Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 39643,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 25165,46 грн., заборгованості по відсотках у сумі 2752,99 грн., комісії у сумі 10124,64 грн. та штрафу у сумі 1600 грн. ; також просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у сумі 396,43 грн. В обґрунтування позову вказує, що 19.02.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 500461548, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 29998,89 грн.. Зобовязання, взяті [PERSON] за договором, відповідач не виконала та допустила утворення боргу. Оскільки зобовязання не були виконані належним чином і у встановлений строк, просить позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надіслала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) \~\~зобовязується \~\~надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.02.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500461548, відповідно до якого позивач надав позичальнику грошові кошти у сумі 29998,89 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99% з кінцевим терміном повернення грошових коштів 20.02.2017 року. Зміст та умови договорів, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязань. Підпунктами а, б пункту 13 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується: повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування, та/або комісії, якщо сплата комісій передбачена розділом №1 цього договору та/чи інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором; у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом №1 цього договору та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобовязання за договором, боржник [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернула та станом на 20.06.2015 року допустила заборгованість за кредитним договором №500461548 від 19.02.2014 року в розмірі 39643,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 25165,46 грн., заборгованості по відсотках у сумі 2752,99 грн., комісії у сумі 10124,64 грн. та штрафу у сумі 1600 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved