Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Токмацької міської ради Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього: [PERSON], [INFO], в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 28 листопада 2016 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO]. 09 жовтня 2003 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області [PERSON], [INFO] було визнано безвісті відсутнім. 05 жовтня 2017 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області скасовано рішення суду про визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Після позбавлення матері батьківських прав, батькові, через його матір (бабу дитини), було повідомленого, що син залишився без батьківського піклування, на що той відповів, що вихованням сина займатися не буде, в нього інша родина, забирати сина за місцем його теперішнього проживання не збирається. З 2015 року неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей. На даний час баба не є опікуном дитини та не має право представляти інтереси дитини в будь - яких державних закладах та установах; батько не утримує дитину матеріально, не вітає з днем народження і не бажає цим займатись, аліментів не сплачує. Неповнолітній [PERSON], [INFO] не зможе отримати довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, а відповідно і свідоцтво про закінчення середньої освіти. Оскільки, у даному випадку батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про майбутнє свого сина, не цікавиться його життям, виникли обставини при яких орган опіки та піклування повинен захистити інтереси неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим було подано позов до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові, просила позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що жодного разу не бачив свого батька, батько його життям не цікавиться, зі святами не вітає, жодної участі у його житті не приймає, у зв'язку з чим просив задовольнити позов. . Третя особа на боці позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є тіткою [PERSON] з боку матері, позов підтримала та просила задовольнити, оскільки батька [PERSON] вона бачила, ще коли хлопцю не було і 2 років, при спілкуванні з ним в телефонному режимі він повідомив, що не бажає цікавитись життям сина. Жодного разу він не вітав [PERSON] зі святами, у житті сина участі не приймає, допомоги не надає. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] не цікавитись життям свого сина, він не вітав [PERSON] зі святами та днем народження, у житті сина участі не приймає, допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 22.11.2017 року та 30.11.2017 року не з'явився. Надану до суду по електронній пошті заяву про визнання позову від [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки до заяви додано копію паспорту (1, 11 ар.), дійсність якого неможливо перевірити, у зв'язку з відсутністю відомостей ким та коли було видано паспорт та чи містить він фото при досягненні [PERSON] 45-річного віку. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Заслухавши сторони; третю особу на боці позивача, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Токмацьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького управління юстиції 10.01.2001 року, актовий запис № 1 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133 ,135 СК України за № 00019096536 від 24.11.2017 року 09 жовтня 2003 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області [PERSON], [INFO] було визнано безвісті відсутнім. 28 листопада 2016 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] 05 жовтня 2017 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області скасовано рішення суду про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовольняють санітарно-гігієнічним нормам утримання та виховання неповнолітної дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17 жовтня 2017 року. З довідок директора дошкільного навчального закладу № 7 «Калинка», вчителя початкових класів ЗОШ № 1 м. Токмак та директора ЗОШ № 1 вбачається, що дитиною займається бабуся [PERSON], батько участі у вихованні сина не приймає, батьківські збори не відвідував, до навчальних закладів не разу не з'являвся. Заява від мешканців будинку [ADDRESS], надана на адресу суду також підтверджує, що [PERSON] не цікавиться життям та вихованням сина. Захищаючи права та інтереси дитини орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], що підтверджується Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав № 2117/21-39 від 31.10.2017 року за підписом міського голови. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Повно, об'єктивно та всебічно аналізуючи пояснення сторін та свідків, надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і це є тією виключною підставою для позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.169 СК України в разі зміни поведінки [PERSON], він має право на звернення до суду з позовом про поновлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] на користь державного закладу або фізичної особи на утриманні якого буде перебувати дитина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved