Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Орган опіки і піклування в особі Чемеровецької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказавши, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , яка народилася [INFO] . [PERSON] вихованням, утриманням, навчанням дітей не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, з дітьми не проживає. 21.11.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини органу опіки і піклування Чемеровецької РДА розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і висновком органу опіки та піклування Чемеровецької РДА від 02.12.2019 року №27121-25-1945 визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа на стороні позивача [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що [PERSON] є її рідною сестрою. З грудня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з нею. Мати дітей до дітей не приходить, не цікавиться їх життям, матеріально не утримує. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024235352 [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024235469 [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідач з грудня 2018 року спільно з дітьми не проживає. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з тіткою [PERSON] та перебувають на її утриманні, остання без участі відповідача, виховує, доглядає та утримує малолітніх племінників, піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує необхідні їм харчування, медичний догляд і лікування. Відповідач з грудня 2018 року взагалі не спілкується з доньками, не виявляє бажання спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні та утриманні, не цікавиться їх здоров`ям, розвитком і долею. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 04.11.2019 року, довідкою-характеристикою від 10.09.2019 року № 804, характеристикою Черчецького дошкільного навчального закладу «Сонечко» від 01.10.2019 року, характеристикою Черчецької ЗОШ від 01.10.2019 року. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться , коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків за незалежних від неї причин. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області №27121-25-1945 від 02.12.2019 р., якім визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх доньок, не піклується про них, не забезпечує їх матеріально. Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 названого Кодексу). Зважаючи на наведене та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, суд, оцінивши в сукупності надані позивачем докази, вважає, що відповідач зобов`язана згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати дітей, тому позов в цій частині слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved