Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами посилаючись на такі обставини « 24» липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та гр. [PERSON] \~був укладений кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21\~ 500,00 USD (двадцять одна тисяча п`ятсот \~доларів США 00 центів) з розрахунку 11,98% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з \~« 24» липня 2008 року по « 18» липня \~2033 року. Мета кредитування придбання нерухомості. Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 500-013/Zфпор-08 від 24.07.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. [PERSON] , [PERSON], згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно договору про передачу активів та кредитних зобовязань від 18.02.2008 року АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по зазначеному кредитному договору. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 13.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 \~року на загальну суму 234\~ 774,39 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором і суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору. Заочним рішенням Малиновського районного суду від 11 лютого 2014 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі. Не погоджуючись з прийнятим рішенням [PERSON] 01 липня 2014 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2014 року. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.07.2014 року,заяву [PERSON] від 01 липня 2014 року про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року у цивільній справі №521/3483/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, призначити справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] надала заяву про відкладення судового засідання, за час розгляду справи надавала письмові заперечення. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи,які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі,не зявилися в судове засідання без поважних причин. Отже, при таких обставинах, суд визнає неявку позивача [PERSON] у судові засідання з неповажних причин та розцінює це, як зловживання останнім своїми процесуальними правами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод ( 995_004 ), ратифікованої Законом від 17.07.97N475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції. Проте, позивач нехтує зазначеними нормами права, неодноразово не зявляючись у судові засідання без надання відповідних доказів поважності неявки. За час розгляду справи відповідачем надано зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки, посилаючись на обставини та підстави викладені в ньому , просила суд визнати відсутність у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту № 500-013/ФКВІП-08 від 24 липня 2008 року,визнати неукладенність договору споживчого кредиту № 500-013/ФКВІП-08 від 24 липня 2008 року, та припинення іпотеки. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] залишити без задоволення, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено, що « 24» липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] \~був укладений кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21\~ 500,00 USD (двадцять одна тисяча п`ятсот \~доларів США 00 центів) з розрахунку 11,98% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з \~« 24» липня 2008 року по « 18» липня \~2033 року. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 500-013/ФКВІП-08 \~\~від 24.07.2008 року. 24.07.2008 року, в забезпеченні виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 \~\~від 24.07.2008, між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 500-013/Zфпор-08 згідно якого він зобовязався відповідати по кредитному договору, як солідарний боржник. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 13.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 \~року на загальну суму 234\~ 774,39 грн. (двісті тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят чотири грн. 39 коп.), яка складається з: - тіло кредиту - 168\~ 863,97 грн. (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три грн. 97 коп.); - відсотки - 60\~ 416,01 грн. (шістдесят тисяч чотириста шістнадцять грн. 01 коп.); комісія за ведення кредиту 5\~ 494,41 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 41 коп..). Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань [PERSON] на користь [PERSON], у тому числі були кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08,укладеного 24.07.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], договір Поруки № 500-013/ZOnOP-08. та договір Іпотеки. Відповідно до п. 4.1. зазначеного Договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених Договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] Права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Відповідно до п.4.2 зазначеного Договору внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимог до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно п.4.3. зазначеного Договору у власність переходять (відстулаються) Права вимоги за зобовязаннями, визначеними у п.п. 1.7.4.1 Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі прав. Вищезазначене підтверджується завіреною копією повного тексту Договору від 30.06.2010 р.- Відповідно до Витягу з додатку № 2 до Договору та Витягу з Акту звірки № 1 від 01.07.2010 p., що доданії до матеріалів справи вбачається, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 та забезпечувальними договорами. На підставі викладеного, вбачається, що посилання відповідача [PERSON] на відсутність у позивача ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором 500-013/ФКВІП- 08 від 24.07.2008 р. є необгрунтованими та не відповідають дійсності. Так ст.. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі т..ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. З аналізу наведенних норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів Відповідно до п. 2 ст. 517 ЦКУ боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. На виконання вищезазначених норм, на адресу відповідача [PERSON] та [PERSON] було направлено листи з повідомленням про передачу [PERSON] на користь [PERSON] прав вимог за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 р. Крім того, на адресу відповідачів 05.03.2012 р. були направлені досудові вимоги, де також було зазначено про те, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань [PERSON] на користь [PERSON]. Також, на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист від 08.04.2014 p., в якому було зазначено, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань [PERSON] на користь [PERSON] та до листа повторно були додані докази підтвердження заміни кредитора у зобовязаннях, що діють на підставі кредитного договору № 500-013/ФКВ1П-08 від 24.07.2008 р. Таким чином, твердження відповідача [PERSON] про те, що її не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Окрім того, необхідного зазначити щодо недійсності Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010 р. Відповідно до т.. 91 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (в редакції чинній на момент укладання договору від 30.06.2010 р.) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора, зокрема, укладення угод, повязаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченному цим Законом. Згідно п. 3-1 ст. 92 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» ліквідатор з дня свого призначення має право відчужувати активи та/або зобов'язання банку. Статтею 95 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банку ліквідатор розпочинає продаж майна на відкритих торгах, якщо Національним банком України не встановлено інший порядок його продажу. На підставі вище викладеного вбачається, що ствердження відповідача [PERSON] відповідно того, що банк втратив право укладати угоди, пов'язанні з відчуженням свого майна, у тому числі здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам є помилковим та не відповідає вищезазначеним нормам, оскільки з моменту призначення ліквідатора право відчуження майна банку переходить до призначеного ліквідатора. Як вбачається з долученого до матеріалів справи Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010 р. від імені ГОВ «Укрпромбанк» договір був підписаний саме ліквідатором [PERSON] Посилання відповідача [PERSON] на правову позицію ВС України у справі № 6- 102цс 12 також є помилковим, оскільки уступка вимоги за статтями 512, 514 ЦК України та уступка заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає з заставленого права, за статтею 23 Закону України Ліро заставу мають різну правову природу. Умови договору застави майнових прав не свідчать про те, що відбулась заміна кредитора у відносинах по кредитному договору або мала відбутись згідно умов договору застави під відкладальною умовою. Таким чином, вимога відповідача [PERSON] про визнання недійсності Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань [PERSON] на користь [PERSON] від 30.06.2010 р. не підлягає задоволенню. Що стосується визнання кредитного договору неукладеним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо т. онни в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Посилання відповідача [PERSON] на те, що сторони не досягли згоди щодо істотної умови договору, а саме, умови та порядку видачі валютного кредиту, не відповідає дійсності, оскільки в розділі 2 кредитного договору № 500-013/ФКВ1П-08 від 24.07.2008 р. передбачені умови надання та повернення кредиту, нарахування та сплати процентів і комісій. Також, позивач ПАТ «Дельта Банк» не погоджується з доводами відповідача [PERSON] з приводу того, що кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 р. є неукладеним, оскільки відповідно до пункту 7.1 Договору позичальник [PERSON] підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування [PERSON] та отримання копії відповідного листа- повідомлення про умови кредитування [PERSON], за яким надається кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом Договору, всі умови Договору зрозумілі, повністю з ними згоден, заперечень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати. Згідно п. 7.3 Договору він набує чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов'язань. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Укрпромбанк» належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 р. перед позичальником та надав кредитні кошти у розмірі 21500 дол.США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3000/25 від 24.07.2008 р. Відповідно до ч.І 1ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої т. онни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту т.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За т.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено т.. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідач [PERSON] не зазначає, що кредитний договір № 500-013/ФКВІП- 08 від 24.07.2008 р. та додатки до нього, договір поруки, договір іпотеки нею не підписувалися, що також підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved