Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації 25.09.2018 в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 17.08.2018 року по акту органу внутрішніх справ України до закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, інспекторами сектору Ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП України у м. Києві було доставлено малолітню [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах сім'ї та дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як таку, що опинилася без нагляду дорослих. Повідомлення про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], надійшло від Центру Соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації 20.08.2018 року. Разом з тим до служби був наданий висновок психолога, у якому повідомлено, що зі слів дитини, вона зазнавала вдома психічне та фізичне насилля зі сторони вітчима. Христина категорично відмовляється спілкуватися з мамою та вітчимом, а особливо проживати з ними. Оскільки є суттєві порушення прав малолітньої [PERSON], [INFO], з боку її матері, а малолітня в силу свого віку, освіти та матеріального становища неспроможна самостійно захищати свої права в суді, невиконання матір'ю своїх батьківських обов'язків, щодо виховання дитини негативно впливає на її здоров'я та розвиток, визначення соціального статусу дитини, а відтак позивач змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту інтересів малолітньої [PERSON]. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по названій справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.11.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні 19.12.2018 зазначила, що їхня родина підтримує моральні основи і загальновизнані цінності суспільства, також пояснила, що проявів сімейного насильства або будь - яких дій фізичного, сексуального або психологічного характеру по відношенню до дитини не застосовувалось. Разом з тим, на адресу суду подала відзив на який посилалась у своїх поясненнях. Крім того, зазначила суду, що її донька не могла обмовити її та її чоловіка, а все це її примушують робити за сприяння працівників позивача в тому числі. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Для повного та всебічного з'ясування обставин справи у судовому засідання було заслухано пояснення неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], щодо інтересів якої пред'явлено позов, за участю психолога Органу опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації Маркелової Т.М. Під час вказаної бесіди дитина пояснила, що вдома вона зазнавала психічне та фізичне насилля з боку вітчима, який починаючи з шестирічного віку проявляв до неї сексуальні домагання. Неповнолітня [PERSON] зазначила, що матір її вихованням не займалась, всю увагу приділяла своїй молодшій дитині, та нехтувала своїми батьківськими обов'язками, а відтак вона змушена була піти з дому, оскільки подальше проживання в родині занапастить її майбутнє. При цьому зазначила суду, що категорично не бажає повертатись в роджину матері та просить її залишити у центрі, де вона наразі перебуває. Спілкуватись з приводу відвідування навчального закладу та успішності в навчанні, дитина категорично відмовилась. В судове засідання 08.02.2019 відповідач та свідки, про допит яких просила суд відповідач, не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача [PERSON] до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду не надано. Про розгляд справи відповідач повідомлена належним чином, про що свідчить розписка (а.с.124). Вищезазначені обставини свідчать про обізнаність [PERSON] про дату судового засідання, особа зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а відтак суд дійшов висновку про достатність підстав для продовження розгляду справи та постановлення рішення за відсутності [PERSON]. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об'єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є матір'ю [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстицій м. Києва (а/з №1863) (а.с. 12) Згідно з ч. 1 ст. 135 України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до інформації наданої Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, в актовому записі про народження № 1863 від 11.08.2005 року, [PERSON], [INFO], відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.16). Згідно з копією акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту дитину та її доставку від 17.08.2018 року, складеного інспекторами Сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві, малолітню [PERSON] було знайдено в [ADDRESS] та доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах сім'ї та дітей виконавчого органу Київської міської ради, як таку що опинилася без нагляду дорослих (а.с.7). Як вбачається з копії листа направленого В.о. Директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 М.К. Ніколаєнко на адресу Т.в.о. Начальника Служби у справах дітей та сім'ї Деснянського РДА в м. Києві О.О. Терещенко, [PERSON] [INFO], була влаштована до Центру 17.08.2018 року, за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину, її доставлено до СЮП Деснянського УП м. Києва. Разом з вищевказаним повідомленням на адресу служби був наданий висновок психолога Н.В. Сердюка, у якому повідомлялось, що зі слів дитини вона зазнавала вдома фізичне, сексуальне та психологічне насильство. Стан емоційно-вольової сфери не в межах норми. Дитина потребує більш детального дослідження, рекомендовано заняття з психологом, консультація з психіатром. (а.с.10-11) Згідно копії відповіді, наданої на запит Т.в.о. начальника Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації О.О. Терещенко від 22.08.2018 року № 01.04.2326, В.о. Директор школи І-ІІІ ступенів № 306 Деснянського району м. Києва надав інформацію, що [PERSON], [INFO], учениця 8-В класу школи № 306 м. Києва 03.09.2018 року до школи не з'явилася та до освітнього процесу не приступила. Згідно з класним журналом за минулий 2017 - 2018 навчальний рік мала багато пропусків занять. Сім'я перебуває у напружених родинних стосунках, про, що було повідомлено Управління освіти Деснянського району м. Києва. За інформацією класного керівника мати дитини, [PERSON], участі у вихованні дитини не брала. Згідно копії характеристики [PERSON] за час навчання у закладі показала низький та середній рішень знань з усіх предметів через пропуски уроків, особливу увагу приділяє предметам гуманітарного циклу, зарекомендувала себе не активною ученицею, іноді виконувала громадські доручення, хоча здебільшого прагнула уникати їх. За характером замкнута, іноді у спілкуванні видавала бажану інформацію за дійсну, демонструючи поведінку з елементами аутизму. У 6-му класі вибірково спілкувалась з однолітками, а у 7-му уникала контактів з однолітками, з учителями та адміністрацією школи, не йшла на контакт. Фізично розвинена в межах вікових норм, шкідливих звичок не помічено.(а.с. 18,19, 20-23) З наданої копії відповіді на запит Т.в.о. начальника Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації О.О. Терещенко від 22.08.2018 року № 01-04-2327, Начальником Управління охорони та здоров'я Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що згідно інформації, наданої адміністрацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва дитина [PERSON] [INFO], проживає разом з матір'ю. До 2008 року перебувала під наглядом медичних працівників закладу, а з 2009 року спостерігається лікарями приватних клінік. Інформація, щодо стану здоров'я дівчинки відсутня. При активному патронажі дитина охайна, доглянута, має власну кімнату (а.с. 26) Згідно копії відповіді на запит Т.в.о. начальника Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації О.О. Терещенко від 22.08.2018 року № 01-04-2330, відділ з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в межах компетенції проінформував, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.09.2005 року по теперішній час (а.с.25). Окрім того згідно копії акту № 216 обстеження умов проживання дитини від 13.09.2018 спеціалістом Служби у справах дітей спільно з фахівцем соціальної роботи Деснянського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та інспектором Сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON]. Відповідно до акту умови проживання відповідача відповідають вимогам (а.с. 31) 14.09.2018 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, на якому було прийнято одноголосне рішення про негайне відібрання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], від матері дитини, без позбавлення її батьківських прав, про що видано розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від «Про негайне відібрання дитини у матері» за № 497 (а.с. 28, 29). Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В ході розгляду справи, відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовні вимоги, в якому вона заперечувала, щодо викладеного в позовній заяві, зазначала, що в родині панує мир та благополуччя, а пояснення дівчинки - її вигадка. Разом з тим подала клопотання про витребування письмових доказів. На запит суду В.о. директором територіального медичного о'бєднання «Психіатрія» у м. Києві від 30.11.2018 року було надано інформацію, що [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному обстеженні та лікуванні в ТМО «Психіатрія» у м. Києві, Діагноз: шизотиповий розлад, тривожно - депресивний синдром. F 21. Дитина у супроводі лікаря психотерапевта, доставлена з центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 в зв'язку з неадекватною поведінкою - замкнена, тривожна ні з ким не спілкувалась, на звернення не реагувала, частково відмовлялась від їжі, свою поведінку ніяк не пояснювала. Добровільна згода на госпіталізацію була надана службою у справах дітей Деснянської РДА м. Києва. Після обстеження та лікування зі значним покращенням стану виписана в Центр реабілітації дітей № 1 Деснянського району м. Києва, під нагляд районного психіатра (а.с. 95). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Частиною 2 ст. 155 СК визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначає, що держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до ухвали суду від 13.12.2018 року про витребування від Деснянського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві інформації щодо наявних порушених кримінальних проваджень (перевірок) з приводу вчинення правопорушень відносно малолітньої [PERSON], [INFO], Слідчим відділом Деснянського УП ГУ НП у м. Києві повідомлено, що наразі здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 12018100030007255 від 20.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, разом з тим направлено на адресу суду копії професійного висновку зеленої кімнати складеного Кандидатом психологічних наук Л.М. Гридковець. За результатом психологічного дослідження неповнолітньої [PERSON] ([INFO] р.н.) на базі «Зеленої кімнати» показали, що малолітня зазнала тривалого психотравмівного впливу з боку матері (психологічного характеру) та вітчима (психологічного та ймовірно сексуального характеру). Оскільки дитина перебуває в тяжкому емоційному стані, то подробиці пережитого дитиною травмівного досвіду з'ясувати під час одноразової роботи з дитиною не вдалося. Малолітня [PERSON] потребує додаткового обстеження дитячим лікарем - гінекологом та системної психотерапевтичної допомоги (а.с.113-121). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, щодо виховання малолітньої дитини, у судовому порядку надано достатньо доказів на підтвердження негативного впливу матері на розвиток та здоров'я малолітньої дитини, яка зазнала тривалого психотравмівного впливу з боку матері та вітчима,, а відтак суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved