Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Наприкінці липня 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 18 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», уклав з [PERSON] кредитний договір №249/П/14/2008-840. За цим договором ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 17577 доларів США 68 центів. В свою чергу, [PERSON] зобовязався щомісячно до 17 вересня 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 15,40% річних. У разі неналежного виконання грошових зобов'язань [PERSON] зобовязався сплачувати штраф у розмірі 10% від суми кредиту. У випадку прострочення сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту [PERSON] зобовязався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Крім цього, відповідно до п.3.2 кредитного договору №249/П/14/2008-840 від 18 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зобовязалися відповідати перед ВАТ КБ «Надра» як солідарні боржники. В той самий день ВАТ КБ «Надра» уклав з [PERSON] договір поруки №249/П/14/2008-840, згідно з яким [PERSON] зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. ВАТ КБ «Надра» виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 17577 доларів США 68 центів. Проте, останній належним чином не виконував умови кредитного договору. Тому у нього виник борг за кредитним договором, сплаті відсотків за користування ним, пені та штрафу у загальному розмірі 53272 доларів США 83 центи. Відповідачі відмовилися добровільно повернути борг. Тому ПАТ «КБ «Надра» просив суд примусово стягнути з них заборгованість за кредитним договором у розмірі 53272 доларів США 83 центи. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вказала, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України це є підставою для відмови у задоволенні позову. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що в задоволені позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», уклав з [PERSON] договір «Автопакет» №294/П/14/2008-840 (а.с.6-9). За цим договором ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 17577 доларів США 68 центів, [PERSON] зобовязався щомісячно до 17 вересня 2015 року повертати кредит частинами та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 15,40% річних. У разі неналежного виконання грошових зобов'язань [PERSON] зобовязався сплачувати штраф у розмірі 10% від суми кредиту. У випадку прострочення сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту [PERSON] зобовязався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Крім цього, п.3.2 договору «Автопакет» №294/П/14/2008-840 від 18 вересня 2008 року передбачено, що [PERSON] безвідзвино та безспірно зобовязується відповідати перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з договору. При цьому, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед ВАТ КБ «Надра» як солідарні боржники (а.с.7). В той же день ВАТ КБ «Надра» уклав з [PERSON] договір поруки №294/П/14/2008-840, за яким [PERSON] зобовязався відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед ВАТ КБ «Надра», що виникли з договору «Автопакет» №249/П/14-2008-840. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною (а.с.10). 18 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 17577 доларів США 68 центів, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №901 (а.с.18). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі. За правилом ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконує грошові зобовязання. Тому у ПАТ «КБ «Надра» виникло право вимагати від відповідачів повернення боргу за кредитним договором у розмірі 53272 доларів США 83 центи, що складається з заборгованості за кредитом 18368 доларів США 14 центів, заборгованості по процентам 19522 доларів США 57 центів, пені за прострочення сплати кредиту 13624 доларів США 35 центів, штрафу 1757 доларів США 77 центів, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 16 липня 2015 року (а.с.4-5). Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що першим днем невиконання зобов'язання по поверненню кредиту був 29 грудня 2008 року, що підтверджується даними розрахунку заборгованості: загальна сума платежів клієнта по кредиту (а.с.4). З цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності. Він закінчився через три роки - 29 грудня 2011 року. Зі штампу, що міститься на конверті, в якому позов надійшов до суду, вбачається, що ПАТ «КБ «Надра» предявив позов 25 липня 2015 року (а.с.26). Тобто після закінчення строку позовної давності. Враховуючи викладене, суд вважає, що у зв'язку зі спливом строку позовної давності належить відмовити ПАТ «КБ «Надра» у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В силу ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Зважаючи на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по основному зобовязанню, тому, відповідно, позовні вимоги щодо стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], також належить відмовити. Оскільки порука має додатковий характер по відношенню до основного зобовязання, тобто порука припиняється в тій частині, в якій припиняється забезпечене нею кредитне зобовязання. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову ПАТ «КБ «Надра» не сплатив судовий збір, оскільки звільнений від його сплати. У задоволенні предявленого ним позову відмовлено. З огляду на це, підстави для стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 3654 гривень, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed