Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 15316,52 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00064955, згідно умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит до 22.08.2014 року та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах, визначених договором та додатковими угодами. На виконання умов договору позивачем було видано кредит відповідачу на вищевказану суму, однак, відповідач належним чином умов договору не виконав і станом на 04.03.2014 року має заборгованість в сумі 15316,52 грн., з яких 9778 грн. - заборгованість за кредитом, 2285,73 грн. - заборгованість по відсотках, 3206,45 грн. - комісії та 46,34 грн. заборгованості зі сплати за пропуск платежів. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.80), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок» (а.с.76-79), в судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 22.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00064955, згідно умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит до 22.08.2014 року та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах, визначених договором та додатковими угодами (а.с.4-15). Згідно п.п.1.5, 1.6 договору за обслуговування кредиту встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою, визначеною у у розмірі 15% річних до 17.08.2014 року. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, а саме 1,75% від суми кредиту. У відповідності до п.3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п.2.5 загальної частини договору, та не пізніше визначеного п.2 спеціальної частини договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку. Пунктом 2.7.1 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором або правомірних вимог банку, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань за цим договором. Із п.4.2 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п.3.3.3 загальної частини кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч 3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 04.03.2014 року має заборгованість в сумі 15316,52 грн., з яких 9778 грн. - заборгованість за кредитом, 2285,73 грн. - заборгованість по відсотках, 3206,45 грн. - комісії та 46,34 грн. заборгованості зі сплати за пропуск платежів. З листа-вимоги № ЛВ-32/3-138 від 19.02.2014 року (а.с. 23) та реєстру відправлення рекоменлованої кореспонденції (а.с. 24) вбачається, що відповідачу направлялось повідомлення про порушення його зобов'язань за кредитним договором та про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитом, наслідки неповернення кредиту, однак, таке залишено без реагування. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 22.08.2011 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.2.7.1 договору), позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від 22.08.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем, та 250,02 грн. витрат, пов'язаних із опублікуванням оголошення в пресі про виклик відповідача (а.с. 2, 73-75), а всього - 493,62 судових витрат.

Outcome: approved