Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) у листопаді 2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 15.11.2006 року між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір № CSH0RX04440112 на підставі якого [PERSON] надано споживчий кредит у розмірі 1644,50 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом, який відповідач зобовязався погашати щомісяця. Однак [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносив, внаслідок чого у 2008 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 15.11.2006 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута заборгованість в сумі 6682,89 гривень. В подальшому [PERSON] продовжив не виконувати свої зобовязання за договором від 15.11.2006 року і станом на 06.11.2015 року має заборгованість перед [PERSON] у сумі 40757,78 гривень, з яких 1254,20 гривень заборгованість за кредитом; 7990,88 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 266,40 гривень заборгованість по комісії; 31246,30 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Крім того [PERSON] відповідачу за порушення умов договору нараховані штрафи в сумі 500 гривень (фіксована складова) та 1703,74 гривень (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 36278,63 гривень, як різницю між існуючою заборгованістю з урахуванням штрафів та сумою стягнутою із [PERSON] за рішенням суду від 16.01.2009 року. У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Додатково зазначив, що станом на 24.02.2016 року розмір заборгованості [PERSON] не зменшився. Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15.11.2006 року було укладено кредитно-заставний договір, який складається із Заяви позичальника №CSH0RX04440112, Анкети, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та [PERSON] (а.с. 5-9). Відповідно до умов вказаного [PERSON] надає [PERSON] строковий кредит у сумі 1644,50 гривень на строк 12 місяців з 15.11.2006 року по 15.11.2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості за даним договором здійснюється щомісячно з 10 по 15 число кожного місяця у сумі 177,97 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п. 4.2 Умов в разі порушення позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,01% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 4), станом на 06.11.2015 року [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором від 15.11.2006 року у сумі 40757,75 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1254,20 гривень, заборгованість за процентами по користуванню кредитом 7990,88 гривень, заборгованість за комісією в сумі 266,40 гривень, пеня в сумі 31246,30 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 1703,74 гривень. Штрафи нараховані на підставі п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2009 року у цивільній справі №2-5467/08 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з останнього на користь [PERSON] стягнута заборгованість по кредитному договору № CSH0RX04440112 від 15.11.2006 року, у сумі 6682,89 гривень яка виникла станом на 17.10.2008 року, а саме заборгованість за кредитом 1644,5 гривень, заборгованість за процентами 3223,7 гривень, комісія 266,4 гривень та пеня 1548,29 гривень (а.с. 3). За повідомленням Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 10.02.2016 року у ВДВС перебувало виконавче провадження №ВП45801590 про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, однак борг з [PERSON] не стягнуто, а виконавче провадження завершено 09.09.2015 року на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із неможливістю зясувати місце проживання боржника. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). Рішенням суду від 16.01.2009 року вже вирішено питання про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 1644,5 гривень, тобто в повному розмірі виданого кредиту, а також комісії в сумі 266,4 гривень, сума якої не змінилася з 2008 року. Заборгованість із процентів за користування кредитом підлягає стягненню з [PERSON] в розмірі 4767,18 гривень, як різниця між сумою 7990,88 гривень (нараховані проценти станом на 06.11.2015 року) та сумою 3223,7 гривень (проценти стягнуті рішенням суду від 16.01.2009 року). Штрафи підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в заявленому розмірі 500 гривень (фіксована складова) та 1703,74 гривень (процентна складова), оскільки таке нарахування відповідає п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), а рішенням суду від 16.01.2009 року питання про стягнення штрафів не вирішувалося. Щодо стягнення пені необхідно зазначити наступне. [PERSON] нарахована пеня за прострочення [PERSON] виконання зобовязань за договором № CSH0RX04440112 за період з 10.01.2007 року по 06.11.2015 року в сумі 47572,26 гривень, з яких списано [PERSON] 16325,96 гривень та стягнуто за рішенням суду від 16.01.2009 року 1548,29 гривень. Таким чином різниця між нарахованою та списаною і вже стягнутою пенею становить 29698,01 гривень (із розрахунку 47572,26 грн. 16325,96 грн. 1548,29 грн.). Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсот\-ках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме й нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1-2 ст. 551 ЦК). Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних Умов, [PERSON] має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. За загальним правилом, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати 1 рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК). При цьому, виходячи із правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. В той же час пунктом 5.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня коли відповідне зобовязання повинно бути виконано позивачем. Крім того, ч.3 ст. 551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст. 551 ЦК, з урахуванням положень ст. 3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. У розглядуваній справі пеня в сумі 29698,01 гривень значно перевищує розмір як заборгованості за кредитом (1644,5 грн.) так і нараховані проценти за період з 18.10.2008 року по 06.11.2015 року (4767,18 грн.). Пеня нарахована станом на 17.10.2008 року вже була стягнута [PERSON] рішенням суду від 16.01.2009 року. За таких обставин на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, а також враховуючи споживчий характер виданого кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені) до 5000 гривень. Стягнення пені у розмірі заявленому позивачем, на думку суду, не буде відповідати передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України таким засадам зобовязання, як розумність та справедливість. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором №CSH0RX04440112 від 15.11.2006 року в сумі 11970,92 гривень, а саме заборгованість за процентами за період з 18.10.2008 року по 06.11.2015 року в сумі 4767,18 гривень, штрафи в сумі 2203,74 гривень та пеню в сумі 5000 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 401,94 гривень обчислений виходячи із сплаченого судового збору 1218 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог (11970,92 грн.) відносно заявлених вимог (36278,63 грн.). На підставі ст. ст. 3, 509, 549, 551, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial