Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

ПАТ КБ Правекс-Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 23.05.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком Правекс-Банк, правонаступником якого є ПАТ КБ Правекс-Банк, було укладено Кредитний договір № 5696-008/07Р, відповідно до якого АКБ Правекс-Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 56 000,00 дол. США зі сплатою 11,99 % річних, з кінцевим строком повернення 23.05.2017 року. У забезпечення виконання зобовязань за відповідним кредитним договором між АКБ Правекс-Банк та [PERSON] було укладено договір поруки № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 19.06.2015 року в розмірі 177978,05 дол. США, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року у розмірі 91972,27 дол. США. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, в силу чого суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року Акціонерний комерційний банк Правекс-Банк надає [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 56000,00 дол. США для споживчих цілей, зі сплатою 11,99 % річних, строком з 23 травня 2007 року до 23 травня 2017 року, погодивши графік погашення кредиту, при цьому позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків, згідно умов даного договору. (а.с. 11-16). Зміст договору поруки № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним банком Правекс-Банк, як кредитором, та [PERSON], як поручителем, вказує на те, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. (а. с. 17-18). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5696-008/07Р від 23.05.2007 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Правекс-Банк станом на 19.06.2015 року становить 177978,05 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 48061,00 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 46077,59 дол. США; відсотки в сумі 43911,27 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 39928,19 грн. (а. с. 8-10). Зміст вимог про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором від 20.08.2015 року вказує, що відповідачам було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 25-26). Матеріали справи містять Банківську ліцензію № 7, видану Національним банком України 03 грудня 2001 року Акціонерному комерційному банку Правекс-Банк, на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та Дозвіл № 7-1, зареєстрований 29 грудня 1992 року за № 139, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу, в якому перелічується види операцій з валютними цінностями. (а.с. 27-30). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При вирішенні даного спору суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, закріплену в справі № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, відповідно до якої грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя перед кредитором, як солідарного боржника, при цьому, враховуючи наявність у позивача відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає до задоволення повністю, з розподілом судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved