Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа - прокуратура Ківерцівського району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. На обліку малолітня дитина у службі в справах дітей Ківерцівської РДА не перебувала, проте з відповідачем неодноразово проводились бесіди щодо виховання та утримання дитини, відповідач офіційно попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. В період з липня по грудень 2014 року [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Ківерцівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з приводу надання допомоги в оформленні документів на отримання державної соціальної допомоги, а також у створенні належних умов проживання малолітньої дитини. 26.03.2015 року поведінку [PERSON] розглядали на засіданні комісії Ківерцівської міської ради по боротьбі зі злочинністю щодо розповсюдження матеріалів порнографічного характеру. 29 березня 2015 року [PERSON] було затримано працівниками правоохоронних органів під час проведення продажу малолітньої доньки [PERSON], після чого розпорядженням голови Ківерцівської районної державної адміністрації малолітню дитину було направлено у Волинській обласний будинок дитини на повне державне утримання. 06 квітня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської районної державної адміністрації одноголосно було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Тому, просять суд позбавити громадянку [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS], батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO], передавши дитину органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого її влаштування, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки з народження доньки [PERSON] відповідач постійно піклується про дитину, створює належні умови для її виховання, навіть на даний час відвідує доньку у Волинському обласному будинку дитини. Донька дуже прив'язана до матері, про що свідчить її поведінка - дівчинка обнімає та цілує матір при зустрічі, не відходить від неї ні на крок, при розлученні - сумує та плаче. Так як позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому не варто позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно її доньки. Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Дейна О.В в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 21 грудня 2015 року в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Прокурор Матвіюк М.Ю. в судовому засіданні висловив думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06 квітня 2015 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2012 року (а.с. 7) вбачається, що матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON], реєстрація дитини проведена за заявою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 26 листопада 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після чого їй було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 6). 03 квітня 2015 року на підставі розпорядження голови Ківерцівської районної державної адміністрації № 80 [PERSON], [INFO], залишену батьківського піклування направлено у Волинський обласний будинок дитини на повне державне утримання (а.с. 9). Як вбачається із вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року, який набрав законної сили 19 листопада 2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, а саме торгівлю малолітньою донькою - [PERSON], [INFO] (а.с. 62-64, 68-70). Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, зокрема повідомлення Ківерцівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 30.03.2015 року вбачається, що з липня по грудень [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з приводу надання допомоги в оформленні документів та створенні належних умов проживання малолітньої дитини (а.с. 12), проводились неодноразово обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 13-14), за результатами яких [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 15-16). Особу відповідача [PERSON] розглядали на комісії по боротьбі зі злочинністю при виконавчому комітеті Ківерцівської міської ради 26 березня 2015 року за поширення порнографічних матеріалів у соціальній мережі. Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 16/02-18 від 06.04.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 3-4) - позбавлення батьківських прав останньої відносно [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї доньки - [PERSON], [INFO], а саме: вчинила кримінальне правопорушення відносно своєї малолітньої доньки, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, що свідчить про її неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків та ухилення від їх виконання. Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом також встановлено, що відповідач на утримання неповнолітньої доньки матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь неповнолітньої [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 367 ЦПК України суд може допустити негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved