Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба в справах дітей Надвірнянської РДА про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття осіб з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги мотивують тим, що 12.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11214154000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 17000,00 дол. США що дорівнює еквіваленту 85850,00 гривень за курсом НБУ на день укладення. Позичальник зобов`язався не пізніше 10.09.2014 року повернути кредит у повному обсязі. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передало АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінило АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 13.09.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., зазначений в плані «А», стайні цегляної, зазначеної «Б», воріт металічних, зазначених «№1», огорожі з металічної сітки, зазначеної «№2», колодязя трубчатого, зазначеного «№ 3», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого 26.07.2007 року нотаріусом Надвірнянського РНО, [PERSON] , зареєстровим № 3128. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотеко держателю. Позивач має право вимагати захисту свого права власності та усунення його порушень. Відповідно до п. 4.1. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем: у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за даним договором або будь-якого зобов`язання,що забезпечено іпотекою за даним договором. На підставі ст. 509, 526 ЦК України новий кредитор АТ «Дельта Банк» має право вимагати виконання зобов`язання на свою користь. 10.02.2014 р. АТ «Дельта банк» звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківського області до [PERSON] з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні прав власності, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 06.03.2014 р. позов АТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні прав власності був задоволений. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківського області від 06.03.2014 р, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателю АТ «Дельта Банк». Припинити право власності іпотекодавця [PERSON] , в тому числі право володіння, користування та розпорядження домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - Припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані в домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Виселити з домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі інформаційної витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, номер запису про право власності: 25219690 від 06.08.2014р. власником майна за адресою [ADDRESS] , загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., зазначено ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2014року по справі 348/3416/13-ц. Згідно довідки Виконкому Назавизівської сільської ради про реєстрацію осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] р.; [PERSON] , [INFO] р.; [PERSON] , [INFO] р.; [PERSON] , [INFO] р. Таким чином, відповідачі не мають права на користування даним домоволодінням, оскільки АТ «Дельта Банк» є власником домоволодіння, загальною площею 76,2 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., яке знаходиться в [ADDRESS] На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017 р. включно, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 р. продовжено строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Таким чином, АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. АТ «Дельта Банк» вважає що наявність зазначених підстав, та неможливість розпоряджатися своїм майном, що фактично унеможливлюють продаж і подальшу роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладених на нього законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації АТ «Дельта Банк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить дану справу розглядути у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених в позові, просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком в [ADDRESS] , зі зняттям з реєстрації місця проживання у відповідному органі реєстрації. Представник третьої особи Служби у справах дітей надвірнянської РДА в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно належним чином. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачі не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11214154000, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 17000,00 дол. США що дорівнює еквіваленту 85850,00 гривень за курсом НБУ на день укладення. Позичальник зобов`язався не пізніше 10.09.2014 року повернути кредит у повному обсязі (а.с. 8-11). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 13.09.2007року передав у іпотеку нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., зазначений в плані «А», стайні цегляної, зазначеної «Б», воріт металічних, зазначених «№1», огорожі з металічної сітки, зазначеної «№2», колодязя трубчатого, зазначеного «№3», знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 19). Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Надвірнянського районного суду від 06.03.2014 р. позов АТ «Дельта банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні прав власності задоволено, вирішено: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателю АТ «Дельта Банк». Припинити право власності іпотекодавця [PERSON] , в тому числі право володіння, користування та розпорядження домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані в домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Виселити з домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., стайні цегляної, воріт металічних, огорожі з металічної сітки, колодязя трубчатого, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). Як вбачається з копії повідомлення Назавизівської сільської ради від 25.08.2016 р. № 02-23/96, наданого на запит Банку, у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] .; [PERSON] , [INFO] .; [PERSON] , [INFO] .; [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). На підставі інформаційної витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, номер запису про право власності: 25219690 від 06.08.2014р. власником майна за адресою [ADDRESS] , загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., зазначено ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2014року по справі 348/3416/13-ц. (а.с. 18). Таким чином, відповідачі не мають права на користування вказаним жилим приміщенням, оскільки власником домоволодіння, загальною площею 76,2 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., яке знаходиться в [ADDRESS] , є АТ «Дельта Банк». Реєстрація вказаних осіб у даному житловому будинку є перешкодою для використання позивачем своїх прав як власника майна. Згідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 383 ЦК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, положеннями ст.ст. 383, 391 ЦК України передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Крім того, статтею 109 ЖК УРСР визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку в [ADDRESS] , оскільки власник квартири - позивач по справі не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у даному домоволодінні. Таким чином, реєстрація відповідачів в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , порушує конституційне право позивача як власника даного будинку на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Оскільки позивач ПАТ «Дельта Банк» є власником зазначеного домоволодіння і на даний час не бажає, щоб відповідачі були зареєстрованими в ньому, то вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вище наведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Стосовно вимоги позивача про визнання малолітньої дитини такою, що втратила право на користування житлом суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Як встановлено судом, відповідач малолітній [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає, його точне місце проживання на даний час невідоме. Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітній [PERSON] - [INFO] року народження , у спірному домоволодінні не проживає. Залишення малолітніх дітей зареєстрованими в спірному будинку суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. Тому позовна вимога в частині визнання малолітньої дитини такою, що втратила право на ткористування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Таким чином суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про усунення позивачу перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом. Проте, позов в частині зобов`язання органу реєстрації зняти відповідачів з реєстрації у вказаному домоволодінні задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, в т.ч. про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 109, 114 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 160 СК України, Конвенції ООН Про права дитини,

Outcome: approved