Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

ПАТ «Волинь-АВТО» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Вказує, що 17.02.2011 року відповідач був прийняти на посаду водія автотранспортних засобів. З 01.07.2014 року по 18.07.2014 року перебував у щорічній відпустці, однак у зв'язку із виробничою необхідністю 16.07.2014 року наказом був відкликаний із відпустки. В цей же день відповідач відбув у відрядження на 2 календарних дні з 16.07.2014 року по 17.07.2014 року із завданням перегнати легковий автомобіль Chery E5, кузов [NUMBER] за маршрутом м. Ужгород -м. Луцьк. 17.07.2014 року під час перегону автомобіля за вказаним маршрутом відповідач скоїв ДТП в м. Луцьк по вул. Львівській скоїв ДТП, в результаті якого автомобілі отримали пошкодження, потерпілих не було, матеріальної шкоди третім особам не завдано. Оскільки винними діями відповідача [PERSON] як працівника ПАТ «Волинь-АВТО» завдано підприємству шкоди, просить із останнього стягнути 7113,98 грн. матеріальної шкоди та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представника позивача Панасюк І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 17.02.2011 року був прийняти на посаду водія автотранспортного засобу на ПАТ «Волинь-АВТО», що підтверджується копією наказу № 23-у від 17.02.2011 року (а.с.7). 28.07.2014 року на підставі заяви відповідача, останнього було звільнено із підприємства за угодою сторін, що підтверджується копією наказу № 54-к від 28.07.2014 року (а.с.11). Як вбачається із копії наказу № 104-в від 24.06.2014 року відповідачу [PERSON] було надано щорічну основну відпустку з 01.07.2014 року по 18.07.2014 року (а.с. 8). На підставі наказу № 125-в від 16.07.2014 року, відповідач [PERSON] був відкликаний із відпустки на два календарні дні із 16.07.2014 року- 17.07.2014 року із продовженням її з 19.07.2014 року по 20.07.2014 року (а.с.9). На підставі наказу № 68 від 16.07.2014 року, відповідача [PERSON] було відряджено у м. Ужгород терміном на 2 дні (а.с.10). Останньому було видано марштурний лист, проведено інструктаж по Правилам дорожнього руху і перегону автомобіля, про що свідчить його підпис на маршрутному листі (а.с.12), а також видано довіреність на отримання від ПАТ «ЗАКАРПАТТЯ-АВТО» за рахунком-фактурою автомобіля (а.с.13). Як вбачається із копії акту приймання-передачі автомобіля від 16.07.2014 року № 16/07/1, відповідач [PERSON] прийняв з відповідального зберігання автомобіль моделі Е5, номер кузова [NUMBER] (а.с.15). Судом встановлено, що 17.07.2014 року під час перегону вищевказаного автомобіля по маршруту м. Ужгород - м. Луцьк, в м. Луцьку по вул. Львівській в момент сильної зливи, відповідач не впорався із керуванням і в'їхав в автомобіль марки ВАЗ 21053, д.н.з. [NUMBER], що стало наслідком екстренного гальмування автомобіля. Проте як вбачається із письмових пояснень відповідача, працівників ДАІ не викликав, оскільки домовився із іншим учасником ДТП що відремонтує його автомобіль, а також щоб працівники ДАІ не вилучали посвідчення водія та не накладали на нього штраф (а.с.14). Як вбачається із акту від 17.07.2014 року, вищевказаний автомобіль був прийнятий із значними пошкодженнями, а саме: пошкоджені переднє ліве крило, передня ліва дверка, передній лівий покажчик повороту, що також підтверджується доданими фотоматеріалами (а.с.16-20). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Як вбачається із досліджених матеріалів справи, відповідач [PERSON] вину у завдані шкоди визнав, що підтверджується його письмовими поясненнями, а також фактом сплати за відновлюваний ремонт іншому учаснику ДТП (а.с.22). Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати завдану шкоду підприємству. Водночас ч.ч. 1-2 ст. 135-3 передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Окрім того, ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд приходить до висновку, що із відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Волинь-авто» слід стягнути вартість відновлювального ремонту в розмірі 7113,98 грн., що підтверджується калькуляцією № 1275 від 04.08.2014 року (а.с.23-25). Відповідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved