аналогічна норма зазначена у статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розмір недоотриманої пенсії було нараховано відповідно до вимог статті 46 Закону за три роки до дня звернення. Таким чином, Відповідач діяв відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», норми якого е чинними, неконституційними не визнавалися. Також, слід зазначити, що у відповіді на запит приватного нотаріуса (вих. № 6990/02-02 від 25.07.2019) відповідач наголошував, що розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення спадкоємців до органів ПФУ. Таким чином, позивачка була повідомлена заздалегідь про норми чинного законодавства і вважають її вимоги необґрунтованими. Просили суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити (а.с.30-31). 11.12.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі № 415/4921/20 та справу призначено до розгляду по суті (а.с.41). 14.01.2021 року представник позивача - адвокат Овчинніков Д.А. надав письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без участі позивача та його представника. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач неправомірно обмежує права позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача - адвокат Овчинніков Д.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмове клопотання, в якому просив суд розглянути справу за відсутністю позивача та її представника. Представник відповідача - Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанськ Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в позові просили відмовити. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07.10.1966 року, наданого м.Кадієвка, Луганська Палац щастя, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено актовий запис №1529. Батьком записаний - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.04.2019 р., виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] помер [INFO] , у віці 81 років, про що зроблено відповідний актовий запис №253. Згідно з заповітом від 28.04.2004 року, посвідченого секретарем Теплогірської міської ради Луганської області Стукан Ю.Л. за реєстром №414, [PERSON] на випадок своєї смерті робить заповідальне розпорядження: все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідає [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. за реєстром №1211 від 20.09.2019 р., спадкова справа №61-2019 посвідчує, що спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 31.03.2019 в сумі 239826,68 грн., яка належала спадкодавцеві згідно з довідки №6990/02-02, виданої УПФУ в м. Лисичанську Луганської області 25.07.2019 року. Згідно з листа УПФУ в м. Лисичанськ Луганської області №6990/02-02 від 25.07.2019 р. за [PERSON] залишилась недоотримана пенсія у сумі 239826,68 грн. за період з 01.03.2016 по 31.03.2019 р. Мотивувальна частина Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). Недоотримана [PERSON] за життя пенсія в сумі 239826,68 грн. після його смерті увійшла до складу спадщини, право власності на яку в порядку спадкування за законом набув позивач. Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено право власності позивача на спірні грошові суми, в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, тобто правовстановлюючим документом. За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Проте положення ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які посилається відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, якими передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки зазначена норма регулює правовідносини органу, що призначає і виплачує пенсію, з пенсіонером, а не правовідносини з отримання спадщини. Підставою отримання спадкоємцями суми недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії є відповідне свідоцтво про право на спадщину. Так, відповідно до п.2.26. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини,у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або вразі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію,в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги позивачем були виконані. Свідоцтво позивача на спадщину за законом після смерті матері є чинним, його зміст ніким не оспорений. Набута позивачем в порядку спадкування грошова сума у розмірі 239826,68 грн. до тепер відповідачем їй не виплачена. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. Отже, перевіривши час і місце відкриття спадщини після смерті, встановивши склад спадкового майна, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії спадкодавця, підлягає задоволенню повністю. Тож право власності позивача має бути захищено шляхом стягнення з відповідача спірної грошової суми, позов задоволений у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №51722 від 29.07.2020 року про сплату судового збору в сумі 1557,47 грн. та квитанцією №2313 від 13.07.2020 року про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2398,27 грн.

Outcome: approved