Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Р6AN24299843 від 09.09.2008 року в розмірі 3331,99 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,99 грн./дол.США станом на 01.10.2013 року складає 26622,56 гривень, вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави - автомобіль DAEWOO Lanos, д/н [NUMBER], що належить їй на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, звернути стягнення на вказаний автомобіль шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 09 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2Р6AN24299843, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14170,43 дол. США на наступні цілі: 13006,40 дол. США на купівлю автомобіля, 1164,03 на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 09.09.2008 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO Lanos, д/н [NUMBER], що належить їй на праві власності. На думку позивача, відповідач [PERSON] станом на 01.10.2013 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість в сумі 3007,57 дол. США - заборгованість за кредитом, 23,04 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4,15 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 108,76 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 157,18 дол. США штраф (процентна складова), а загалом в сумі 3331,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 26622,56 гривень. Тому, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави та просить суд стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить слухати справу у відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо позову не надіслав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 09 вересня 2008 року між публічним акціонерним товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № К2Р6AN24299843, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14170,43 дол. США на наступні цілі: 13006,40 дол. США на купівлю автомобіля, 1164,03 на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.09.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO Lanos, модель TF69Y, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до п. 7.1 кредитно-заставного договору, зобов'язання по цьому договору забезпечуються заставою. З п. 13.1 договору вбачається, що кредитор набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо забезпечене заставою зобов'язання в повному обсязі не буде виконано у строки та в обсязі, зазначені в договорі. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Враховуючи те, що термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 1 ст. 590 ЦК України, та умовами договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звертається стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами договору, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати такий способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Враховуючи викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved