Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до відповідачів, просило звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 15 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по пров. Дружньому в м. Миколаєві, що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом визнання права власності на зазначене майно за позивачем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна. Разом з тим просило виселити відповідачів зі спірного житлового будинку, а також з метою вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, передати його в управління позивачу до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за Банком. Також позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представники третіх осіб Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області до суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідачів матеріали справи не містять. Письмові заперечення проти позову суду не надані. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Банк, та [PERSON] укладений договір про відкриття кредитної лінії № 332-kigl-2007, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 324000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків в розмірі 17% річних. Кінцевий термін повернення 04 жовтня 2022 року. Також з зазначеного договору слідує, що [PERSON] та ТОВ «Сучасна техніка» є поручителями за виконання зазначеного кредитного договору, згідно договорів поруки від 05.10.2007 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] того ж дня укладений також іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю житловий будинок № 15 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по пров. Дружньому в м. Миколаєві. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 496, зареєстрованого ММБТІ за номером запису 1861 в книзі 13, право власності зареєстровано під реєстраційним номером 41832. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2009 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Банку стягнуто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 323992 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками 17259 грн. 31 коп., пеня 5278 грн. 42 коп., розподілені судові витрати. З урахуванням вищезазначеного, 03.04.2014 року та 24.04.2014 року боржникам направлено вимогу, в якій запропоновано сплатити суму заборгованості в добровільному порядку. А також розяснено право Банку на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на іпотечне майно у разі несплати кредитної заборгованості. Разом з тим, зобовязання боржників по поверненню кредитних коштів виконані не були, у звязку з чим у Банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки згідно ст. 7 ЗУ Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включати сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання, а відповідно до ст. 12 цього закону у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Більше того, в силу ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. А згідно ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Іпотечним договором від 05.10.2007 року передбачений відповідний вид звернення стягнення на майно. В силу ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Разом з тим, позивач не посилається на обставини, якими обґрунтовується вимога про необхідність вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління Банку до моменту реєстрації за ним права власності на спірний житловий будинок. Більше того, підтвердження наявності таких обставин матеріали справи також не містять. За такого суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених вимог Банку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: partial