Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Орган опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації звернулося до Приазовського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей на користь опікуна, або закладу, де будуть виховуватися діти. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.10.2015 року до службу у справах дітей Приазовської РДА надійшла інформація з пологового відділення Приазовської ЦРЛ про те, що у лікарні знаходиться породілля - [PERSON], яка [INFO] року народила дитину та буде влаштована до КЗ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер». У бесіді стало відомо, що [PERSON] має ще трьох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При інспектуванні родини, за наданою матір'ю адресою: [ADDRESS] встановлено, що двоє малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться під наглядом сторонньої людини, без засобів для існування. Старший син [PERSON], [INFO], знаходиться по заяві матері у КЗ «Терпінівський СЗОШ- інтернаті». У зв'язку з чим, [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КЗ «Мирненський центр соціально-психологічної реабілітації для дітей». [PERSON], [INFO], було влаштовано на повне державне утримання до КЗ «Запорізький обласний спеціалізований дитячий будинок дитини «Сонечко»», де вона і перебуває на цей час. Розпорядженням голови Приазовської райдержадміністрації від 11.12.2015 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та від 08.04.2016 року такий страту надано і іншим дітям. Матір дітей була повідомлена про перебіг справ її малолітніх дітей. Розпорядженням голови Приазовської райдержадміністрації від 27.04.2016 року малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON], де діти і виховуються і на теперішній час. За час перебування синів у державних закладах та ДБСТ [PERSON] долею дітей матір не цікавилася, також не цікавилася про долю і доньки [PERSON]. Таким чином, у зв'язку з тим, що матір ухилилася та ухиляється від обов'язків по вихованню дітей, чим шкодить їх інтересам та порушує законні права малолітніх, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітніх дітей і одночасно вирішити питання про стягнення аліментів на їх утримання. В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідачки - адвокат Ковальов Д.В. у судових засіданнях не визнав позовні вимоги позивача, мотивуючи тим, що були причини за якими відповідачка не мала можливості виконувати належним чином свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітніх дітей, а саме заборона останньої. Відповідачка в судових засіданнях позов не визнала та пояснила, що вона народжувала дітей не для того, щоб їх віддати; а тому хоче їх забрати до себе у сім'ю з новим чоловіком та виховувати їх. У 2015 році вона бачилася з дітьми, дзвонила вчительці, потім з квітня 2016 року по червень 2017 року вона з дітьми не спілкувалася, оскільки не мала їх номери телефонів. Крім того, з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року вона перебувала на лікуванні у тубдиспансері. На даний час продовжує амбулаторне лікування, вживає ліки. Після лікарні, переїхала жити до чоловіка, розпочала робити ремонт у будинку. Про місце перебування дітей вона знала, однак не відвідувала, бо вважала, що їй не дозволять їх бачити. До служби у справах дітей за допомогою вона не зверталася. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 3/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с. 7-8/; [PERSON], [INFO]; що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 4/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с. 9-10/; [PERSON], [INFO]; що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 5/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с. 11-12/; [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с. 13-14/. Згідно відповідей КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради від 09.12.2015 року за № 216 /а.с. 6/ та від 24 червня 2016 року за № 117 /а.с. 17/ [PERSON], [INFO], перебуває на стаціонарному лікуванні в КУ МПТД з 23.10.2015 року по теперішній час; та згідно висновку лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків за № 74 /а.с. 19/ [PERSON], [INFO], епідеміологічно небезпечна, висновок дійсний до 08.06.2016 року. Згідно відповідей КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради від 17.11.2016 року за № 213 /а.с. 46/ та від 08.06.2017 року за № 119 /а.с. 78/ [PERSON], [INFO], знаходилася на стаціонарному лікуванні в КУ МПТД з 23.10.2015 року по 17.11.2016 рік; 04.11.2016 року рішенням ЦЛКХ-ХРТБ консиліуму переведена у підтримуючу фазу лікування; 17.11.2016 року виписана із стаціонарного на амбулаторне лікування. Згідно відповідей КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради від 03.07.2017 року за № 26 /а.с. 95/ та від 19.09.2017 року за № 37 /а.с. 123/ [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 04.12.2015 року; завершення основного курсу лікування 03 листопада 2017 року; після завершення основного курсу лікування, та після проходження обстеження (за наявності позитивної динаміки лікування), [PERSON] буде мати можливість спілкування з малолітніми дітьми; обмежено спілкування з дітьми на підставі наказу МОЗ України № 620 від 04.09.2014 року. На підставі розпорядження Приазовської райдержадміністрації від 11 грудня 2015 року № 458 /а.с. 32/ малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та на підставі розпорядження Приазовської райдержадміністрації від 14 грудня 2015 року № 459 /а.с. 36/ малолітня [PERSON], [INFO], влаштована до Запорізького обласного Будинку дитини «Сонечко» на повне державне утримання, де перебуває і по теперішній час (а.с.28). Розпорядженнями Приазовської райдержадміністрації від 08 квітня 2016 року № 141 /а.с. 33/, від 08 квітня 2016 року № 139 /а.с. 34/, від 08 квітня 2016 року № 140 /а.с. 35/, малолітні діти відповідно: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], отримали статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та на підставі розпорядження Приазовської райдержадміністрації від 27 квітня 2016 року № 164 /а.с. 37/, зазначені малолітні діти, а саме [PERSON], за заявою матері перебував в КЗ «Терпіннівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат» Запорізької обласної ради /а.с. 22/, а [PERSON] і [PERSON] перебували за заявою матері від 10.11.2015 року /а.с. 20/ в КЗ «Мирненському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради /а.с. 29/, були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON]. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] не цікавилася життям та долею своїх малолітніх дітей, про що свідчать довідки /а.с. 29, 30, 40, 41, 42/. За змістом частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з положеннями пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. А тому позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За висновком органу опіки та піклування Приазовської райдержадміністрації № 01-34/226 від 18 квітня 2017 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], їх долею не цікавиться, дзвонила та відвідувала лише 2 рази і то у вересні 2016 року, з питаннями щодо повернення малолітніх дітей до родини не зверталася, а тому, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.47). Аналогічний висновок наданий органом опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації № 01-24/551 від 02 червня 2017 року /а.с 80/. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2017 року, під час розгляду вказаної справи, відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с. 75), створила належні умови для проживання і розвитку дітей у будинку чоловіка, та відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 травня 2017 року облаштувала кімнати меблями для дітей (а.с.79). Відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Крім того, Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Судом були заслухані діти: [PERSON], який пояснив, що свою маму він вже не пам'ятає, останнього разу він бачив її у маршрутці, коли та їхала до Приазов'я. 4 роки жив в інтернаті, мама забирала лише 2 рази на канікули, а так залишався в інтернаті зі дітьми-сиротами. Раніше, коли він жив з матір'ю, то мама з татом зловживали спиртними напоями, часто ображала його і братів, лякала, могла забрати іграшку яку сама подарувала. На даний час він мешкає з іншою мамою, якій допомагає, навчається у звичній школі. До рідної матері повертатися не бажає; [PERSON], який пояснив, що зараз він живе з рідними братами у мами [PERSON], де ще є інші діти; його там ніхто не ображає, йому там подобається. Свою рідну маму він не пам'ятає, одного разу вона приїжджала до нього у притулок, а так взагалі не дзвонила. До рідної матері повертатися не бажає, оскільки вона його і братів ображала, зловживала спиртними напоями. Свідок [PERSON], фахівець із соціальної роботи Приазовської районної державної адміністрації, у судовому засіданні підтвердила, що дійсно [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; та [PERSON], [INFO], проживають у будинку сімейного типу [PERSON], умови проживання добрі, хлопчики відвідують хто школу, хто дитячий садок. Рідна матір за час перебування дітей у БСТ не дзвонила, не відвідувала їх; класні керівники також пояснювали, що рідна матір хлопчиків жодного разу не цікавилася про дітей. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не вбачається, його покази об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Розглядаючи заявлений позов, суд встановив, що мало місце неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, у тому числі у зв'язку з хворобою останньою. Відповідачка за бажанням мала можливість спілкуватися з дітьми телефоном, надсилати їм листи та подарунки, цікавитися їх життям та навчанням, вживати інших заходів, які б зберегли зв'язок між дітьми та матір'ю на час її хвороби. На цей час відповідачка створила сім'ю, народила п'яту дитину, вживає заходів для налагодження та упорядкування свого життя, створює умови для повернення у сім'ю дітей. Тому позбавлення її батьківських прав є занадто суворою мірою. З урахуванням викладеного та обставин справи, суд визнає, що позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним. Проте, з врахуванням того, що відповідачка опинилась у важких життєвих умовах, та має захворювання, що перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми, то в інтересах дітей буде їх відібрання у відповідачки без позбавлення останньої батьківських прав до повного видужання, що не є виходом суду за межі позовних вимог, так як позбавлення батьківських прав передбачає і позбавлення прав відносно дитини, і відібрання дитини. Відповідно до частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. На даний час хоча відповідачка і має постійне житло, проте згідно відповіді КУ «Мелітопольський протитуберкульозний диспансер» Запорізької обласної ради /а.с. 123/ [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 04.12.2015 року, на теперішній час проходить амбулаторне лікування, проте їй обмежено в спілкуванні з дітьми. Таким чином, позов органу опіки та піклування Приазовської райдержадміністрації Запорізької області про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню частково з відібранням від матері дітей. Позов про стягнення аліментів на дітей є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Таким чином, суд вважає, що відповідачка зобов'язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому необхідно стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на користь опікуна (піклувальника) або закладу, де будуть виховуватися діти, починаючи з 19.04.2017 року та до повноліття дітей. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. - щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та 640,00 гривень - щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: partial