Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 44691 грн. 01 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 серпня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборованості за кредитом, з терміном повернення що відповідає строку дії карти. Однак відповідач своєчасно платежі не вносив, внаслідок чого станом на 31 грудня 2013 року утворився борг в сумі 44691 грн. 01 коп. Заочним рішенням від 7 травня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Та ухвалою суду, за заявою відповідача з урахуванням його письмових заперечень заочне рішення скасовано, та судовий розгляд призначено в загальному порядку. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Представник позивача до суду направив заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав на те, що посилання відповідача в заяві про перегляд заочного рішення на те, що він повністю погасив заборгованість за кредитним договором не відповідає дійсності, адже у відповідача існувало кілька договорів, та передавши банку свій автомобіль, відповідач виконав зобовязання за договором «Авто кредит», який жодним чином не стосується договору за яким виникли правовідносини, з приводу яких розглядається дана справа. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, вважає можливим розглянути справу, на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. 21 березня 2014 року ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитом в сумі 44691 грн. 01 коп. Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року позов ПАТ КБ «Приват банк» задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] заборгованість на користь ПАТ КБ «Приват банк» в сумі 44691 грн. 01 коп. та судові витрати. 28 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він дійсно 16 серпня 2006 року отримав кредит в ПАТ КБ «Приват банк» у розмірі 10000 грн., станом на 2010 рік він мав заборгованість за кредитом в сумі 20836 грн. 59 коп., яку він погасив шляхом передачі банку належного йому автомобіля ЗАЗ, для чого видав генеральну довіреність. Після чого ним було укладено додаткову угоду, згідно якої він сплатив на рахунок банку 4845 грн. 32 коп.. таким чином сплатив всю заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2006 року. Вважає вимоги банку незаконними та такими, що не підлягають до задоволення. Ухвалою суду від 19 грудня 2016 року скасовано заочне рішення від 7 травня 2014 року № 703/1456/14-ц, 2/703/569/14. Судом встановлено, що 16 серпня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборованості за кредитом, з терміном повернення що відповідає строку дії карти. Кредит зобовязувався повернути в терміни та в порядку передбачено умовами кредитного договору (а.с.17-23), але в порушення своїх зобовязань кредит не сплачуава, а тому станом на 31 грудня 2013 року у нього виникла заборгованість в сумі 44691 грн. 01 коп. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню). Як вбачається з ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, встановлені договором. У порушення умовам кредитного договору відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки за користування ним. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З письмового розрахунку позивача, приєднаного до позову (а.с.6-12) вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що він повернув кредит та сплатив відсотки за користування ним. Тому станом на 31 грудня 2013 року має заборгованість за кредитом в сумі 44691 грн. 01 коп. (9784 грн. 59 коп. заборгованість за кредитом, 32302 грн.09 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2104 грн. 33 коп. штраф (процентна складова)). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідача в заяві про перегляд заочного рішення на те, що він повністю сплатив кредит не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підтвердженні жодними доказами. Як вбачається з матеріалів справи, а саме кредитного договору від 6 вересня 2009 року (а.с.173-176) відповідач отримав в ПАТ КБ «Приват банк» ще один кредит, згідного якого він отримав кошти в сумі 25409 грн. на купівлю автомобіля («Авто Кредит»), відповідно до умов якого він і повернув належний йому автомобіль та грошові кошти,таким чином сплативши кредит повністю. Вказаний вище договір «Авто Кредиту» ніяким чином не стосується предмету позову, оскільки спірний борг відповідача виник з інших правовідносин, а саме з умов договору кредиту від 16 вересня 2006 року у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 10000 грн. («Кредитної картки Універсальна»), отже має бути повернутий банку відповідно до умов договору. З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват-Банк» належить стягнути борг за кредитним договором б/н від 16 серпня 2006 року у розмірі 44691 грн. 01 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 446 грн. 91 коп., а всього 45137 грн. 92 коп. На підставі ст.526, 1049, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved