Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

ПАТ [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним. 17.06.2013 року, між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем - [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 003-06004-170613. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.5, 2.6 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві (за договором - держатель) картковий рахунок № 26255908839861 в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Кредитна картка №1 Еволюція Лояльна, встановивши ліміт в розмірі 21 900,00 грн. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р., після спливу чергового строку ліміту відновлювальної Кредитної лінії, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором та тарифами Банку відповідачем не виконано. [PERSON] порушувала терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач [PERSON]В не виконала належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 04.04.2017 року перед позивачем по кредитному договору становить 44 192, 53 грн., з яких: прострочене тіло кредиту 25 389, 53; 18803, 00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, яку відповідно ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути на його користь із відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак зі змісту позовної заяви слідує, що такий просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON]В про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 880002179623. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2ст.247 ЦПК Україниу зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 23.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 003-06004-170613, в якій міститься підпис [PERSON] про ознайомлення з Правилами та Тарифами Банку. Відповіднодо заяви відповідач до підписання Пропозиції була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування (у формі встановлення кредитної лінії)та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України, про що вона особисто розписалася 17.06.2013року. У вказаній заяві зазначено, що [PERSON]В підтверджує, що отримала від Банку примірник Правил та Тарифів в дату підписання нею цієї пропозиції, з якими попередньо ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язалась дотримуватись. Згідно заяви за №003-06004-170613 від 17.06.2013 року (а.с.4), позивач відкрив клієнту картковий рахунок № 26255908839861 в національній валюті України гривніта встановив ліміт кредитної лінії у розмірі:21 900,00грн. Позивач в позові зазначає, що [PERSON] виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON]В належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 04.04.2017 рік у неї виникла заборгованість по кредитному договору, яка становить 44 192, 53 грн., з яких: прострочене тіло кредиту 25 389, 53; 18803, 00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання не зяився та не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договор становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, в силу положень Цивільного кодексу України договірнізобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає о бов'язковість виконання договірних зобов'язань. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені умовами договору № 003-06004-170613 від 17.06.2013 року, Правилами та тарифами у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст.610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON]В добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Відтак, на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд приходить до висновку, що відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, доказів щодо погашення існуючої заборгованості суду не надав, натомість позивач належними доказами підтвердив обґрунтованість позовних вимог. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за кредитним договором. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі в сумі 1600,00 гривень.

Outcome: approved