Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, міського голови Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області Гаврильчук К.М., Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради про дострокове розірвання контракту, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Путивльської районної ради Сумської області від 26.12.2014 року [PERSON] призначено головним лікарем комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» з укладанням контракту на 5 років. 26.12.2014 року між Путивльською районною радою в особі голови та [PERSON] було укладено контракт про призначення на посаду головного лікаря комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» на термін з 26.12.2014 року по 25.12.2019 рік. Наказом КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» № 246 від 26.12.2014 року [PERSON] призначено на посаду головного лікаря, згідно контракту терміном на 5 років. Розпорядженням голови Путивльської районної ради Сумської області № 10-ОД від 13.03.2020 року [PERSON] призначено на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» з укладенням контракту на три роки. 13.03.2020 року між Путивльською районною радою в особі голови та [PERSON] було укладено контракт про призначення на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» на три роки до 12.03.2023 року. 28.01.2021 року сесією Путивльської міської ради Сумської області було винесено рішення № 213-МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради». В подальшому на підставі цього рішення було винесено розпорядження голови Путивльської міської ради № 17-к від 28.01.2021 року «Про звільнення [PERSON] » та наказом КНП «Путивльська міська лікарня» № 17-к від 01.02.2021 року [PERSON] звільнено. При цьому підставою дострокового розірвання контракту вказано - нераціональне та неефективне використання коштів. Проте, позивачка, вважає, що вказані рішення є незаконними та протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушень контракту не відбулось і вказівка про нераціональне та неефективне використання коштів є ніщо інакше як упереджене ставлення та розповсюдження пліток міського голови Гаврильчук К.М . Враховуючи вищевикладене, позивачка просила визнати незаконним та скасувати рішення Путивльської міської ради Сумської області № 213-МР від 28.01.2021 року «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради»; визнати незаконним та скасувати розпорядження Путивльського міського голови Гаврильчука К.М. № 17-к від 28.01.2021 року «Про звільнення [PERSON] ; визнати незаконним та скасувати наказ некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради № 17-к від 01.02.2021 року «Про звільнення [PERSON] » ; поновити на роботі [PERSON] на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради; стягнути з комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради ( код ЄДРПОУ 01981460) на користь [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2021 року по день ухвалення рішення. Крім того вказала, що неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода, а тому просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 450000 грн. в рахунок її відшкодування. Короткий зміст відзивів Комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. В своєму відзиві вказали, що Путивльською міською радою було виявлено, що 01.09.2020 року між КНП «Путивльська центральна районна лікарня» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди без проведення процедури закупівлі, без погодження з управителем майна вартості оренди котлів і це свідчить про неефективне та нераціональне використання бюджетних коштів, що є порушення п.п.14 п.6 Контракту. Крім того вказали, що позивачка всупереч п.п.24 Контракту не виконала рішення 3 сесії 8 скликання Путивльської міської ради від 14.01.2021 року № 161 «Про розірвання договору оренди від 01.09.2020 року укладеного між КНП «Путивльська центральна районна лікарня». Зазначили, що в порушення п.п.14 п.6 Контракту [PERSON] витратила бюджетні кошти на проведення будівельно-технічної експертизи котлів, яка була необхідна для здійснення захисту її власних інтересів. А тому, вважають, що оскільки було встановлено систематичне невиконання позивачкою обов`язків, покладених на неї контрактом було прийнято рішення № 213-МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради». Разом з тим вказали, що в діях комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» будь-яка вина відсутня і підстав для стягнення з них моральної шкоди немає. А тому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю за необґрунтованістю. При цьому, повідомили, що 26.03.2021 року рішенням 6 сесії 8 скликання № 387-МР були внесені зміни і датою припинення трудових відносин з [PERSON] є 08 лютого 2021 року. Міський голова Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області Гаврильчук К.М. Зазначив, що відповідно до п.п.12,13,14 п.6 Контракту [PERSON] зобов`язана забезпечувати належне виконання вимого законодавства у сфері публічних закупівель, забезпечувати раціональне та ефективне цільове використання бюджетних коштів. Вказав, що при прийнятті прав засновника Путивльською міською радою було виявлено, що 01.09.2020 року між КНП «Путивльська центральна районна лікарня» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди без проведення процедури закупівлі, без погодження з управителем майна вартості оренди котлів і свідчить про неефективне та нераціональне використання бюджетних коштів, що є порушення п.п.14 п.6 Контракту. Крім того вказав, що позивачка всупереч п.п.24 Контракту не виконала рішення 3 сесії 8 скликання Путивльської міської ради від 14.01.2021 року № 161 «Про розірвання договору оренди від 01.09.2020 року укладеного між КНП «Путивльська центральна районна лікарня». Повідомив, що в порушення п.п.14 п.6 Контракту [PERSON] витратила бюджетні кошти на проведення будівельно-технічної експертизи котлів, яка була необхідна для здійснення захисту її власних інтересів. А тому вважає, що оскільки було встановлено систематичне невиконання позивачкою обов`язків, покладених на неї контрактом було прийнято рішення Путивльською міською радою № 213-МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради». Посилаючись на вищевикладене вважав і позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними. Виконавчий комітет Путивльської міської ради Сумської області направив відзив на позовну заяву, не погоджуючись з позовними вимогами, виклав обґрунтування аналогічні обґрунтувань Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради та Міського голови Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області Гаврильчука К.М. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - Комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Представник міського голови Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області Гаврильчука К.М. - адвокат Касатська Ю.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню Представник відповідача - Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Позиція суду Суд вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Фактичні обставини справи 26.12.2014 року [PERSON] призначено головним лікарем комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» з укладанням контракту на 5 років. (т. 1 а.с. 54) 26.12.2014 року між Путивльською районною радою в особі голови та [PERSON] було укладено контракт про призначення на посаду головного лікаря комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» на термін з 26.12.2014 року по 25.12.2019 рік. Наказом КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» № 246 від 26.12.2014 року [PERSON] призначено на посаду головного лікаря, згідно контракту терміном на 5 років (т. 1 а.с. 55а) Розпорядженням голови Путивльської районної ради Сумської області № 10-ОД від 13.03.2020 року [PERSON] призначено на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» з укладенням контракту на три роки (т. 1 а.с. 56) 27.05.2020 року рішенням 7-го скликання 6-ї сесії Путивльської районної ради Сумської області затверджено розпорядження від 13.03.2020 року № 10-ОД «Про призначення [PERSON] » (т. 1 а.с. 57) 13.03.2020 року між Путивльською районною радою в особі голови та [PERSON] було укладено контракт про призначення на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» на три роки до 12.03.2023 року (т. 1 а.с. 59-65) 01.09.2020 року між Комунальним некомерційним підприємством «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області та ФОП [PERSON] укладено договір оренди котла «СЕТ 800», призначений для теплопостачання з порядковим номером 5004800280115 та котел «СЕТ 800» призначений для теплопостачання з порядковим номером 1002800280115 (т. 1 а.с. 246-250) 28.01.2021 року сесією Путивльської міської ради Сумської області було винесено рішення № 213-МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради» яким було визнано нераціональне та неефективне використання директором комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради коштів на оплату послуг за договором № 4 на проведення експертизи від 15.012021 року в розмірі 10787 грн. 04 коп.; висловлено недовіру директору комунального некомерційного підприємства «Путивльска міська лікарня» Путивльської міської ради [PERSON] ; констатовано систематичність невиконання керівником без поважних причин умов та обов`язків визначених контрактом від 13.03.2020 року; припинено дію контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» достроково з 01.02.2021 року; доручено міському голові видати розпорядження про звільнення директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» (т. 1 а.с. 117-121) 28.01.2021 року було винесено розпорядження голови Путивльської міської ради № 17-к від «Про звільнення [PERSON] » та наказом КНП «Путивльська міська лікарня» № 17-к від 01.02.2021 року [PERSON] звільнено (т. 1 а.с. 122-123). 26.03.2021 року рішенням шостої сесії восьмого скликання Путивльської міської ради Сумської області були внесені зміни до п. 4 рішення четвертої сесії Путивльської міської ради восьмого скликання від 28.01.2021 № 213 - МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» і датою дострокового розірвання контракту з [PERSON] вважати 8 лютого 2021 року (т. 2 а.