Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на ті обставини, що 16 липня 2019 року трагічно загинув її чоловік [PERSON] . Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] їй необхідно надати нотаріусу копію свідоцтва про смерть. Сертифікат особистих даних, виданий 19 липня 2019 року Парафіяльним пастором Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм, підтверджує факт смерті [PERSON] на території Королівства Данія . Вказаний документ про смерть не входить до переліку документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті та не відповідає формі, визначеній законодавством України. У зв`язку з вказаним вона має перешкоди у оформленні спадкових прав, тому просила встановити факт смерті [PERSON] в Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм Королівства Данія . Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 09 серпня 2019 року відкрито провадження в справі. Аргументи учасників справи В судовому засіданні заявник підтримала вимоги, з якими звернулася до суду. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні обставини. 16 липня 2019 року в Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм Королівства Данія трагічно загинув [PERSON] , [INFO] , уродженець села Студенець Канівського району Черкаської області. Заявник є дружиною померлого [PERSON] , отже є особою, яка наділена повноваженнями на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи за межами території України. Родинні відносини з померлим підтверджені даними доданого до заяви свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом загсу Миронівського райвиконкому Київської області 26 листопада 1991 року (а.с. 7). Заявником до заяви додано сертифікат особистих даних від 19 липня 2019 року, підписаний паламарем Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм, який підтверджує факт смерті [PERSON] , органом поховання зазначено Парафію Рьонне Муніципалітету Борнхольм , місцем поховання - Україну. Сертифікат апостильовано (завірено) 29 липня 2019 року (а.с., а.с. 9-10). В судовому засіданні заявником надано свідоцтво про смерть-рапорт, оформлене поліцією острова Борнхольм від 17 та 18 липня 2019 року, відповідно до якого смерть [PERSON] настала в результаті нещасного випадку, безпосередньою причиною смерті є асфіксія, а обставиною, що викликала причину смерті - занурення (утоплення). Місце смерті - Хасле , Данія , дата смерті - [INFO] (а.с..а.с. 22-29). Труп померлого [PERSON] транспортовано на територію України відповідно до вимог Угоди Ради Європи про передачу тіл померлих осіб від 26 жовтня 1973 року. Заявником до заяви додано пропуск для трупа. Пропуск складено в Копенгагені. Транспортування трупа було дозволено належним чином. Місце відправки - Копенгаген, Данія , через (маршрут) Німеччина (Росток) - Польща, до України (а.с. 32). Згідно довідки №356 від 07 серпня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Канівського району Київської області, [PERSON] , який помер [INFO] , похований на кладовищі у селі Студенець Канівського району Черкаської області (а.с. 21). Встановлено, що заявник з метою державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть зверталася до Миронівського районного відділу ДРАЦС ГТ УЮ у Київській області. Органом державної реєстрації актів цивільного стану заявнику відмовлено у реєстрації факту смерті, у зв`язку з тим, що сертифікат особистих даних, виданий 19 липня 2019 року пастором Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм, є документом, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року під №1150/13024. Така обставина підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті № 3/16.16-79 від 06 серпня 2019 року (а.с. 11). Мотиви суду та застосовані норми права За приписами статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Статтею 17 даного Закону передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні встановлено, що сертифікат особистих даних, виданий 19 липня 2019 року пастором Парафії Рьонне Муніципалітету Борнхольм, є документом, форма якого не відповідає формі, передбаченій законодавством України. Сертифікат апостильовано 29 липня 2019 року. Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Згідно статті 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка підписана 05 жовтня 1961 року в Гаазі та до якої приєднались більше 90 країн, в тому числі Данія та Україна, ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються, зокрема офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів. Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Зважаючи на викладене, сертифікат особистих даних від 19 липня 2019 року та інші апостильовані документи, долучені до матеріалів справи, є належними доказами, які підтверджують факт смерті [PERSON] . Висновки за результатами розгляду Відповідно до статті 315 ЦПК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження судами розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт, за встановленням якого звернулася заявник, має юридичне значення. Встановлення факту, про який заявлено вимогу, заявнику необхідно для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] . Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті особи. На підставі ст.ст. 3, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 1-3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved