Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Наприкінці лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, заповів своєму онуку [PERSON] Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в [ADDRESS] . Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. Натомість, [PERSON] надав заяву, якою підтримав пред`явлений позов, а розгляд справи просив здійснити за його відсутності. Сільський голова [PERSON] також направив заяву, якою просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, а також зазначив, що проти позову не заперечує та просить його задовольнити. На підставі ч.4 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я (а.с.5). За час свого життя, а саме: 13 квітня 2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сошниківської сільської ради Бориспільського району Тригуб К.А., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповів своєму онуку [PERSON] (а.с.51 зворот). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №191/2016, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.48 зворот). Таким чином він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. В свою чергу, спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавця: дочка [PERSON] та син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини та отримання обов`язкової частки в спадщині, що підтверджується відповідними заявами, поданими до нотаріальної контори (а.с.49, 49 зворот). Встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, 2011-2015 роки (а.с.15-18, 19-22). Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП БРР БР «БТІ» житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудований у 1962 році (а.с.14). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України та ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. У відповідності до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1147/02-31 від 12 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Оскільки, [PERSON] не надано оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.6). Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved