Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заозерне» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 N 141 укладеним та стягнення 5025,49 грн.боргу за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власниками квартир у будинку № 240 по вул. Замарстинівській у м. Львові створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2007 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Відповідачу неодноразово пропонувалось укласти типовий договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, однак укладати такий він відмовляється, проте з часу створення ОСББ «Заозерне» - 2008 року по даний час житлово-комунальними послугами наданими ОСББ «Заозерне» користується. Протягом усього періоду проживання у даному будинку [PERSON] сплачував кошти за надані йому житлово-комунальні послуги чим визнав, що такі йому надаються, однак починаючи з березня 2013 року припинив сплату. Оскільки добровільно відповідач свої обов'язки не виконує, позивач просить визнати договір укладеним та стягнути суму боргу в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Зазначив, що відповідач всіляко ухиляється в укладення типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечили. Крім цього відповідач зазначив, що типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя не підписував, а відтак такий не може бути підставою для нарахування та стягнення з нього заборгованості. Також відповідач вказав, що позивач не надав доказів, які підтверджують те, що відповідач був належним чином проінформований про пропозицію підписати типовий договір. Крім цього, [PERSON] повідомив, що ним та ОСББ «Заозерне» повинно бути укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 року а не Типовий договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарствавід 27.08.2003 № 141. Також відповідач не погоджується з переліком послуг що визначений кошторисом ОСББ «Заозерне» і тому відмовляється сплачувати за такі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до протоколу зборів правління ОСББ «Заозерне» № 6 від 18.11.2010 та протоколу № 8 від 01.03.2011 року про продовження загальних зборів ОСББ «Заозерне» від 04.02.2011 року відповідач ще у червні 2008 року отримав типовий договір, який він відмовився підписати. Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Наказу державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 №141 «Про затвердження типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суд приходить до висновку, що у разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг правильно вибрав спосіб захисту у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Така правова пропозиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року і така підлягає застосуванню до подібних правовідносин відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Крім цього, відповідно до ст.10 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься затвердження кошторису, балансу об'єднання та річногоз віту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. Згідно ст. 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - власник, член об'єднання зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами згідно кошторису ОСББ «Заозерне» за 2013 рік сума до оплати за житлово-комунальні послуги за 1 метр квадратний площі власника квартири становить 2,90 грн. Згідно технічного паспорту квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], площа квартири становить 97,3 метри квадратні. Відповідно до розгорнутої довідки від 03.09.2014 року № 31 ОСББ «Заозерне» сума заборгованості відповідача з лютого 2013 року по липень 2014 року становить 5025,49 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСББ «Заозерне» про визнання договору укладеним та стягнення боргу за житлово-комунальні послуги є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено судом, при подачі позовної заяви позивачем не було сплачено судовий збір, тому такий слід стягнути з відповідача в державний бюджет.

Outcome: approved