Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

ПАТ «[PERSON] ДНІПРО» звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 23.11.2012 року між ПАТ «[PERSON] ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір про надання овердрафту №26258925153401 - VIP. Згідно п.п. 1.1. та 1.2. кредитного договору банк надає позичальнику ліміт овердрафту у сумі 18000 грн. на споживчі цілі, терміном до 22.11.2013 року. Овердрафт надається банком на умовах відкличності, з встановленням пільгового періоду кредитування терміном дії до 30 тридцяти днів від дати виникнення заборгованості. На виконання п. 2.1. кредитного договору, 20.09.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 26258925153401-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком. Також, позичальнику була надана платіжна картка VISA Platinum строком дії до 30.09.2013 року, що оформлена до поточного рахунку № 26258925153401 у гривні, відкритого відповідно Договору про обслуговування платіжної картки. У зв'язку з порушенням умов Кредитного договору, станом на 24.01.2018 року відповідач має заборгованість у 58268,35 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 17960,95 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами 40307,4 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання овердрафту № 26258925153401-VIP від 23.11.2012 року у розмірі 58268,35 грн., та судові витрати у розмірі 1762 грн. 05.07.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Відповідач в судові засідання не зявився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у звязку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 20.09.2011 року між ПАТ «[PERSON] ДНІПРО» та [PERSON] укладено договір № 26258925153401-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком. 23.11.2012 року між ПАТ «[PERSON] ДНІПРО» та [PERSON], укладено договір про надання овердрафту №26258925153401 VIP. Відповідач [PERSON] підписав договори, та тим самим виявив свою згоду з усіма їх пунктами та зобовязувався їх виконувати. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд вважає, що сторони уклали договір про надання овердрафту, суть якого полягає у наданні ліміту овердрафту у сумі 18000 грн., на споживчі цілі, строком до 22.11.2013 року, з встановленням, що протягом дії пільгового періоду кредитування розмір відсоткової ставки становить 0,10% річних, у разі непогашення овердрафту у 30-дений строк дії пільгового періоду, відсоткова ставка за даний період кредитування нараховується у розмірі базової відсоткової \~ \~ \~ \~ставки в 24% відсотків річних від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. [PERSON] не виконував свої обовязки за договором належним чином та станом на 24.01.2018 року, має заборгованість у розмірі 58268,35 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 17960,95 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами 40307,4 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим до суду. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобовязань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved