Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Описова частина та короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за договором позики, в якому зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг за договором позики в сумі 105211 гривень 92 копійки. На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-303/11 від 02.09.2011 та пред`явлено до виконання до ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області. У 2012-2014 роках борг частково погашався відповідачем. Залишок не сплаченого договору позики основного боргу становить 90000 гривень. За період з 17.05.2018 року по 18.05.2019 року відповідачем знову не сплачено суму боргу, тому позивач вважає, що має право вимагати від [PERSON] сплати ним інфляційних втрат за період з 17.05.2018 по 18.05.2019 у розмірі 8280 гривень 00 копійок та 3 % річних за період з 17.05.2018 по 18.05.2019 із загальної суми боргу у розмірі 2700 гривень, що спонукало звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштові відправлення були повернуті до суду з поміткою «Адресат за вказаною адресою відсутній». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 у справі № 2-303/11, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 105211,92 гривень. Рішення суду направлено до примусового виконання, що підтверджується виконавчим листом від 03.08.2011, та згідно з яким залишок боргу станом на 01.01.2015 становить 90 000 гривень ( а.с. 5, 6). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 у справі № 387/623/17, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя села Любомирка Добровеличківського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 01.01.2016 по 01.07.2017 у розмірі 18 270 гривень та три відсотки річних від простроченої суми боргу за договоруом позики у розмірі 2700 гривень, а всього на загальну суму 20970 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень ( а.с. 9). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2018 у справі № 387/444/18, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] проценти в межах строку позовної давності за період з 21.05.2015 по 17.05.2018 за договором позики в сумі 47645 ( сорок сім тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 34 копійки (а.с. 10-12). Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2017 ( ВП № 52315763) встановлено, що виконавчий документ № 2-303/11, виданий Добровеличківським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 90000 гривень, повернуто стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника коштів та майна ( а.с. 7). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2020 встановлено, що відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-303/11, виданого 02.09.2011 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 90000 гривень. З довідки Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби від 19.06.2020 №5783 встановлено, що [PERSON] звернувся до відділу ДВС із виконавчим листом №2-303/11 виданий 02.09.2011 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 90000 гривень та виконавчим листом №387/269/16-ц від 27.05.2016 виданий Добровеличківським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 41670 гривень 00 копійок. Відповідно до позовних вимог у 2018-2019 роках станом на 18.08.2019 заборгованість за виконавчим листом становить: індекс інфляції з 17.05.2018 по 18.05.2019 - 9,2 % , тобто 90000 грн х 9,2% = 8280,00 гривень. Три відсотка річних за період з 17.05.2018 по 18.05.2019, становить: 90000,00 грн. х 3% = 2700,00 гривень. Таким чином, сума позовних вимог по справі становить: 8980,00 грн. + 2700,00 грн. = 11684,80 гривень. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 18 травня 2018 року по 18 травня 2018 року за невиконання рішень Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2011 року, від 06 квітня 2016 року та від 26 вересня 2018 року. Суд також зазначає, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2011 року хоч договір позики укладений у доларовій валюті США, водночас у судовому рішенні гроші готівкою 13200 доларів США були переведені на гривневий курс валют та стягнення коштів відбулося саме в сумі 105211,92 грн, які відповідач частково погасив а тому основний борг за договором позики становить 90000 грн, що підтверджується довідкою Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби від 19.0.2020 №5783. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Отже виходячи із змісту позовних вимог, позивач стягує кошти в порядку ст.625 ЦК України на підставі судового рішення від 02.09.2011, яким встановлено стягнення боргу за договором позики у гривневій валюті. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Також необхідно звернути увагу, що у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. КЦС вказав, що положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановивши вказані обставини, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми та борг з врахуванням індексу інфляції, виходячи із суми боргу за договором позики, яка становить у розмірі 90000 гривень. [PERSON] не надано суду доказів того, що він погасив зазначену заборгованість у повному обсязі або частково. Водночас суд не погоджується із розрахунком відповідача щодо заборгованості інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за договором позики. Суд перевіряючи правильність розрахунків взяв до уваги офіційні індекси споживчих цін в Україні з травня 2018 року по травень 2019 роки та розрахував сукупний індекс інфляції, що становить 108, 7 %, а тому розрахунок провів наступним чином ( 90 000* 108,7% - 90 000 =7830), отже заборгованість внаслідок інфляційних процесів за зазначений період становить 7830 гривень. Сума 3% річних із суми боргу 90 000 становить 2707, 40 гривень виходячи із такої формули ( [Відсотки] = 90000 [Сума боргу] 3% [Процентна ставка] / 100% / 365 днів 366 [Кількість днів]). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів в межах позовних вимог за користування грошовими коштами за договором позики та заборгованість внаслідок інфляційних процесів за прострочений період в сукупному розмірі 10530 гривень за період з 18.05.2018 по 18.05.2019. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу за договором позики. А тому з відповідача на користь позивача за період з 18.05.2018 по 18.05.2019 необхідно стягнути інфляційні втрати в розмірі 7830 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить 2700 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 692 гривні 74 копійки . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11, 207, 526, 599, 610, 625, 629, 634, 638, 1054, ЦК України,

Outcome: partial