Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Новомосковського відділення № 2991 звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON], в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором №77 від 20.06.2008 року у розмірі 441 772,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором, а саме на нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 45,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]., а також визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та надати право позивачу на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів необхідних для продажу зазначеної квартири, також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 20.06.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії - Новомосковське відділення №2991 та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №77 про надання кредиту в сумі 200 000,00 грн. зі сплатою 21,5 % річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувався повернути кредит в сумі 200 000,00 грн., щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, здійснювати погашення кредиту рівними частинами у сумі 1 667,00 грн. та сплату нарахованих процентів, у разі порушення умов кредитного договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій. Крім того, в забезпечення виконання умов договору між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 23.06.2008 року, відповідно до якого відповідачами надано в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 45,7 кв.м., що розташована за адресою : [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов'язання згідно іпотечного договору та кредитного договору належним чином не виконали, заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами не погашали, обов'язок щодо страхування майна, переданого в іпотеку не виконали. Станом на 19.06.2012 рік заборгованість відповідачів перед банком склала 441 772 грн. 01 коп., а саме : заборгованість за кредитом - 121 651,00 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 74 848,00 грн., заборгованість по відсотках в сумі - 139 070,29 грн., станом на 19.06.2012 р. по простроченим платежам нарахована пеня - 91 552,12 грн., неустойка за порушення обов'язку щодо страхування предмету іпотеки - 14 650,60 грн. В рахунок погашення заборгованості, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 45,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та дату слухання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні розписки, а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є в справі. В зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно кредитного договору №77 від 20.06.2008, укладеного між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], останній надано кредит в сумі 200 000,00 грн. зі сплатою 21,5 % річних за користування кредитом (а.с. 42-48). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалася повернути кредит в сумі 200 000,00 грн., щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, здійснювати погашення кредиту рівними частинами у сумі 1 667,00 грн. та сплату нарахованих відсотків, у разі порушення умов кредитного договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій (а.с. 42-48). Крім того, в забезпечення виконання умов договору між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 23.06.2008 року, відповідно до якого відповідачами надано в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 45,7 кв.м., що розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с. 35-41). Також, судом встановлено, що 20.06.2008 року між [PERSON](поручитель), ВАТ «Державний ощадний банк України» (кредитор) та [PERSON] (боржник) з третьої сторони було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №77 від 20.06.2008 року.(а.с.53-56). Відповідачі [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов'язання згідно іпотечного договору та кредитного договору належним чином не виконали, заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами не погашали, обов'язок щодо страхування майна, переданого в іпотеку не виконали. Станом на 19.06.2012 рік заборгованість [PERSON] перед банком склала 441 772 грн. 01 коп., а саме : заборгованість за кредитом - 121 651 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 74 848 грн., заборгованість по відсотках в сумі - 139 070,29 грн., станом на 19.06.2012 р. по простроченим платежам нарахована пеня - 91 552,12 грн., неустойка за порушення обов'язку щодо страхування предмету іпотеки - 14 650,60 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 31-34). В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором позивач направляв відповідачам та [PERSON] претензії про сплату заборгованості за користування кредитом (а.с.58-66) та повідомлення про необхідність здійснити страхування предмету застави (а.с.67-75). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у том ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» згідно якої рішення суду може передбачати право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Так, відповідачам банком направлялось повідомлення про невиконання ним умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень (а.с.58-59, 61-62). Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. Разом з цим, відповідачі на пред'явлені вимоги, ані після отримання повідомлення, а ні після відкриття провадження по даній цивільній справі, не відреагували, порушення договору не усунули. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.1. договору іпотеки від 23 червня 2008 року передбачено право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 6.2. вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. Судом приймається до уваги Рішення Новомосковського міськрайонного суду від 29.09.2011 року, яким з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором, який є предметом і даного судового розгляду, в сумі 159 992,00 гривень, однак наявність даного Рішення, не спростовує обставин, встановлених в даному судовому засіданні і не може бути підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого Законом або Договором, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належний іпотекодавцю, який не є позичальником, належить виключно позивачеві, а тому наявність судового рішення про стягнення заборгованості з позичальника не виключає можливість Банку звернутись з відповідним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, належного іпотекодавцю, який не є позичальником. Факт того, що відповідач [PERSON] є опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], також не спростовує обставин, встановлених в даному судовому засіданні і не може бути підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент укладення спірного кредитного договору - 20.06.2008, в забезпечення якого було укладено і договір іпотеки, який є предметом даного судового розгляду, вже було прийнято Рішення про призначення відповідача [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (23.04.2008 року), однак дана обставина не заважала їй на той момент погодитись з умовами договору та підписати Договір іпотеки, який є предметом даного судового розгляду. Крім того, безпідставними є і посилання відповідача [PERSON] на той факт, що зверненням стягнення на предмет іпотеки будуть порушені права малолітньої дитини, оскільки питання про виселення в позові не ставиться. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану квартиру. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 282,00 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved