Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] заявляє вимогу визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2008 року, 3/4 частки на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2019 року). Вказане домобудівництво розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0706 гектарів, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. 15.02.2019 року позивачем укладено договір купівлі-продажу, за яким у приватну власність придбано 3/4 частки вказаної земельної ділянки. В лютому 2020 року позивачем отримано Витяг з державного земельного кадастру та встановлено факт реєстрації права власності на 1/4 частку зазначеної земельної ділянки за Покровською (до перейменування Красноармійською) міською радою Донецької області. [PERSON] звернулася до Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ із заявою про внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно в право власності, а саме вказати її власником 1/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, у вчиненні таких реєстраційних дій ЦНАП м. Покровськ відмовлено. За захистом майнових прав, позивач, посилаючись на ст. ст. 328, 392 ЦК України, ст. 120 ЗК України звернулася до суду (а.с. 3-9). Ухвалою суду від 26.03.2020 року за позовною заявою [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 3 ст. 274 ЦПК України (а.с. 50). Відповідачем Покровською міською радою Донецької області відзив на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України не подано. Третьою особою Центром надання адміністративних послуг м. Покровськ письмових пояснень на позов відповідно до ст. 193 ЦПК України не подано. Ухвалою суду від 28.05.2020 року по справі проведено попередні процесуальні дії, закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд спірних відносин (а.с. 66). Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області суду адресовано заяву з клопотанням розгляду справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування, ухвали рішення на розсуд суду. Третьою особою Центром надання адміністративних послуг м. Покровськ суду адресовано заяву про розгляд справи у відсутність представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2008 року [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] /2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; на 1/2 частку спадкове майно видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2018 року по справі № 235/5837/18 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] за спадщиною за законом (а.с. 17-18). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135140685 від 21.08.2018 року 04.07.2018 року Центром надання адміністративних послуг м. Покровськ Донецької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41893587, за яким [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку загальною площею 56,3 квадратних метри, житловою площею 24,6 квадратних метри, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). 15.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 3/4 частки житлового будинку, за яким позивачем придбано у приватну власність 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 19-20). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 156437709 від 15.02.2019 року 15.02.2019 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дух І.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45547560, за яким [PERSON] на праві приватної власності належить 3/4 частки житлового будинку загальною площею 56,3 квадратних метри, житловою площею 24,6 квадратних метри, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). 15.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 3/4 земельної ділянки,за яким позивачем придбано у приватну власність 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,0706 гектара, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-23). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 156442917 від 15.02.2019 року 15.02.2019 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дух І.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45547981, за яким [PERSON] на праві приватної власності належить 3/4 частки земельної ділянки площею 0,0706 гектара, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816 (а.с. 24). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1407169082020 від 25.02.2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 1413200000:09:069:0816, розташована за адресою: [ADDRESS] , частки власників у спільній власності 1/4 частка належна Покровській (Красноармійській) міській раді Донецької області, 3/4 частка належна [PERSON] (а.с. 27-28). В зв`язку із придбанням права приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] звернулася до державного реєстратора для внесення даних про набуття (перехід) права власності на 1/4 частку земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомості. Листом Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 32/02-11 від 02.03.2020 року відмовлено у вчиненні дій, які необхідні для реєстрації права власності за [PERSON] на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:09:069:0816, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в державному реєстрі речових прав (а.с. 35, 36). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 року в справі № 6-253цс16. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З урахуванням телеологічного (цільового) й системного застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщені відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суді у постанові від 04.02.2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Виходячи з положень ст. 377 ЦК України, ст. ст. 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, необхідно дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Отже, вказані норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Наведене викладено у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 року в справі № 902/341/17. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , набувши право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташований за адресою: [ADDRESS] , також набула право власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,0706 гектара, кадастровий номер 1413200000:09:069:0816, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Позивач [PERSON] фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392 ЦК України, ст. ст. 120, 125 ЗК України ст. ст.\~13,\~19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved