Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 січня 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 10 червня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP27000290, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2 597 грн. 40 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язалася здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору. Відповідач дала свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 13 січня 2014 року склав 45 782 грн. 92 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 45 782 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 595 грн. 10 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 634 грн. 99 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 896 грн. 50 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2 156 грн. 33 коп., а також судовий збір у розмірі 457 грн. 83 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання була повідомлена у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 76 ЦПК України, у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до Статуту (а.с. 13), та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP27000290, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 597 грн. 40 коп., строком на 12 місяців по 11 червня 2007 року, в порядку та на умовах, визначних договором (а.с. 4, 5-8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушувалися взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 13 січня 2014 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 45 782 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 595 грн. 10 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 634 грн. 99 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 896 грн. 50 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2 156 грн. 33 коп. (а.с. 3). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 45 782 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 595 грн. 10 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 634 грн. 99 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 896 грн. 50 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2 156 грн. 33 коп. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 457 грн. 83 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 46 240 грн. 75 коп. (45 782 грн. 92 коп. + 457 грн. 83 коп. = 46 240 грн. 75 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved