Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Орган опіки і піклування Хустської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відібрання дитини малолітньої [PERSON], 14.06.2004 р.н без позбавлення позивачки батьківських прав. В ході розгляду справи суд за ухвалою від 24.05.2017 року до справи залучив в якості третьої особи [PERSON], яка є бабусею дитини. [PERSON] під час розгляду справи заявила самостійні вимоги про передачу дитини під її нагляд. Позивачем позовні вимоги мотивовані тим, що 20 березня 2017 року до служби в справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради звернулась [PERSON], мешканка м. Хуст, вул. Косична, 41 разом із своєю онукою [PERSON], [INFO] Під час співбесіди зясовано, що [PERSON], мешканка м. Хуст, вул. Косична, 41А як мати вчиняє постійно вдома сварки та психологічно тисне на свою дитину [PERSON], яка не бажає проживати разом з нею. Вказала на те, що мати постійно примушує писати в окремому зошиті про своє та материне життя, що у свою чергу дитина може не лягати спати до 3-ої години ночі, після чого мати не допускає йти до школи, зачиняє її вдома та не дає спілкуватись з однолітками. Службою у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради надіслано листи Хустському центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Хустської міської ради та Хустському відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, які у свою чергу ведуть питання щодо скоєння насильства у сімї. Разом з тим, 21 березня 2017 року було проведено у присутності усіх членів вищезгаданих структур бесіду з родиною в\~ цілому, а саме були присутні: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 24.03.2017 р. здійснено акт обстеження умов проживання за адресою [INFO] А. Під час обстеження в будинку було не прибрано та розкидані речі, безлад. Під час розмови з матірю вона поводилася збуджено та агресивно, дала подивитись зошит, в якому дитина записувала про життя. 29 березня 2017 року організовано зустріч з психологом з даною родиною, а саме, з матірю [PERSON] та донькою [PERSON]. 30 березня 2017 року малолітня [PERSON] звернулася до служби у справах дітей у тім, що її мати [PERSON], побачивши її у місті кричала на неї та нанесла тілесні ушкодження на правій руці. 31 березня 2017 року було проведено термінову позачергову Комісію з питань захисту прав дитини, де було винесено питання відібрання дитини від матері. Вислухавши громадянку [PERSON], дитину та інших членів родини, вирішено відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав, позаяк є загроза життю та здоровю дитини. Позивач вказує на те, що за рішення Хустського районного суду від 25 лютого 2011 року № 2-468/2011р., укладений шлюб між [PERSON], 20.02.1975р.н., та [PERSON], 09.11.1980р.н., - 03 серпня 2002 року у відділі РАГС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 136 розірвано; неповнолітню дитину доньку [PERSON], 14.06.2004р.н. залишено біля матері, [PERSON]. Враховуючи встановлені порушення відповідачкою щодо своєї дитини і неналежне виконання останньою батьківських обовязків по вихованню та утриманню дитини, тому відповідно до вимог ст. 150 СК України позивач звернувся до суду та через свого представник просив позов задовольнити. Третя особа [PERSON] також заявила самостійні вимоги про передачу їй на виховання та утримання її внучки [PERSON], [INFO], без позбавлення відповідачки батьківських справ. Мотивами подачі позову із самостійними вимогами [PERSON] вважає неналежне поводження матері [PERSON] з своєю малолітньою донькою [PERSON] Габіеллою. На підставі наданих нею доказів та встановлених по справі обставин просила задовольнити позов Хустської міської ради та її вимоги щодо передачі їй дитини тимчасово на виховання та утримання. Представник позивача [PERSON] до суду подала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, підтримує повністю позовні вимоги та просили суд задовольнити позов на підставі встановлених у судовому засіданні доказів, забезпечивши таким чином захист інтересів неповнолітньої дитини. Також просить задовольнити вимоги третьої особи [PERSON] про передачу дитини на її утримання та виховання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи судом надсилалися повідомлення, які поверталися з відмітками поштового відділення без вручення адресату через закінчення терміну зберігання рекомендованих відправлень. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засіданні не зявилися, представником третьої особи подано заяву до суду з клопотанням проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги Органу опіки та піклування та заявлені ними вимоги просила задовольнити. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов органу опіки і піклування Хустської міської ради та третьої особи [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], 14.06.2004 р. н. до розгляду даного позову проживала з своєю матірю [PERSON] в будинковолодінні № 41 «А» в м. Хуст по вул. Косичній Закарпатської області. Разом у вказаному будинковолодінні проживає також [PERSON], яка є матірю відповідачки та бабусею малолітньої [PERSON]. Згідно рішення Хустського районного суду від 25 лютого 2011 року № 2-468/2011р., укладений шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - 03 серпня 2002 року у відділі РАГС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 136 розірвано; неповнолітню дитину доньку [PERSON], 14.06.2004р.н. залишено біля матері, [PERSON].\~ В судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про наявність неприязних взаємовідносин між малолітньою дитиною та її матірю, внаслідок чого органом опіки та піклування проводилися бесіди та заходи спрямовані на захист інтересів малолітньої дитини. Однак такі заходи згідно пояснень представника позивача не дали позитивних результатів, оскільки відповідачка [PERSON] дуже агресивно реагувала на будь-які спроби спрямовані на вирішення ситуації яка сталася у її взаємовідносинах з дитиною. Наведені обставини стверджені в судовому засіданні доказами наданими до справи, а саме листом, в якому навчальний заклад де навчається малолітня, звертався до управління освіти Хустської міської ради та Служби у справах дітей Хустської міської ради, з приводу здійснення заходів спрямованих на збереження життя та здоровя, захисту прав та забезпечення можливості на здобуття освіти малолітньої [PERSON] учениці 8-Б класу [PERSON] ступенів №4 м. Хуст. Таке звернення дирекція навчального закладу зробила через не адекватний стан матері дитини - громадянки [PERSON], яка відвідуючи школу намагалася застосовувати насильство до дитини, в присутності педагогічних працівників, висловлюючи погрози на їхню адресу. Забороняла дитині відвідувати школу з незрозумілих переконань. В навчальний заклад дитина надала письмові тексти з сумнівним змістом та описом свого життя та навколишнього оточення. Вказані «оповідання» дитина була змушена описувати інколи цілодобово на вимогу матері, яка змушувала її це робити застосовуючи фізичну силу. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Такі принципи закладені в Декларації про права дитини, дитині має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості і сприятливі умови, які б дали їй можливість розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. Отже, батьки повинні забезпечувати повноцінний розвиток та життя своїх дітей. Згідно ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Крім цього, стаття 157 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі\~ одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як вбачається з доказів наданих до матеріалів справи та викладених вимогах сторонами що подані в письмових заявах, [PERSON] як третя сторона по справі заявила самостійні вимоги, про передачу їй дитини на виховання та утримання на період відібрання від матері, так як дитина є для неї внучкою, вони проживають на даний час разом, дитина сприймає її спілкується з нею та між ними існують теплі родинні відносини. ЇЇ матеріальний стан дає їй можливість забезпечити дитині належний догляд. Дану вимогу [PERSON] також визнав позивач, про що зазначено у заяві представника позивача [PERSON], яку вона подала до суду.\~ Виходячи з вище наведених обставин, оцінивши в сукупності встановлені у содовому засіданні докази, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, забезпечення умов їх виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сімї, суд вважає позовні вимоги позивачки та третьої особи обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вказані позовні вимоги слід задовольнити.\~

Outcome: approved