Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.08.2015 року між сторонами був укладений договір № 15071з про надання за рахунок коштів студента освітньої послуги за напрямком підготовки (спеціальністю) 6.030401 «Правознавство» з 5 семестру 3 курсу по 8 семестр 4 курсу; проте відповідач порушила умови договору та не здійснила оплату вартості освітніх послуг, наданих позивачем в осінньому семестрі 3 курсу, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2226.00 грн. (в тому числі 3% річних) та згідно з наказом від 30.10.2015 року № 3047-с [PERSON] було відраховано з НТУУ «КПІ»; на даний час вищевказана заборгованість по оплаті за надані послуги відповідачем не сплачена, що і змусило позивача звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце слухання справи у відповідності до положень ст.74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями, направленими за адресою її місця проживання, зареєстрованому в установленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи без її участі чи про відкладення розгляду справи, а також, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подала. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, 31.08.2015 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» та [PERSON] був укладений договір № 15071з, згідно з яким позивач взяв на себе зобов»язання за рахунок коштів студента здійснити навчання (надати освітні послуги) з метою отримання студентом ступеня бакалавра за заочною формою навчання на першому рівні вищої освіти за спеціальністю 6.030401 «Правознавство» Згідно з п.3.1.1. договору від 31.08.2015 року, укладеного між сторонами, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов»язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно з п.4.1.укладеного між сторонами договору, вартість першого року навчання (10 місяців) складає 10500.00 грн. Пунктом 4.2 вищевказаного договору визначено, що студент вносить оплату через установи банків на реєстраційний рахунок Університету в ГУ ДКСУ в м.Києві кожного семестру не пізніше 5 днів до початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 31 серпня першого року навчання в Університеті. Відповідно до положень п.6.1. договору, його дія припиняється у разі невиконання студентом прийнятих на себе обов»язків. Згідно з розрахунком оплати по договору № 15071з, укладеного між сторонами, борг відповідача за надані послуги станом на 01.12.2015 року складає 2100.00 грн. Відповідно до наказу № 3047-с від 30.10.2015 року, [PERSON] було відраховано з університету за порушення умов договору ( в частині оплати за навчання) з 30.10.2015 року. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ст.ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином заборгованість за укладеним сторонами договором складає 2100.00 грн., та 3 % річних від простроченої відповідачем суми - 126.00 грн., всього - 2226.00 грн. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» про стягнення заборгованості за договором доведені в судовому засіданні і підтверджені належними, допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою судового збору підлягає стягненню 1378.00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved