Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 13.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір № DNH4КS46970255, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 8425,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та строком користування до 14.12.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 31.10.2013 року складає 23710,60 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № DNH4КS46970255 від 13.06.2006 року в розмірі 23710,60 грн. та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір № DNH4КS46970255, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 8425,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та строком користування до 14.12.2009 року. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» та тарифів банку. [PERSON] ознайомився та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. Вказане підтверджується копією заяви позичальника № DNH4КS46970255 від 13.06.2006 року за підписом [PERSON] Із заяви позичальника вбачається, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 304,94 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та умов. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за договором № DNH4КS46970255 від 13.06.2006 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.10.2013 року становить 23710,60 грн. та складається: - заборгованість за кредитом - 3013,67 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 8997,84 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10093,82 грн. - штраф (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1105,27 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором № DNH4КS46970255 від 13.06.2006 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] який суд вважає належним доказом позовних вимог. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Нормою ч.1 ст.256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж. Таким чином, в разі пропущення річного строку неустойка має бути обрахована за останній рік невиконання основного зобов'язання, в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 13.06.2006 року за період з 31.10.2012 року по 31.10.2013 року сума нарахованої пені становить 4675,51 грн. Отже, з [PERSON] на користь банку належить стягнути пеню за неесвоєчасне виконання умов кредитного договору від 13.06.2006 року в розмірі 4675,51 грн. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № DNH4КS46970255 від 13.06.2006 року в розмірі 18292,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial