Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

ПАТ Акціонерний Банк «Південний» 18.01.2021 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №1443290 від 13.08.2019 року у сумі 1107,63 грн., стверджуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором і не повернув у повному обсязі кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України справу розподілено судді Калашніковій О.І . Ухвалою суду від 26.01.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. Сторони до судового засідання не з`явились, відповідач не надав відзив на позов. За згодою сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 13.08.2019 року ПАТ АК «Південний» і [PERSON] 13 серпня 2021 року уклали Заяву-Договір № 1443290 банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу. За умовами заяви - договору , підписанням цього договору позичальник повністю безумовно в цілому підтверджує факт прийняття їм (акцепту) пропозиції банку укласти договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО або Публічний договір) в порядку, в строки та на умовах, визначених банком в ДКБОФО та підтверджує, що перед підписанням цього договору зобов`язується їх виконувати, та цей договір є невід`ємною частиною ДКБОФО. На дату укладання із відповідачем кредитного договору, в АБ «Південний» діяв публічний договір в редакції від 12.06.2019 року, яким було визначено загальні положення стосовно надання банком послуг, а також встановлені права та обов`язки сторін кредитних правовідносин. При укладенні цього договору клієнт розуміє і погоджується, що якщо до дати набрання чинності змінами до договору банк не одержав звернення від клієнта про розірвання цього договору, то вважається, що клієнт приймає нові умови договору та зобов`язується їх дотримуватися з дати набрання чинності відповідними змінами до договору. Банк доводить, що зобов`язання за договором виконав і відкрив відповідачу кредитну лінію за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів та надано платіжну карту. 22.08.2019 року Банк поповнив картковий рахунок відповідача шляхом зарахування грошових коштів 7 разів на загальну суму 53785 грн. У той же день відповідач зняв через банкомат 53775 грн. (56 операцій). За зняття готівки нараховано комісію в сумі 1097,63 грн., за смс-банкінг відповідачу нараховано комісію в сумі 10 грн. Банк сплатив кошти за клієнта, внаслідок чого на платіжній картці клієнта виникло невід`ємне значення. Таким чином, має місце несанкціонована перевитрата - перевищення дозволеного ліміту Кредиту в сумі 1107,63 грн. Згідно з положеннями п.3.1.2. ДКБОФО обов`язком клієнта є погашення заборгованості, що виникла за договором, в тому числі за наданим кредитом, процентами, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати всі комісії в обсязі та на умовах, передбачених договором комплексного банківського обслуговування та/або тарифами. Посилаючись на умови договору і положення ст.1212 ЦПК України, Банк вимагає стягнути з відповідача несанкціоновану перевитрату в сумі 1107 грн. 63 коп. Дослідивши надані до позову докази суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.1054 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обгрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтями 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов`язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, та передбачені наслідки невиконання зобов`язань. Так, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 629 та 630 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому прядку. Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов`язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов`язань. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні договору 13.08.2019 року сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати банку за користування кредитом проценти, комісію. Договором передбачено, що підписанням цього договору позичальник повністю безумовно в цілому підтверджує факт прийняття їм (акцепту) пропозиції банку укласти договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО або Публічний договір) в порядку, в строки та на умовах, визначених банком в ДКБОФО та підтверджує, що перед підписанням цього договору зобов`язується їх виконувати, та цей договір є невід`ємною частиною ДКБОФО. Надані банком письмові докази свідчать про неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у вигляді несанкціонованої перевитрати на суму 1107,63 грн. Відповідач у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України не спростував наведені позивачем доводи і надані до справи письмові докази. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судовий збір у сумі 2102 грн. і витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У даному випадку сторона позивача надала договір про надання правничої допомоги від 18.06.2018 року, акт виконаних робіт до цього договору,ордер адвоката, квитанції про сплату послуг з надання правової допомоги на суму 1000 грн. Суд вважає,що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання цих послуг і робіт та ціною позову.

Outcome: approved