Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації Одеської області (далі за текстом - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відомості про батька в актовому запису про народження дитини внесені згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На даний час дитина мешкає у сім'ї [PERSON] та [PERSON]. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] та стягнути аліменти на користь дитини в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 250 гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації - Демчук Д.Г. позов підтримала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Не заперечує проти заочного рішення. Прокурор прокуратури Тарутинського району Степаненко С.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні зацікавлена особа - [PERSON] позов підтримала та пояснила, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], з трьох років періодично мешкала у її родині, а з п'яти років свого життя до теперішнього часу мешкає в них постійно, проте її мати, [PERSON], з лютого 2014 року взагалі не приїжджала та не навідувала доньку. Окрім того, [PERSON] пояснила, що повністю опікується малолітньою дитиною [PERSON] та бажає залишити дівчинку у себе. Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішення між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні в присутності педагога малолітня [PERSON] пояснила, що вона тривалий час мешкає у родині [PERSON], їй там подобається і вона бажає там залишитися. Її рідна мати, [PERSON], з минулого року не телефонувала, а відвідувати перестала ще раніше. В судове засідання відповідач двічі не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Викликалась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, зацікавлених осіб, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено і вбачається з матеріалів справи [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Відомості про батька в актовому запису про народження дитини внесені згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.4) З копії заяви [PERSON] від 04.12.2014 року вбачається, що остання просить залишити у своїй сім'ї [PERSON], оскільки дитина залишилася без батьківського піклування (а.с. 7). З акту обстеження житлово - побутових умов сім'ї [PERSON] вбачається, що для дитини створені належні умови проживання, навчання та виховання дитини (а.с.6) З копії заяви самої малолітньої [PERSON], [INFO], також вбачається, що вона бажає залишитися мешкати в родині [PERSON] (а.с.8) Згідно характеристики з Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області відповідач зарекомендувала себе з незадовільної сторони, останнім часом вела аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює та взагалі не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своєї дитини [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до письмового висновку, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO] (а.с 14). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що тривалий час в період перебування дитини в родині [PERSON], відповідач [PERSON] не навідувала та не цікавилася донькою, тобто повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 Сімейного кодексу України). У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, те, що дійсно відповідач не займається піклуванням своєї дитини, не забезпечує її матеріально, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, суд доходить до висновку, що позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про її право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved