Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 27 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35096 гривень 10 коп. Рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року у справі 676/3714/16-ц стягнуто з [PERSON] \~\~ 35096 гривень 10 коп. на користь Публічного\~ акціонерного\~ товариства Комерційного\~ банку\~ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 35096 гривень 10 коп.\~\~ та\~ судові витрати в сумі 1378 гривень\~ 00\~ коп.. Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 23 червня 2020 року \~ \~заочне рішення Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року у справі 676/3714/16-ц про стягнення з [PERSON] 35096 гривень 10 коп. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 35096 гривень 10 коп. та судових витрат в сумі 1378 гривень 00 коп. скасовано , а справу слуханням призначено на 09 липня 2020 року на 08 год. 30 хв. В судове засідання сторони повторно не з`явились. Про день слухання справи повідомленні своєчасно. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду . Відповідачка подала письмовий відзив в якому просить слухати справу у її відсутності, позов не визнала. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно генеральної угоди від 26 травня 2015 року договору про реструктуризацію заборгованості , укладеного між сторонами було досягнуто домовленість про реструктуризацію заборгованості відповідача по кредитним договорам № 1, укладеного у вигляді заяви від 24 березня 2011 року, кредитним договором № 2 - НМКЕ/9527 від 14 серпня 2014 року , кредитному договору № 3 - № SAMNDN5200069514235 від 24 жовтня 2012 року , договору № 4 - № 052402643 від 22 липня 2004 року . Розділом 1. Генеральної угоди було досягнуто домовленості сторонами про реструктуризацію заборгованості за чотирма кредитними договорами , укладеними між сторонами, сплату відповідачем штрафів. Згідно п. 1.9 Всі інші умови договорів , які не протирічать розділу «Реструктуризація заборгованості» даної генеральної угоди , залишаються незмінними. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди відповідачу було надано кредит в розмірі 44512 гривень 94 коп. строком на 12 місяців з 26 травня 2015 року по 31 травня 2016 року. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 44512 гривень 94 коп. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту , сплаті процентів в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у, вказаних в Заявах… Щомісячний платіж по погашенню заборгованості становить 1946 гривень 3946 гривень 19 коп. на місяць. Відповідно до п. 2.1 генеральної угоди у випадку порушення відповідачем строків погашення кредиту відповідач зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 5779 гривень 22 коп. Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено, що відповідно до ст.. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаної в цій генеральній угоді , Умовах і правилах більше ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких не наступив, Сторони домовились , що строк повернення кредиту рахується 32 й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 го дня порушення , рахується простроченою , за що позичальник сплачує штраф в розмірі 5779 гривень 22 коп. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Угодою Відповідач станом на 13.07.2016 року має заборгованість - 35096,10 грн. яка складається з наступного: 22331,01 грн. - заборгованість за кредитом 1626,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом 5779,22 грн. - штрафи згідно Угоди. 5359,44 грн. - заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 22331,01 грн. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При вирішенні спору суд враховує, що розмір відсотків, які сплачує позичальник становить 10 % річних ( 0, 833 % за місяць, п. 2.1 Генеральної угоди). Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість по сплаті процентів в сумі 1626,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу\~(частина перша\~статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої\~статті 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною третьою\~статті 551 ЦК України\~передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Суд вважає, що розмір штрафу підлягає зменшенню з 5779,22 грн. до 500 гривень, оскільки він в тричі перевищує розмір процентів, які нараховані за користування кредитним коштами. Позивач позовні вимоги про стягнення 5359,44 грн. - заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом обґрунтовує порушенням відповідачем Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки відповідно до п. 1.9 та 2.2. Генеральної угоди попередні угоди , заборгованість по яким була реструктуризована , продовжують дію в частині , що не передбачена Генеральною угодою, а п. 2.2 Генеральної угоди прямо передбачає 2.2. Генеральної угоди передбачено, що сторони при порушенні строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, керуються в тому числі генеральною угодою та Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідач в письмовому відзиві на позов вказав, що позов в частині стягнення 5359,44 грн. заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом не підлягає задоволенню в зв`язку з тим, що відповідач умови і правила надання банківських послуг не підписував. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач не надав суду копій Анкет-заяв від 24 березня 2011 року, від 14 серпня 2014 року № НМКЕ/9527 , від 24 жовтня 2012 року № SAMNDN5200069514235 , від 22 липня 2004 року № 052402643 та доказів того , що в даних кредитних договорах містилися умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Окрім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку , які додані позивачем до позовної заяви , не містить підпису позичальника. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Таким чином, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦПК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5359,44 грн. заборгованості по пені та комісії відсутні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи, що позов задоволено в розмірі 70 % від суми заявлених позовних вимог (24457,44 грн. /35096,10 грн.) , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 964 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial