Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11228348000, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9963,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 02.10.2012 року та з оплатою 13,00 ° річних за користування кредитом. В забезпечення виконання боржником усіх грошових зобов'язань за вищезазначеним договором АКІБ «УкрСиббанк», яке в свою чергу змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» 03.10.2007 року уклало Договір поруки №11228348000 П 1 з [PERSON] та Договір поруки № 11228348000 П 2 з [PERSON] 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Внаслідок порушення [PERSON] виконання зобов'язань станом на 19.03.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 17271,11 дол. США (сімнадцять тисяч двісті сімдесят один долар США 11 центів), що згідно курсу НБУ складає 138047,99 грн. (сто тридцять вісім тисяч сорок сім гривень 99 копійок). Тому позивач просить стягнути з відповідачів дану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона дійсно брала кредит в ПАТ «Укрсиббанк»,однак оригінал договору їй не було вручено. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На вимогу надати їй оригінал договору, їй постійно пояснювали, що оригінали договорів будуть пізніше. Вона вважає,що в оригіналі договору вказана менша сума і вона нею погашена. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Просить в позові відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, так як зобов'язання по договору відповідач [PERSON], за її словами виконала. Крім того, за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11228348000 від 03.10.2007 року [PERSON] повинна була повернути кредит до 03.10.2012 року. А з направлених їм 30.05.2013 року претензій вони дізналися, що вона не виконала зобов'язання, взяті на себе згідно з кредитним договором, строк виконання якого сплив 03.10.2012 року. Оскільки, ПАТ «Дельта Банк» звернувся з вимогами до них після спливу строків позовної давності, а саме, після шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, порушуючи межі здійснення цивільних прав, тобто зловживаючи правом вимоги, просять суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з них заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11228348000, про що свідчить копія договору (21-29). 03.10.2007 року була підписана Додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №11228348000 від 03 жовтня 2007 року (а.с.30). Згідно п.1.1, 1.2, 1.3 Договору Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти належним чином, використовувати та повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 9963,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених [PERSON] на строк до 03 жовтня 2012 року із сплатою 13,00% річних. В забезпечення виконання всіх грошових зобов'язань Позичальника за договором 03.10.2007 року було укладено Договір поруки № 11228348000 П 1 між Банком та [PERSON] (а.с.45,46), а також Договір поруки № 11228348000 П 2 між Банком та [PERSON] (а.с.43,44). Згідно положень, що містяться у вказаних договорах, Поручителі солідарно відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов'язаннями останнього, що виникли з кредитного договору. З копії Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» продало (відступило) права вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк», а отже відбулася заміна кредитора в зобов'язанні (а.с.55-58). 30.05.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до боржника з листом, в якому вимагав погасити наявну заборгованість або передати предмет застави кредитору для його подальшої реалізації (а.с.9,10). 30.05.2013 року позивачем також були направлені вимоги погасити наявну заборгованість в повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням всіх штрафних санкцій поручителям - [PERSON], та [PERSON] (а.с.11-14). Оскільки в відповідачів , за їх словами , немає оригіналів договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу , додаткової угоди до даного договору та договорів поруки, відповідачі заявили клопотання про зобов»язання банку надати для огляду в судовому засіданні оригінали цих документів. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.04.2014 року зобов'язано позивача ПАТ «Дельта Банк» надати для огляду в судовому засіданні оригінали договору про надання споживчого кредиту від 03.10.2007 року та додаткової угоди №1 до нього, а також оригінали договорів поруки (а.с.125-126). Однак дана ухвала так і не була виконана позивачем, оригінали цих документів для огляду не подано . Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.1050 ч.2, 1054 ч.2 наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як встановлено в судовому засіданні, свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, [PERSON], кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором від 03.10.2007 року. Відповідач, згідно поданого банком позову , своєчасно не погасила заборгованість за кредитним договором, тому станом на 12.03.2013 року виникла заборгованість в сумі 17271,11 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 138047,99 грн., з яких 7804,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 9466,94 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 6). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. В ч.24 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначається, що «у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.» Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відносно [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, а відносно [PERSON], [PERSON] - у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 527, 530, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed