Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] 20.11.2005 року уклали шлюб. У шлюбі народилися: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] У серпні 2012 шлюб було розірвано, діти залишились проживати з бабусею [PERSON] та матір`ю. Водночас, батьки участі у вихованні дітей не беруть, не цікавляться їхнім життям, матеріально не підтримують. На даний час дітьми опікується бабуся, яка забезпечує усім необхідним останніх. Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, внаслідок неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків. Представник органу опіки та піклування Луцької міської ради Шульган Ф.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи. Клопотань від відповідачів не надходило. Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З представлених суду доказів, вбачається, що на даний час неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є учнями КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №16 Луцької міської ради Волинської області» (а.с. 21-23). З 26.10.2015 року діти перебувають на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Вихованням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] займається бабуся [PERSON] , яка забезпечує їх усіма необхідними речами, що стверджується актом обстеження умов проживання від 21.11.2018 року (а.с. 17). Висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради від 28.11.2018 р. №291 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20.11.2005 року уклали шлюб. У шлюбі народилися: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] У серпні 2012 шлюб було розірвано, діти залишились проживати з бабусею [PERSON] та матір`ю. Водночас, батьки участі у вихованні дітей не беруть, не цікавляться їхнім життям, матеріально не підтримують. Матір та батько проживають у іншому місці (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідачі не виконують. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, про їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідачів реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дітьми при їх бажанні. Вони не вживали заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку такого спілкування не зверталися. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] року народження , [PERSON] , [INFO] року народження , [PERSON] , [INFO] . Позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ст.166 ч.3 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи ту обставину, що відповідачів позбавлено батьківських прав по відношенню до їх неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути з них аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини з усіх видів їх заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial