Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.06.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №216/МК/06/2007/840, згідно якого позивач надав [PERSON] кредитну лінію в сумі 143.000 доларів США терміном на 84 місяці з 27 червня 2007 року по 20 червня 2014 року зі сплатою 14,4 відсотків річних. Відповідно до п.п.1.3,1.4 Договору, видача кредиту здійснюється окремими траншами та сума кожного траншу, терміни користування траншем, а також інші умови, що можуть виникнути протягом дії кредитного договору, обумовлюються окремими додатковими угодами до даного договору, що є його невід'ємною частиною. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору, згідно якого [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, згідно якої [PERSON] отримала транш в розмірі 143.000 доларів США терміном з 27.06.2007р. по 20.06.2014р. зі сплатою 14,4% річних по терміновому кредиту і 14,4% річних по простроченому кредиту. Повернення траншу та сплата відсотків здійснюється відповідно до графіку повернення кредиту, що встановлений у додатковій угоді №1. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №216/МК/06/2007/840 від 27.06.2007 року в розмірі 125211,23 доларів США (еквівалент у гривнях станом на 27.02.2013р. становить 1000813,34 грн.). Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: [PERSON], про розірвання договору кредитної лінії, в якому позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить розірвати договір кредитної лінії №216/МК/06/2007/840, укладений 27.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». В своїй зустрічній позовній заяві позивач посилається на те, що у зв'язку з фінансово-економічною кризою позивач опинилась у скрутному матеріальному становищі, а девальвація гривні, взагалі, зробила неможливим для позивача виконання зобов'язань за кредитним договором. Внаслідок істотної зміни обставин пов'язаної з настанням фінансово-економічної кризи, кредитний договір має бути розірваний, крім того, виконання договорів істотно порушить співвідношення майнових інтересів сторін у бік банку. Ухвалою від 11 вересня 2014 року приєднано до сумісного розгляду зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним договору поруки. Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Надра», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним договору поруки - залишена без розгляду, у зв'язку з повторною неявкою в судове засіданні представника позивача та позивача за зустрічним позовом. В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Надра» підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №216/МК/06/2007/840 від 27.06.2007 року саме в розмірі 125211,23 доларів США. Проти задоволення зустрічного позову представник позивача заперечував та вважав його недоведеним в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення основного позову, посилаючись на те, що в судовому засіданні не встановлений розрахунок заборгованості по пені, оскільки останній не відповідає математичним розрахункам. Крім того, меморіальний ордер №1 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт отримання [PERSON] грошової суми у розмірі 143.000 доларів США, оскільки не містить підпису відповідачки. Також представник відповідача зазначив. Що [PERSON] отримала кредит від банку в розмірі 722150,00 грн., а тому заборгованість повинна розраховуватись саме виходячи з даної суми. Також представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив задовольнити зустрічний позов за викладеними в ньому обставинами. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON]. в судове засіданні не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ухвали суду від 28 квітня 2016 року, суд визнав неявку [PERSON] та її представника без поважних причин та у зв'язку зі зловживанням своїми процесуальними правами. З огляду на викладене, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника. Вислухавши пояснення представника позивача за основним позовом та представника відповідача [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 27 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №216/МК/06/2007/840, згідно якого банк відкриває [PERSON] кредитну лінію в сумі 143.000 доларів США терміном на 84 місяці з 27 червня 2007 року по 20 червня 2014 року, включно. Кредит надавався, відповідно до п.1.2 договору, зі сплатою 14,4 % річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору, що є його невід'ємною (а.с.9-10). Відповідно до п.1.3 Договору, видача кредиту за даним договором буде здійснюватись окремими траншами, після підписання окремих додаткових угод, з дотриманням умов п. 1.4 Договору і після проведення оцінки платоспроможності позичальника. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що повернення кожного траншу та сплата відсотків здійснюється відповідно до графіків, які встановлюються у додатках до даного договору і є його невід'ємною частиною. Згідно п.3.1.1 Договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок [NUMBER] згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, які є невід'ємними частинами цього договору (а.с.12). 27 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору кредитної лінії №216/МК/06/2007/840 від 27.06.2007р., згідно якої банк надав [PERSON] транш у розмірі 143.000 долари США терміном користування траншем з 27.06.2007р. по 20.06.2014р. з процентною ставкою за користування кредитом 14,4 % річних по терміновому кредиту та 14,4% річних по простроченому кредиту (а.с.11). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, ВАТ КБ «Надра» уклав 26 червня 2007 року з [PERSON] договір поруки, згідно якого поручитель [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору кредитної лінії №216/МК/06/2007/840 від 27.06.2007р., в тому числі повернути до 20 червня 2014 року включно кредит у сумі 143000 долари США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних, сплатити можливі штрафні санкції (а.с.13-14). Відповідно до копії меморіального ордеру №1 від 27 червня 2007 року, [PERSON] отримала кошти в розмірі 143.000 долари США за курсом 5,05 грн. за 1 долар США, що становить суму 722.150,00 грн. (а.с.5). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначив, що остання не отримувала від банку кошти в доларах США, а отримувала грошові кошти в гривні сумою 722.150,00 грн., а тому заборгованість повинна бути розрахована саме виходячи з такої суми коштів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не надав суду жодних доказів про отримання його довірителькою кредитних у коштів у гривні, а тому суд вважає дані пояснення необґрунтованими та недоведеними під час розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів не виконала. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] направлялись вимоги про виконання зобов'язань від 05.03.2013 року (а.с.21.22). Однак, судом встановлено, що станом на дату подання позовної заяви, зазначені вимоги не були виконані та не сплачено заборгованість. Станом на 27лютого 2013 року заборгованість за Договором кредитної лінії становить 125211,23 доларів США, що становить еквівалент 1000813,34 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 96954,49 доларів США, що по курсу НБУ складає 774957,24 грн; заборгованість по сплаті відсотків складає - 12168,72 доларів США, що по курсу НБУ становить - 97264,56 грн; пеня за прострочення сплати кредиту - 11502,73 доларів США, що по курсу НБУ складає 91941,35 грн; штраф за порушення умов кредитного договору складає - 4585,29 доларів США, що по курсу НБУ становить 36650,18 грн (а.с.6-8). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками - обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 543 ЦК України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що позивач просить стягнути заборгованість за договором кредитної лінії в сумі 125211,23 доларів США, не визначаючи еквівалент у гривні. Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі - 96954,49 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків складає - 12168,72 доларів США; штраф за порушення умов кредитного договору складає - 4585,29 доларів США, а всього суму в розмірі 113708,50 доларів США, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів пені в розмірі 11502,73 долари США, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено, що за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення (а.с.5-зворот). Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України. Згідно ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні. Дана правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 01.04.2015 року у справі №909/660/14. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 11502,73 долари США задоволенню не підлягають. Викладені в зустрічній позовній заяві обставини щодо істотної зміни обставин пов'язаних з настанням фінансово-економічної кризи, внаслідок чого кредитний договір має бути розірваний та у зв'язку з виконанням кредитного договору, який істотно порушить співвідношення майнових інтересів сторін у бік банку, суд вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними під час розгляду справи та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1720,50 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial