Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] 26.12.2007 року був укладений Кредитний договір №267/МБ-ЦВ та відповідач отримала кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою 20,00 % річних, строком до 05.01.2011 року включно. В силу статті 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до Кредитний договір №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007 р. Позивач свої зобов'язання виконав та надав кредитні кошти в сумі 100 000 грн. Однак, в порушення вимог Кредитним договором №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007р. відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку погашення, внаслідок чого, станом на момент звернення з позовом до суду утворилась заборгованість в сумі 124065,51 грн. Також для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007 р. з ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договори поруки від 26.12.2007р. та 30.06.2010 р., згідно з яким поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі. Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги, у зв'язку із збільшенням заборгованості та просить стягнути з відповідачів заборгованості у розмірі 124414,31 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляду справи без його участі, просить позов задоволити. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явилися, про причину неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Кредитний договір №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007 року укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, ПАТ КБ «Надра» повністю виконав умови кредитного договору, перерахувавши [PERSON] кредит у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується копією заяви на видачу готівки № NL-3 від 26.12.2007 р. Згідно розрахунку загальної заборгованості ПАТ КБ «Надра» заборгованість відповідача перед банком станом на 16.05.2015 року за Кредитним договором №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007 р. становить 124414,31 грн. З яких: 62247,76 грн. - заборгованість по кредиту; 50784,55 грн. - заборгованість по відсотках; 5730,37 грн. - пеня за порушення строку сплати кредиту; 5651,62 грн. - штраф. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. 26.12.2007 р. та 30.06.2010 р. між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] укладено Договір поруки. Згідно даного договору [PERSON] солідарно відповідає перед ПАТ КБ «Надра» за виконання [PERSON] зобов'язань у повному обсязі. Відповідно до Договору поруки від 30.06.2010 р. [PERSON] зобов'язалася повернути кошти до 05.01.2012р. Жодних вимог до [PERSON] про виконання зобов'язання по сплаті коштів відповідно до п. 2.2 Договору поруки від 30.06.2010р. позивачем скеровано не було, а отже, вищезазначених договір мав бути виконаний до 05.01.2012р. Як роз'яснено в п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З цих підстав, враховуючи, що позов про стягнення коштів з [PERSON] подано 24.07.2013р., а також позивачем пропущено шестимісячний строк звернення з вимогами до поручителя установлені ч.4ст.559 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Щодо вимоги стягнути кошти з [PERSON] слід зазначити наступне. Жодних договорів поруки, укладених між позивачем та [PERSON], як це зазначено у позовній заяві представник позивача не представив суду, а отже у матеріалах справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення коштів з [PERSON] Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним Кредитним договором №267/МБ-ЦВ від 26.12.2007 р. в установленому законом порядку договорами. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі підлягають задоволенню в частково.

Outcome: approved