Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м.Сєвєродонецька Луганської області, який діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей, [PERSON] протягом тривалого часу вихованням та утриманням своїх дітей не займається, на даний час за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.12.2017 відбуває покарання у Ладижинській виправній колонії №39. [PERSON] разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а мешкала за адресою: [ADDRESS] . Умови мешкання родини не відповідали жодним санітарно-гігієнічним нормам, в кімнаті все брудне, стоїть неприємний запах, відсутнє електропостачання (ввечері палять свічки), діти сплять на полу на матрацах, постільна білизна відсутня, умов для навчання та відпочинку дітей немає. Родина [PERSON] неодноразово потрапляла у поле зору соціальних служб за недбале ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. 24.09.2018 [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] жебракувала на вулиці міста та була виявлена працівниками Національної поліції. Родина [PERSON] двічі перебувала під соціальним супроводом СМ ЦСССДМ, з 21.11.2017 по 21.02.2018 та з 20.06.2019 по теперішній час. Їм надавалася відповідна психологічна та консультативна допомога, рекомендації щодо лікування, оформлення відповідних соціальних виплат, тощо. Незважаючи на це ситуація в родині не змінилася на краще, так як мати нічого для цього не робила, за неї все робили соціальні працівники та спеціалісти ССД. [PERSON] тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] ніколи офіційно не працювала. Бюджет сім`ї складався з державної соціальної допомоги на дітей, яку жінка використовувала не за призначенням. На підставі викладеного представник позивача просив суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що вона пройшла майже 5-місячний курс реабілітації від наркотиків, змінилася на краще та хоче розпочати нове життя, виховувати дітей. Свого власного житла вона не має, проживає у квартирі тітки тимчасово. Весною 2020 року їй була зроблена операція, після якої вона залишилася інвалідом, але група інвалідності на час розгляду справи не встановлена. На даний час доходу не має, проживає за рахунок благодійних організацій, які надають їй допомогу. Визнає, що після арешту чоловіка у неї настали тяжкі часи, вона була не в змозі утримувати дітей, проживала за різними адресами, де не завжди були умови утримання дітей. В 2017 році вона почала приймати наркотичні засоби, але на обліку у лікаря-нарколога не перебувала. Вважає, що виправилася, відвідує старших дітей у інтернаті, привозить подарунки. Молодшого [PERSON] , який знаходиться в закладі в м.Лисичанськ, вона не відвідувала. В Троїцькому районі Луганської області проживають родичи чоловіка, але за допомогою вона до них не зверталася, бо між ними неприязні стосунки. Притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що строк його покарання сплине через 10 місяців, після чого він планує зайнятись вихованням своїх дітей. До його ув`язнення в 2016 році він забезпечував родину і вона не перебувала на обліку в органах опіки та піклування. На даний час у нього немає можливості займатися вихованням дітей, бо він ув`язнений. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є працівником Сєвєродонецького міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, центром соціальних служб неодноразово надавалась допомога сім`ї [PERSON] , родина жодного фінансового забезпечення не має, мати працювати не має можливості, діти займались бродяжництвом та жебракували. Також [PERSON] зазначила, що працівниками соціальної служби також надавалась допомога щодо сім`ї щодо оформлення необхідних документів для отримання соціальних виплат на дітей, неодноразово проводились співбесіди з [PERSON] щодо дотримання нею її батьківських обов`язків необхідності ведення здорового способу життя, також [PERSON] було запропоновано пройти лікування від наркотичної залежності в благодійній організації «Спасемо України», проте [PERSON] в останній момент відмовилась. Під час відвідування родини [PERSON] в останні часи за різними адресами діти були неохайні, недоглянуті, спали на полу без постільної білизни. Яка була родина при батькові вона не знає. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що в квітні 2020 року він прийшов до кімнати де проживала [PERSON] з дітьми, з якою у нього дружні стосунки, де знайшов останню в стані наркотичного сп`яніння, в кімнаті також був ще один чоловік, який також вживав наркотики, діти лежали на полу. [PERSON] , відправили на лікування, дітей забрав представник Органу опіки та піклування. У вересні 2020 року [PERSON] повернулась з реабілітаційного центру, на даний час відвідує дітей, живе самостійно, алкоголь та наркотики не вживає, не працює, благодійна організація надає їй допомогу. Також зазначив, що починаючи, що з моменту ув`язнення її чоловіка, [PERSON] вживала наркотичні засоби, [PERSON] намагався надати їй допомогу, проте [PERSON] від отримання допомоги відмовлялась. Свідок зазначив, що на даний час [PERSON] намагається налагодити стосунки з дітьми. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та серії [NUMBER] . Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2017 року у справі №428/7080/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців. 25.09.2018 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області було направлено на адресу Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради лист за №23623/111/34/2018 в якому повідомлено, що 24.09.2018 працівниками ювенальної превенції Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області виявлений факт невиконання у повному обсязі своїх батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , а саме 22.09.2018 року по вул. Курчатова м.Сєвєродонецька мати просила милостиню, син [PERSON] тривалий час знаходився на вулиці, перебував у брудному одязі, мати тривалий час не мала змоги покормити дитину. Під час перевірки було встановлено, що [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (соц.захист), родина власного помешкання не має, часто змінює місце проживання. На підставі викладеного Головне управління Національної поліції в Луганській області просило провести роботу з сім`єю [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 18.10.2019, [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , при обстеженні встановлено, що це кімната в гуртожитку загальною площею 15 м2 , кімната належить [PERSON] , з яким мешкає [PERSON] . Також мешкають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В кімнаті дві кроваті, два матраци без постільної білизни, 2 стільця, поломана шафа. Діти з матір`ю сплять на матрацах на полу, світло відсутнє, дитячих речей обмаль, відсутні умови для навчання та відпочинку дітей. Вказаним актом також встановлено, що [PERSON] не працює, соціальні виплати не отримує, іноді підробляє, допомагають родичі. Взаємовідносини з дітьми задовільні, існують непорозуміння зі старшим сином. На підставі викладеного Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради дійшла висновку, що умови мешкання дітей незадовільні. Наведені умови проживання також підтверджуються наданими до матеріалів справи фотознімками. Листом Комунального закладу «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» №764 від 18.10.2019 повідомлено начальнику служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, що з 17.10.2019 року у центрі знаходиться [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , учень КЗ «Сєвєродонецька обласна загальноосвітня школа-інтернат 1-3 ступенів», 3 клас. У центр малолітнього по акту внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, доставив інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області капітан поліції - [PERSON] . Мати [PERSON] - вихованням дітей не займається. Батько [PERSON] місцезнаходження невідомо. Листом Комунального закладу «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» №229 від 23.04.2020 повідомлено, що з 17.10.2019 на повному державному забезпеченні у центрі знаходиться [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . У центр малолітнього, по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, доставив інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області капітан поліції - Нечваль Людмила Василівна . Мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . За час перебування [PERSON] у закладі мати жодного разу дитину не відвідала. Відповідно до довідок Кремінської обласної загальноосвітньої школи-інтернат №№546,547, від 07.11.2019, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються в Кремінській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті з 07.11.2019 та знаходяться на неповному державному забезпеченні. Також відповідно до письмової інформації Кремінської обласної санаторної школи №179 від 23.04.2020, 07.04.2020 Кремінська санаторна школа отримала лист №207 від Сєвєродонецької служби у справах дітей з проханням прийняти дітей на навчання до закладу на період карантину. Дітей було доставлено до закладу в той же день. Причиною стало неможливість матері виконувати батьківські обов`язки внаслідок тяжкої хвороби та перебування у важкому стані у відділенні гнойної хірургії. Мати дітей [PERSON] до лікарні вела асоціальний спосіб життя, не приділяла уваги вихованню своїх дітей, матеріально дітей не утримувала, психологічним та духовним станом хлопців не цікавилася. Батько дітей відбуває покарання у виправній колонії, інших родичів у дітей не має. На підставі викладеного Кремінська обласна санаторна школа просила Службу у справах дітей вирішити питання про доцільність надання [PERSON] та [PERSON] правового статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Листом Сєвєродонецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №320 від 24.04.2020 повідомлено, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку в СМЦСССДМ з 21.11.2017 року як родина, що опинилась у складних життєвих обставинах (наркотична залежність матері, перебування батька у місцях позбавлення волі, скрутне матеріальне становище). Родина перебувала під супроводом з 21.11.2017 по 21.02.2018, знята з пом`якшенням складних життєвих обставин. Повторно родина взята під соціальний супровід з 20.06.2019, соціальний супровід триває по сьогоднішній день. Через невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків діти були змушені жебракувати та бродяжити, було організовано оформлення посвідчення багатодітної родини, а також оформлені державні соціальні виплати на молодшу дитину. Проте, виплати майже не витрачались на дітей, адже з жовтня 2019 року молодший син [PERSON] , 2015 року народження знаходиться у Лисичанському дитячому притулку, а двоє старших синів - [PERSON] та [PERSON] , знаходяться у Кремінській обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті, через що виплати і призупинені, аліменти [PERSON] не отримувала, тому коштів для існування та утримування себе та дітей в неї немає. Мати після операції знаходиться на стаціонарному лікуванні. СМЦСССДМ узгоджено з організацією «Відродження Луганщини» лікування та реабілітацію [PERSON] від наркотичної залежності після завершення після операційного реабілітаційного періоду. На даний час мати не в змозі виконувати свої батьківські обов`язки через: стан здоров`я, відсутність можливості працювати, винаймати житло (свого власного житла не має) та утримувати дітей. Відповідно до письмової інформації №13387/11/34-2020 від 23.04.2020, що надана Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 24.06.2019 за ч.1 ст.184 КУпАП Сєвєродонецьким ВП ГУНП в Луганській області, матеріал направлено на розгляд до Сєвєродонецького міського суду, накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, 14.10.2019 за ч. 2 ст. 184 КУпАП Сєвєродонецьким ВП ГУНП в Луганській області, матеріал направлено на розгляд до Сєвєродонецького міського суду, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 1700 грн, 24.10.2019 за ч. 2 ст. 184 КУпАП Сєвєродонецьким ВП ГУНП в Луганській області матеріал направлено на розгляд до Сєвєродонецького міського суду, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 1700 грн. 12 травня 2020 року Сєвєродонецькою міською радою було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав за №2048, відповідно до якого з посиланням на вищевказані судом обставини, орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Пунктами 2, 4, 5 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами , вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Зокрема, тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Окрім того, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Під час судового засідання судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. За період 2018-2020 року сім`я неодноразово перебувала під супроводом соціальних служб, надавалась психологічна та консультативна допомога, проте ситуація в сім`ї не змінилась. Окрім того, [PERSON] протягом тривалого часу вела асоціальний спосіб життя, вживала наркотичні засоби, а також робила це в присутності дітей, що підтверджується показаннями свідків та не заперечується [PERSON] . У зв`язку із таким способом життя [PERSON] опинилась у важкому матеріальному стані та мала серйозні проблеми зі здоров`ям, через що тривалий час не могла виконувати свої батьківські обов`язки, тому вихованням та утриманням своїх дітей не займалась, діти не отримували повноцінного харчування, медичного догляду та матеріального утримання, неодноразово займались бродяжництвом та жебракуванням, в тому числі, в нічний час доби. [PERSON] не має власного житла, сім`я неодноразово змінювала місце проживання, зокрема, мешкала в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Умови мешкання дітей не відповідали жодним санітарно-гігієнічним нормам, світла у вказаному помешканні не було, діти спали на полу на матрацах без спальної білизни, умови для відпочинку та навчання дітей були відсутні, що фактично підтверджується матеріалами справи. Окрім того, в кімнаті, де проживала [PERSON] з дітьми, проживали ще дві сторонні особи. Також, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується відповідною письмовою інформацією, наданою Головним управлінням Національної поліції в Луганській області. Суд вважає, що у зв`язку з такою поведінкою [PERSON] , існувала реальна загроза для життя та здоров`я її дітей. Суд критично оцінює доводи [PERSON] про те, що на даний час вона змінилась та не бажає повертатись до попереднього життя, оскільки жодних реальних дій, які б свідчили про це, нею не зроблено. На даний час [PERSON] не працює, фактично не має джерел доходу, не має власного житла, та відповідно не може забезпечити належне матеріальне утримання дітей, та необхідні умови для їх проживання та розвитку. Тобто, [PERSON] не в змозі виконувати свої батьківські обов`язки. На даний час діти проживають окремо від матері, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Сєвєродонецькій обласній санаторній школі, [PERSON] , [INFO] , у комунальному закладі дошкільної освіти. Жодних реальних заходів щодо зміни такої ситуації та повернення до себе дітей, з боку [PERSON] не вжито. Таким чином, судом встановлено систематичне та свідоме ухилення відповідача - [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, окрім того, встановлено факт вживання нею протягом тривалого часу, зокрема, й в присутності дітей, наркотичних засобів, а тому існують всі правові підстави для позбавлення її батьківських прав. Отже, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи положення статті 164 Сімейного кодексу України, інтереси малолітніх дітей, суд дійшов висновку щодо позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] суд зазначає, що представником позивача не доведено факту ухилення ним від своїх батьківських обов`язків. Так, дійсно судом встановлено, що на даний час [PERSON] відбуває покарання в Ладижинській виправній колонії №39 на підставі вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.12.2017. Проте, сам факт відбування покарання [PERSON] в місцях позбавлення волі, не може слугувати єдиною підставою для позбавлення його батьківських прав, як і не доводить факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки такі підстави встановлюються з урахуванням наданих сторонами доказів. Проте, жодних доказів на підтвердження фактів свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, або його протиправної поведінки у відношенні до дітей представником позивача не надано. Окрім того, вище встановлені судом обставини, що склались в сім`ї, через які суд дійшов висновку щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, мали місце вже після ув`язнення [PERSON] , а тому він об`єктивно не міг вплинути на ситуацію в сім`ї. Також суд враховує те, що [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав заперечує й бажає приймати участь у їх вихованні, однак не має змоги це зробити через об`єктивні причини. При цьому, [PERSON] зазначив, що після відбуття покарання він бажає забрати дітей на виховання. Таким чином, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. При цьому, враховуючи положення частини 3 статті 166 та статті 180 Сімейного кодексу України, та враховуючи потреби дітей в матеріальному утриманні, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідачів аліментів на користь їх малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів їх заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм чинного законодавства та обставин справи суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, при цьому відмовлено в частині позовних вимог, що пред`явленні до [PERSON] , суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачів судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме з [PERSON] в розмірі 840,80 грн, з [PERSON] в розмірі 420,40 грн.

Outcome: partial