с.50-51) 26.03.2021 року було винесено розпорядження голови Путивльської міської ради № 56-К «Про внесення змін до розпорядження № 17-к від 01.02.2021 року «Про звільнення [PERSON] » (т. 2 а.с. 67) 26.03.2021 року наказом КНП «Путивльська міська лікарня» № 42- К внесені зміни до наказу про звільнення [PERSON] , датою звільнення зазначено - 08.02.2021 року (т. 2 а.с. 68) Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (т. 2 а.с. 71-77) переведена на 0,25 посади лікаря акушер-гінеколога терапевтичного відділення № 2 та 0,25 посади лікаря ультразвукової діагностики поліклінічного відділення КП 2221.2 ( наказ від 08.02.2021 року № 20-к) З матеріалів справи вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені матеріали перевірки Глухівського МВ Управління СБУ в Сумській області про те, що ними виявлено факт зловживання посадовими особами комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області своїми службовими повноваженнями під час взяття в оренду опалювальних котлів торгової марки «СЕТ 800» (т. 1 а.с. 66) Згідно висновку експерта № 1862 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2021 року встановлено, що об`єкт -окреме індивідуально визначене майно в комплекті, а саме: котел стальний водо нагрівний, призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових, виробничих та адміністративних будинків «СЕТ -800» , порядковий номер 4133, інвентарний номер 5004800280115 (1 шт.); котел стальний водо нагрівний , призначений для опалення та гарячого водопостачання житлових , виробничих та адміністративних будинків «СЕТ - 800», порядковий номер 4132, інвентарний номер 1002800280115 (1 шт.); пульт управління (1шт.); обшивка котла змонтована на котлі (2 шт.); комплект кріплення обшивки (2 шт.); фланці на подачі і зворотні патрубки котла (2 шт.); вентилятор (2 шт.); система аварійного охолодження (2 шт.); хімводоочистка (1 шт); підживлюючий насос SAER -97 ( 2шт.); циркулярний насос (2 шт.) лічильник води (1 шт.); монометри (12 шт.); група безпеки котла - взривні клапани (4 шт.); задвижки (14 шт.)фільтр сітчатий фланцевий (2 шт.); димохід; труба сталева 20 мм-10.5 мм, 150 мм- 18м, 100 мм - 6,9 м, 80 мм-7м, яке встановлено в будівлі котельної комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області, що розташоване за адресою: Сумська область, м. Путивль, вул.. Глухівська, 1 відноситься до нерухомого майна. До висновку додана фото таблиця (т. 1 а.с. 67-88). Згідно висновку судової економічної експертизи № 3 від 03.02.2021 року, визначене наступне (т. 1 а.с. 89-109): Статутом КНП «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає медичну допомогу будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Відповідно до Рішення Путивльської міської ради Сумської області «Про зміну назви комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня Путивльської районної ради та затвердження Статуту в новій редакції» від 24.12.2020 р. № 94-МР назву комунального некомерційного підприємства змінено на нову - комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, яка є правонаступником усього майна , всіх прав та обов`язків. За даними актів приймання - передачі теплової енергії вартість теплової енергії, отриманої Комунальним некомерційним підприємством «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області у період жовтень - грудень 2019 року, склала 694035 грн. 03 коп. Досліджені акти оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства і зроблено висновок, що за результатами проведеного дослідження розрахунок зниження витрат Комунального неприбуткового підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради на опалення у період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року у порівнянні з аналогічним періодом 2019 року на суму 163795 грн. 25 коп. у зв`язку з укладенням договору оренди опалювальних котлів № 40 від 01.09.2020 року підтверджується документами представленими на дослідження. Планова сума витрат на оренду котлів на період вересень 2020 року - серпень 2021 року у розмірі 996 000 грн. є документально обґрунтованою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона працює майже 30 років і може охарактеризувати як порядну людину і висококваліфікованого лікаря і гарного керівника. Вказала, що під її керуванням їх лікарня неодноразово отримувала гранти, завдяки яким їх лікарня могла придбати медичне обладнання і якось триматись, всі її поважали і прислуховувались. 01 лютого 2021 року до них на нараду «п`ятихвилинку» прийшов голова Путивльської міської ради Гаврильчук К. М., який повідомив, що [PERSON] з сьогоднішнього дня більше працювати в лікарні не буде, оскільки будучи головним лікарем вона допустила неправомірні дії з приводу питань опалення в лікарні, уклавши договір оренди котлів зі своїм родичем і витратила багато коштів на це, маючи більш нагальні проблеми в лікарні. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що вони працюють лікарями Комунальним некомерційним підприємством «Путивльська центральна районна лікарня» Путивльської районної ради Сумської області. 01 лютого 2021 року їх близького 14 години було зібрано для проведення п`ятихвилинки. В подальшому вони дізнались, що нарада стосується не обговорення робочих питань, а вони зібрані міським головою Гаврильчук К.М., який повідомив, що з завтрашнього дня їх головний лікар [PERSON] не буде працювати на цій посаді, оскільки ним було виявлено, що вона нераціонально використовує бюджетні кошти, зокрема була розмова про договір оренди котлів, який вона уклала зі своїм родичем та провела експертизи за рахунок коштів лікарні, проте захищаючи свої інтереси. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права У відповідності до п.2Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 контракт, як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності й професійні навички, його правову і соціальну захищеність. Умови контракту, які погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними (стаття 9 КЗпП України) (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини). На момент прийняття Конституційним Судом України Рішення від № 12-рп/98 положення частини третьої статті 21 Кодексу передбачали, що сфера застосування контракту визначається законодавством. Надаючи офіційне тлумачення цій нормі Конституційний Суд України зазначив, що терміном «законодавство» охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Так, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема статтею 42, передбачено, що міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади. Згідно з пунктом 9 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін. Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням, затвердженим цією постановою. Відповідно до пункту 6 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, з керівником підприємства, раніше обраним чи призначеним на посаду, також укладається або переукладається контракт. У разі відмови органу управління майном укласти контракт з керівником підприємства, трудовий договір розривається на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. В статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 статті 21 КЗпП України). В п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, що передбачені контрактом. Підстави, за наявності яких керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення строку його дії, передбачені пунктом 24 контракту про призначення на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» : -у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин умов та обов`язків , визначених контрактом; -у разу одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків; -у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника; - у разі несплати реструкторизованої податкової заборгованості протягом трьох місяців з вини керівника; -за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог законодавства з питань охорони праці; у разі допущення збільшення обсягу простроченої кредиторської заборгованості з вини керівника ; -у разі недотримання вимог фінансового та бюджетного законодавства, а також дій (бездіяльності) керівника, що призвели до невиконання в установлені строки законних вимог органів державного фінансового контролю; -на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) у разі порушення вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. В ст. 9 Конституції України закріплено, що чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII було ратифіковано Конвенцію Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, (далі - Конвенція). Згідно із ст. 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом п. 2 ст. 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Висновки суду за результатами розгляду Підстави, за наявності яких керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення строку його дії, передбачені пунктом 24 контракту про призначення на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Путивльська центральна районна лікарня» : -у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин умов та обов`язків , визначених контрактом; -у разу одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків; -у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника; - у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців з вини керівника; -за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог законодавства з питань охорони праці; у разі допущення збільшення обсягу простроченої кредиторської заборгованості з вини керівника ; -у разі недотримання вимог фінансового та бюджетного законодавства, а також дій (бездіяльності) керівника, що призвели до невиконання в установлені строки законних вимог органів державного фінансового контролю; -на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (проф.спілкогового представника) у разі порушення вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, ХЗакону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» В обґрунтування своїх заперечень представники відповідачів посилались на те, що відповідно до п.п.12,13,14 п.6 Контракту [PERSON] зобов`язана забезпечувати належне виконання вимог законодавства у сфері публічних закупівель, забезпечувати раціональне та ефективне цільове використання бюджетних коштів. Вказали, що при прийнятті прав засновника Путивльською міською радою було виявлено, що 01.09.2020 року між КНП «Путивльська центральна районна лікарня» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди без проведення процедури закупівлі, без погодження з управителем майна вартості оренди котлів і це свідчить про неефективне та нераціональне використання бюджетних коштів, що є порушення п.п.14 п.6 Контракту. Крім того вказав, що позивачка всупереч п.п.24 Контракту не виконала рішення 3 сесії 8 скликання Путивльської міської ради від 14.01.2021 року № 161 «Про розірвання договору оренди від 01.09.2020 року укладеного між КНП «Путивльська центральна районна лікарня». Повідомив, що в порушення п.п.14 п.6 Контракту [PERSON] витратила бюджетні кошти на проведення будівельно-технічної експертизи котлів, яка була необхідна для здійснення захисту її власних інтересів. А тому вважає, що оскільки було встановлено систематичне невиконання позивачкою обов`язків, покладених на неї контрактом було прийнято рішення Путивльською міською радою № 213-МР «Про дострокове розірвання контракту з керівником комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради». Однак вказані посилання відповідачів суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовані доказами наданими позивачкою та її представником. Таким чином, суд дійшов висновку про незаконність звільнення [PERSON] із займаної посади, оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем порушень, які давали б підстави для звільнення її з роботи шляхом розірвання контракту з підстави, передбаченої Контракту - у випадку систематичного виконання із порушенням чинного законодавства керівником обов`язків, покладених на неї законодавством України та цим Контрактом. За ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Таким чином, оскільки правові підстави для звільнення позивача відсутні, позивач повинен бути поновлений на роботі. Порядок визначення суми середнього заробітку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок), абзацом 3 п. 2 якого передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Виходячи з довідки комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради (т. 3 а.с. 142) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 1408 грн.. Вказана обставина відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно з п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. За період з 08 лютого 2021 року і по 11 серпня 2021 року було 127 робочих днів. Таким чином, беручи до уваги кількість робочих днів, які мають бути оплачені, та середньоденний заробіток позивачки перед звільненням, шляхом множення отримуємо суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу -178 816 грн. гривень (1408 грн. х 127). Таким чином, з відповідача комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 178 816 гривень. Крім того, стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону про відшкодування моральної шкоди. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звя`зків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язку і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди накладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. За таких обставин, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст.ст.4, 5,13,43ЦПК України). КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самими фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. При виборі застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі №640/14909/16-ц викладений правовий висновок про застосування положень норми ст.237-1 КЗпП України про відшкодування моральної шкоди. Отже, судом встановлено факт наявності порушення прав [PERSON] у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що призвело до моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Із огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує конкретні обставини справи (незаконність звільнень, що встановлено судом), характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає справедливим визначити суму компенсації у розмірі 2 000 грн. з відповідача - Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, оскільки судом встановлено, що саме за рішенням Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області було винесено розпорядження міського голови Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області і на підставі розпорядження був винесений наказ Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради про звільнення [PERSON] . Суд вважає, що відповідачі: голова Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області та Комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради діяли в межах закону, а тому вини цих відповідачів судом не встановлено. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника

Outcome: partial