Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 803,77 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - Банк), правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладений кредитний договір №124628/31/к, строком на 36 місяців з 15.03.2013 по 15.03.2016, за яким відповідачу був наданий кредит на споживчі цілі в сумі 23 000 грн під 28% річних, в подальшому - 38% річних. Позивач посилається на те, що за кредитним договором сторони встановили, що проценти нараховуються щомісячно, а також по факту повного погашення кредиту. Також позивач зазначає, що у зв`язку із наявністю заборгованості відповідача станом на 15.03.2016 позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 14.04.2016. Проте відповідачем кредит повністю не погашений та станом на 28.12.2018 прострочена заборгованість по кредиту становить 8942 грн, прострочена заборгованість по нарахованим процентам 14 549,92 грн. Крім того, позивач, посилаючись на приписи ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в розмірі 3311,85 грн. 16.04.2019 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо обґрунтованості вимоги про стягнення з відповідача процентів, посилаючись на положення п.4.3 в кореспонденції з п.1.4 та п.7.1 кредитного договору та правові висновки Верховного Суду (а.с.59-62). Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 15.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №124628/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕ), за яким відповідач отримав кредит в розмірі 23 000 грн. на строк 36 місяців - з 15.03.2013 по 15.03.2016, дата повернення кредиту не пізніше 15.03.2016 (а.с.9-28). Згідно з п.1.4 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, процентна ставка становить 28 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38 процентів річних. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за кредитним договором, та повернути позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені кредитним договором. За п.2.5 Кредитного договору погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку №1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. За п.4.2 Кредитного договору нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту. Положеннями п.4.3 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 процентів річних (п.4.3 кредитного договору). В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, заборгованість по кредиту та процентам не сплатив. Розв`язуючи спір, суд виходить з таких норм права. Приписами ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати кредиту і процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч.1 ст.251, ч.1 ст.252, ч.1 ст.254 ЦК України). Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України). Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору від 15.03.2013 Договір укладено на 36 місяців, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця та діє по 15.03.2016. У разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі. З довідки про стан заборгованості вбачається, що станом на 28.12.2018 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором дорівнює 26 803,77 грн, з якої: 8942 грн - сума заборгованості по кредиту; 14 549,92 грн - сума заборгованості за відсотками; 3311,85 грн - інфляційні нарахування на суму основного боргу (а.с.31). З розрахунку заборгованості по процентам (відсоткам) за вказаним кредитним договором вбачається, що спірна сума процентів нарахована за період з 30.01.2015 по 01.12.2018 (а.с.33-34). Враховуючи викладене, оскільки сторони передбачили строк дії договору - по 15.03.2016 та погодили право банку в односторонньому порядку продовжити його дію на 30 календарних днів у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 годину останнього дня дії договору, суд дійшов висновку про те, що сторонами встановлено строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - до 14.04.2016, адже станом на 0-00 годину 15.03.2016 у позичальника була наявна вищезазначена заборгованість по кредиту. Наявність умови договору про те, що договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі, не спростовує наведених висновків суду, оскільки наявність вказаної умови не свідчить про те, що договором встановлено строк виконання зобов`язання в розумінні статті 251 та 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2662цс15. Також суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Приписами ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 36 місяців, а також, як зазначено вище, граничний строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - до 14.04.2016. Отже, саме у межах строку кредитування, до 14.04.2016 відповідач зобов`язаний був повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця, згідно з графіком. Починаючи з 14.04.2016 відповідач зобов`язаний був незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Суд відмічає, що припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 14.04.2016 Банк, як і позивач не могли такі проценти нараховувати. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконував зобов`язання за кредитним договором належним чином, суд дійшов висновку, що сума заборгованості по кредиту в розмірі 8942 грн та сума заборгованості по процентам за період з 30.01.2015 по 31.03.2016 в розмірі 3944,07 грн підлягають стягненню з відповідача. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів за період з 14.04.2016 по 01.12.2018 в сумі 10 605,85 грн належить відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позичальником-відповідачем не виконані зобов`язання з повернення кредиту, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання в розмірі 3311,85 грн підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми позивачем не заявлялось, а заявлені до стягнення суми процентів не є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості в розмірі 8942 грн + 3944,07 грн + 3311,85 грн, всього 16 197,92 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 1152,60 грн. (60% від 1 920 грн (сума сплаченого судового збору)).

Outcome: partial