Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 57\~102 грн. 92 коп., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2014 р. позовна заява Банку судом задоволена частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» зазначену заборгованість. У задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2014 р. апеляційна скарга Банку відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.05.2015 р. рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2014 р. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2014 р. в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині передано до Уманського міськрайонного суду Черкаської області на новий розгляд. Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 04.06.2015 р. справа прийнята до провадження. Відповідач по справі [PERSON] подала до ПАТ «Дельта Банк» зустрічну позовну заяву про захист прав споживача, визнання нікчемними окремих пунктів кредитного договору, стягнення незаконно отриманих коштів. Обидва позови обєднано в одне провадження. В ході розгляду справи ПАТ «Дельта Банк» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 91\~966 грн. 44 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 362-0181002/ФКВ-08 від 17.09.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки заставною вартістю 218\~400,00 грн. згідно п. 1.3 Договору іпотеки, що належить [PERSON], а саме 3-хкімнатну квартиру [ADDRESS], шляхом передачі квартири у власність ПАТ «Дельта Банк». [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду заяви, до суду не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, їх інтереси в судовому засіданні доручили представляти [PERSON] Представник ПАТ «Дельта Банк» будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, до суду не зявився, подавши заяву про розгляд заяви без представника Банку, просив позову ПАТ «Дельта Банк» задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити, застосувавши наслідки пропуску нею строку позовної давності. Представник [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ «Дельта Банк» не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Зустрічну позовну заяву [PERSON] підтримав та просив задоволити її в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи та вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 91\~966 грн. 44 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 362-0181002/ФКВ-08 від 17.09.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки заставною вартістю 218\~400,00 грн. згідно п. 1.3 Договору іпотеки, що належить [PERSON], а саме 3-хкімнатну квартиру [ADDRESS], шляхом передачі квартири у власність ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити. Також суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання нікчемними окремих пунктів кредитного договору, стягнення незаконно отриманих коштів, задоволенню не підлягає. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Судом касаційної інстанції рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2014 р. в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 57\~102 грн. 92 коп. не скасовано, у звязку з чим воно вступило в законну силу. Таким чином збільшення суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором із 57\~102,92 грн. до 91\~966,44 грн. суд вважає безпідставним. Скасовуючи рішення попередніх інстанцій Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що при новому розгляді позову ПАТ «Дельта банк» необхідно встановити, чи завдає порушення основного зобовязання збитків іпотекодержателю, чи змінює обсяг його прав, оскільки відсутність такого може бути підставою для відмови у позові. Під час нового розгляду справи позивачем ПАТ «Дельта Банк» не надано до суду належних та допустимих доказів завдання йому збитків іпотекодержателю, у звязку порушенням боржником основного зобовязання та не довів чи змінює це обсяг його прав, а тому суд позбавлений можливості задовльнити позов на основі цих обставин. Подаючи позов 31.07.2014 р. Банк просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Позовна вимога ПАТ «Дельта Банк» в цій редакції не підлягає задоволенню виходячи із положень ЗУ «Про іпотеку». Так, частиною першою ст. 39 ЗУ\~\~«Про іпотеку», передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; і саме основне початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та статей 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», становиться очевидним, що у розумінні норми ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою\~ст. 38 цього Закону. Тобто суд має за обовязок зазначити в рішенні початкову ціну предмета іпотеки, а у зазначеному випадку це неможливо, оскільки ПАТ «Дельта Банк» такої оцінки до суду не надано. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 р.(справа № 6-1935цс15) та від 08.06.2016 р. (справа № 6-1239цс16). Уточнивши позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з Відповідача № 1 [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» достроково кредит на прострочену заборгованість за кредитним договором № 362-0181002/ФКВ-08 від 15.02.2012 р., у розмірі 91\~966,44 грн.; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, заставною вартістю 218\~400,00 грн., згідно п. 2.3.1 Договору іпотеки № 362-0181002/Zфквіп-08 від 15.02.2012 р., що належить Відповідачу № 2 [PERSON], а саме 3-х кімнатну квартиру номер 6 в будинку 75-а по вул. Урицького в місті Умані Черкаської області, шляхом передачі квартири (Предмету іпотеки) у власність ПАТ «Дельта Банк» та визнання права власності на цю квартиру за ПАТ «Дельта Банк»; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 571,03 грн. Не може бути задоволена позовна вимога ПАТ «Дельта Банк» і в такій редакції, оскільки відповідно до ч. 3 ЗУ «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3\~ст. 36 ЗУ «Про іпотеку»\~договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~Цивільний кодекс України\~передбачає лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша\~статті\~\~328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Умови договору іпотеки від 15.02.2012 р., укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON], а саме пункт 7.4.1, передбачає перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Окрім того, цим же пунктом передбачено, що зазначений іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на Предмет іпотеки. В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» не надав належних доказів про наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Такої правої позиції притримується Верховний Суд України в постанові від 30.03.2016 р. (справа № 6-1851цс15). Суд вважає за необхідне також зазначити, що ПАТ «Дельта Банк» у своєму позові посилався на оцінку іпотечного майна, яка зазначена в договорі іпотеки і була встановлена станом на 15.02.2012 р. 215\~800,00 грн. Відповідно до довідки АН «Домірент» від 25.08.2016 р. наданої до суду [PERSON] та [PERSON], вартість аналогічної квартири в м. Умані на теперішній час становить від 572\~000,00 грн. до 650\~000,00 грн. Рішенням суду від 26.09.2014 р., залишеним в цій частині без змін апеляційним судом Черкаської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, борг [PERSON] по кредитному договору визначено в розмірі 57\~102 грн. 92 коп. Статтею 3 ЦК України визначено загальні засадами цивільного законодавства якими є: справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи із викладеного судом встановлено, що різниця між мінімальною вартістю квартири 572\~000,00 грн. і боргом [PERSON] становить 514\~897 грн. 08 коп., що суперечить загальним засадам цивільного законодавства та є ще однією із підстав для відмови в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк». Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, отримують пенсію, тобто мають постійний та стабільний дохід, а тому ПАТ «ОТП Банк» має можливість задовольнити свої вимоги по поверненню боргу шляхом подачі виконавчого листа до органів Державної виконавчої служби. В поданих до суду запереченнях [PERSON] та [PERSON] просили суд застосувати до позову ПАТ «Дельта Банк» наслідки пропуску строку позовної давності. Вказане прохання Відповідачів за первісним позовом не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При розгляді цивільної справи ПАТ «Дельта Банк» подав до суду заяву про застосування наслідків пропуску [PERSON] строку загальної позовної давності для подачі зустрічного позову. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначила, що про порушення своїх прав як споживача кредитної послуги вона довідалась після отримання нею в жовтні 2015 року із Уманського міськрайонного суду Черкаської області копії заяви про уточнення позовних вимог та проведення, після цього, відповідних консультацій із фахівцями, а тому вважає, що строк позовної давності для подачі цієї зустрічної позовної заяви пропущено з поважних причин. Суд не може погодитись з таким та приходить висновку, що підписуючи 17.09.2008 р. кредитний договір [PERSON] ознайомилась із його положеннями та мала можливість дати оцінку і отримати розяснення по кожному пункту кредитного договору. Крім того на користь такого рішення суду вказує факт підписання [PERSON] кредитного договору 15.02.2012 р., яким було змінено валюту кредиту. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed