Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Наприкінці вересня 2016 року [PERSON]І звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 23 березня 2015 року померла його матір [PERSON] За життя вона на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм синам [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, відповідачі [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. 16 серпня 2016 року позивач отримав свідоцтво про права на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Проте, після смерті спадкодавця залишився не успадкований житловий будинок №2, що знаходиться по вул. Садовій в с. Затишне (колишня назва Ленінівка) Бориспільського району Київської області, побудований в 1961 році. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю реєстрації права власності на вказаний житловий будинок в БТІ за спадкодавцем. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №2 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Садова, с. Затишне (с. Ленінівка до перейменування) Бориспільського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла 23 березня 2015 року. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також надали до суду заяви, в яких зазначили, що просять розглядати справу без їхньої участі та проти позову не заперечують. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2015 року померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-ОК №332909 (а.с.6). За час свого життя, а саме: 19 серпня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла своїм синам [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с.7). Родинні відносини між [PERSON] та її синами [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9,57,58). Згідно з ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З копії спадкової справи №1/2015 від 04 вересня 2015 року, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.43). Таким чином він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини (а.с.44,45). 16 серпня 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво про права на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Затишне, вул. Садова, 2, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №003626 від 03 червня 1997 року (а.с.10). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №2, що знаходиться по вул. Садовій в с. Затишне (колишня назва Ленінівка) Бориспільського району Київської області позивач не може, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок у БТІ за спадкодавцем, що підтверджується листом приватного нотаріуса [PERSON] за №33/02-14 від 04 листопада 2015 року (а.с.15) та довідкою КП БРР БР «БТІ» №2082 від 01 жовтня 2015 року (а.с.14). Як вбачається з довідки №02-32-531 від 12 грудня 2016 року, виданої Ревненською сільською радою Бориспільського району, житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Затишне (с. Ленінівка до перейменування згідно рішення Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області №18-2-VІІІ від 19 листопада 2015 року (а.с.13), вул. Садова, 2, належав [PERSON] та був побудований у 1961 році. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №2 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Садовій в с. Затишне Бориспільського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved