Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

ОСББ «А-1» звернулись до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по сплаті внесків за розміщення на прибудинковій території об'єднання автомобіля в розмірі 7324 грн та витрати пов'язані з правовою допомогою в розмірі 4757,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2007 року співвласниками багатоквартирного будинку №1 по вулиці Авіаційній у м.Харкові створено та зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «А-1». 02.08.2007 року загальні збори об'єднання співвласників затвердили рішення про прийняття житлового комплексу будинку на баланс об'єднання. 01.10.2007 року Управління житлового господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради видало наказ № 141 «Про створення комісії з передачі житлового будинку №1 по вул.Авіаційній на баланс ОСББ «А-1». Відповідачами приватизована квартира №93 по вул.Авіаційна у м.Харкові. Проживаючи у зазначеному будинку відповідачі користуються всіма привілеями об'єднання, зокрема розміщують автомобіль на прибудинковій території. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» №5 від 04.12.2010 року для утримання охорони прибудинкової території затверджені внески у розмірі 20 грн на місяць з кожної квартири та 5 грн з кожного автомобіля за одну ніч, також вирішено встановити шлагбаум, відео спостереження, забезпечити чергового охоронця телефоном з наданням номерів телефонів всіх квартир для екстреного зв'язку. Зазначені внески нараховуються окремо від квартплати та є обов'язковими для всіх власників квартир в будинку, незалежно від їхнього членства в ОСББ. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 29.10.2016 року змінено розмір тарифів і внесків на утримання будинку та прибудинкової території та встановлено внесок у розмірі 2,80 грн за м2 загальної площі квартири, скасовано внески на благоустрій 20 грн та комору 3 грн з перенесенням заборгованості на експлуатаційні витрати з 01.11.2016 року. Крім того, встановлено внесок за розміщення автомобіля на прибудинковій території у розмірі 6 грн за ніч з 01.11.2016 року. Відповідачі розміщують на прибудинковій території автомобіль фольксваген д.н.з. [NUMBER], однак не оплачують витрати на утримання прибудинкової території згідно тарифів, внаслідок чого станом на 01.12.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 7324 грн. Представник відповідача надав відзив в якому просив закрити провадження по справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 875 грн за період з травня по листопада 2013 року, оскільки з даних правовідносин постановлено рішення; в іншій частині позову просив відмовити, оскільки за період з грудня 2014 рок по жовтень 2016 року відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова у відповідачів відсутній обов'язок сплачувати будь-які додаткові внески на утримання будинку, за період з листопада по грудень 2017 року позивачем не доведено, що відповідачі користуються прибудинковою територією, як є належність вищевказаного автомобіля відповідачам; за період з грудня 2013 року по листопада 2014 року представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, представник позивача просив задовольнити позовні вимог, представник відповідач просив відмовити задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло від 12.02.1998 рок р/н 1-98-103843). Протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» №5 від 04.12.2010 року для утримання охорони прибудинкової території затверджені внески у розмірі 20 грн на місяць з кожної квартири та 5 грн з кожного автомобіля за одну ніч, також вирішено встановити шлагбаум, відео спостереження, забезпечити чергового охоронця телефоном з наданням номерів телефонів всіх квартир для екстреного зв'язку. Зазначені внески нараховуються окремо від квартплати та є обов'язковими для всіх власників квартир в будинку, незалежно від їхнього членства в ОСББ. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 29.10.2016 року змінено розмір тарифів і внесків на утримання будинку та прибудинкової території та встановлено внесок у розмірі 2,80 грн за м2 загальної площі квартири, скасовано внески на благоустрій 20 грн та комору 3 грн з перенесенням заборгованості на експлуатаційні витрати з 01.11.2016 року. Крім того, встановлено внесок за розміщення автомобіля на прибудинковій території у розмірі 6 грн за ніч з 01.11.2016 року. Правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами\~ЦК України\~та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями. Згідно ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та житлової політики. Частина 5\~ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~вказує, що укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У відповідності до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Ст. 19 Закону також встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Проте, між сторонами не укладено відповідного договору. Крім цього, відповідно до ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач послуг зобов'язаний, крім іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В порушення зазначених норм, позивачем не надано доказів укладання з відповідачами договору з надання послуг, як і не надано статуту ОСББ, на який останній посилається в протоколі зборів співвласників багатоквартирного будинку від 29.10.2016 року. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що відповідачі розміщують на прибудинковій території автомобіль фольксваген д.н.з. [NUMBER], як і належність зазначеного автомобілю відповідачам. Суд критично відноситься до наданого витягу з реєстраційного журналу, оскільки з нього не вбачається хто користувався зазначеним транспортним засобом або його належність. Суд відмовляє у застосуванні строків позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведені, зокрема не доведений факт користування відповідачами автомобілем вказаним позивачем, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed