Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Придніпровське регіональне управління ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 359 860 грн. 37 коп., державне мито в розмірі 1700 грн. 00 коп. та витрати з ІТЗ в розмірі 250 грн. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, в звязку із частковою сплатою боргу і просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 349179, 37 грн. та судові витрати в сумі 1950 грн. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.(а.с. 97-99). Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди позивача, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Придніпровське регіональне управління ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № МК164-08-3 (а.с. 10-13) на суму 10500 доларів США строком до 19.03.2010 року зі сплатою 16 % річних. Даний договір забезпечувався порукою № МК164-08-3/П від 21.03.2008 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 23). Також в забезпечення повернення вищезазначеного договору між банком та [PERSON] був укладений договір застави транспортних засобів № МК164-08-3/3 від. 21.03.2008 року, згідно якого [PERSON] передав в заставу банку автомобіль марки „VOLKSWAGEN, реєстраційний номер [NUMBER]. 04 серпня 2008 року між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит в особі філії „Придніпровське регіональне управління ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № МК193-08-3 (Долар США) (а.с. 14-17) на суму 31000 доларів США строком до 04.10.2012 року зі сплатою 18 % річних. Даний договір забезпечувався договорами поруки № МК193-08-3/П1 та № МК193-08-3/П2 від 04.08.2008 року, укладеними з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24, 28). Також в забезпечення повернення вищезазначеного договору між банком та ПП „Олександр (майновим поручителем) був укладений договір застави транспортних засобів № МК193-08-3/3 від. 04.08.2008 року, згідно якого ПП „Олександр передало в заставу банку автомобіль марки „SCANIA, модель Т114, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки „SCANIA, модель 143Н, реєстраційний номер [NUMBER]. Починаючи з грудня 2008 року [PERSON] свої зобовязання по поверненню суми кредитів та сплаті процентів за користування кредитними договорами не виконує. Відповідно до п. 6.1. Договору кредитної лінії № МК164-08-3 від 21.03.2008 року банк нарахував [PERSON] пеню в розрахунку 1% за кожен день від простроченої суми. Внаслідок порушення умов Договору кредитної лінії № МК164-08-3, та з урахуванням часткової сплати боргу відповідачем [PERSON] заборгованість становить: 68876 грн. 82 коп. та за кредитним договором № МК193-08-3 від 04.08.2008 р. заборгованість складає 280302 грн. 55 коп. (а.с. 94). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Провівши аналіз наданим в цій частині вимог доказам, суд вважає доведеним факт порушення відповідачами взятого за кредитними договорами зобовязання /в формі їх неналежного виконання/ повернути кредит та проценти за їх користування в строк, визначений кредитними договорами. Відповідно до загальної норми щодо правового наслідку порушення зобовязання, забезпеченого порукою /ст. 554 ЦК України/ у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, та інше. На підставі викладеного,

Outcome: approved