overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У належному йому будинку зареєстрований, але не проживає відповідач, який виїхав у 2014 році у зв`язку початком АТО, проживає десь у Росії і повертатись не планує. Реєстрація відповідача у його будинку створює перешкоди у користуванні власністю, а саме відповідач не несе витрат з утримання будинку, не сплачує за комунальні послуги. Під час підготовчого провадження від позивача надійшла письмова заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутністю, позов підтримав. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. Даний житловий будинок позивач набув у власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 15 листопада 2018 року. Цього ж дня право власності позивача було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Із вказаного договору-купівлі продажу житлового будинку вбачається, що колишнім власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] - родич відповідача у справі, тобто відповідач [PERSON] був членом сім`ї продавця нерухомості. Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до частини першої статті 346 цього ж Кодексу право власності припиняється, зокрема уразі відчуження власником свого майна. Останні норми закону свідчать, що у разі припинення права власності внаслідок відчуження майна його власником, припиняється право користування цією власністю й у члена сім`ї такого власника. За таких обставин суд вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою, тому його вимогу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Біловодський район, с Новодеркул, вул. Деркульска, 1. На даний час крім нього в будинку зареєстровані його дружина [PERSON], дочка (відповідач у справі) [PERSON], онуки (сини відповідача): [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у належному йому будинку не проживає з 2006 року, оскільки переїхала на постійне місце проживання до [INFO], точної адреси йому не відомо. Крім того у 2009 році відповідача позбавили батьківських прав відносно дітей, що на цей час проживають із ним. До початку розгляду справи від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Біловодський район, с Новодеркул, вул. Деркульська, 1, на праві власності належить позивачеві. На цей час в ньому крім позивача дійсно зареєстровані його дружина, онуки та відповідач. Відповідач є рідною дочкою позивача, яка з 2006 року не проживає у будинку позивача. Крім того, на цей час, відповідач позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей (онуків позивача), аліменти на їх утримання не сплачує. Вказані обставини відповідно підтверджуються доказами, а саме: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого позивач став власником зазначеного вище будинку; довідкою про склад родини та актом депутата про не проживання від 30.07.2018, з яких йдеться, що в будинку позивача зареєстровані його дружина, онуки та відповідач, однак відповідач не проживає в будинку з 2006 року; судовими рішеннями від 28.04.2009 та 10.11.2010, з яких йдеться, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно онуків позивача та з неї стягнені аліменти. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи дочкою позивача та проживаючи в його будинку до 2006 року, була членом сімї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2006 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У його будинку зареєстрована також його дочка [PERSON] , яка не проживає у його будинку з 2012 року. Він звертався до сільської ради із заявою про зняття з реєстрації його дочки, але отримав роз`яснення, що така дія без неї неможлива. Реєстрація відповідача створює йому перешкоди в отриманні субсидії, у зв`язку з чим триває порушення його права власності. Також у позовній заяві крім позовної вимоги позивач просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Третя особа надала заяву, в якій Нижньотеплівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області просила розглядати справу за відсутності їхнього представника. За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи за наявними у ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в цьому будинку крім позивача дійсно зареєстровані його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Дочка позивача в будинку з 2012 року не проживає. Дані обставини підтверджуються актом передачі йому житлового будинку як переселенцю від 25 грудня 1985 року та довідкою про стан родини від 09.08.2018 № 1318, виданою виконкомом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач була членом сім`ї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача [PERSON] у будинку позивача з 2012 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він має у власності заправну станцію, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох будівель. Документом, що підтверджує право власності на зазначений об`єкт є свідоцтво про право власності від 29 жовтня 1997 року. Проте оригінал даного свідоцтва був втрачений під час збройного конфлікту, що відбувався на території Луганської та Донецької областей, в тому числі й на території Станично-Луганського району Луганської області. Отримати дублікат вказаного свідоцтва він не в змозі, оскільки в Луганському обласному нотаріальному архіві він відсутній, через те що усі архівні документи були передані на зберігання до міста Луганська та не були вивезені звідти на підконтрольну українській владі територію. Також у поданій позовній заяві позивач просив розглядати дану справу за його відсутності. До початку судового розгляду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти позовних вимог відповідач не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів, в тому числі в судовому порядку. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт належності автомобільної заправної станції позивачу підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності від 29 жовтня 1997 року, виданого Станично-Луганською районною державною адміністрацією, державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0.1274 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також технічним паспортом на вказаний об`єкт нерухомості, яким підтверджуються його технічні характеристики. У суду не виникає сумнівів, що позивач міг втратити правовстановлюючий документ під час бойовий дій, оскільки факт їх ведення на території Станично-Луганського району, зокрема в смт Станиця Луганська є загальновідомим і доказуванню не підлягає. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позов визнав, та позивач у позасудовому порядку позбавлений можливості відновити своє право власності на зазначений вище нерухомий об`єкт, оскільки дійсно усі архівні документи залишились у місті Луганську, тобто на тимчасово окупованій території, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він має у власності заправну станцію, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з чотирьох будівель. Документом, що підтверджує право власності на зазначений об`єкт є свідоцтво про право власності від 29 жовтня 1997 року. Проте оригінал даного свідоцтва був втрачений під час збройного конфлікту, що відбувався на території Луганської та Донецької областей, в тому числі й на території Станично-Луганського району Луганської області. Отримати дублікат вказаного свідоцтва він не в змозі, оскільки в Луганському обласному нотаріальному архіві він відсутній, через те що усі архівні документи були передані на зберігання до міста Луганська та не були вивезені звідти на підконтрольну українській владі територію. Також у поданій позовній заяві позивач просив розглядати дану справу за його відсутності. До початку судового розгляду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти позовних вимог відповідач не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів, в тому числі в судовому порядку. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт належності автомобільної заправної станції позивачу підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності від 29 жовтня 1997 року, виданого Станично-Луганською районною державною адміністрацією, договором купівлі-продажу від 17.03.2006 земельної ділянки площею 0.1647 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , а також технічним паспортом на вказаний об`єкт нерухомості, яким підтверджуються його технічні характеристики. У суду не виникає сумнівів, що позивач міг втратити правовстановлюючий документ під час бойовий дій, оскільки факт їх ведення на території Станично-Луганського району є загальновідомим і доказуванню не підлягає. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позов визнав, та позивач у позасудовому порядку позбавлений можливості відновити своє право власності на зазначений вище нерухомий об`єкт, оскільки дійсно усі архівні документи залишились у місті Луганську, тобто на тимчасово окупованій території, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У його будинку зареєстровані його дочка [PERSON] та онук [PERSON] . Проте [PERSON] без поважних причин в будинку не проживає з 2014 року, не сплачує за комунальні послуги, не бере участі в його утриманні. Де проживає відповідач - йому не відомо. До підготовчого провадження позивач подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в цьому будинку крім позивача дійсно зареєстрована та проживає його дочка [PERSON] . Також у будинку, належному позивачеві, зареєстрований, але з 2014 року не проживає його онук [PERSON] , який фактично знаходиться у Російській Федерації. Дані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу житлового будинку від 15.11.2005, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , актом обстеження від 18.10.2019, складеним депутатом Біловодської селищної ради Дейнекою О.В.; довідкою в.о. старости Семикозіського старостинського округу Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області Осадчого В.В. від 18.10.2019. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач був членом сім`ї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача [PERSON] у будинку позивача з 2014 року (більш ніж шість років) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з 2012 року не проживає за місцем реєстрації в будинку позивача, виїхав до іншого місця проживання, в утримання будинку позивача участі не бере, допомоги останній з цього питання не надає. Також позовна заява позивача містить її заяву, в якій [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в цьому будинку крім позивача дійсно зареєстровані її дочка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та відповідач. Відповідач є колишнім зятем позивача, який після розірвання шлюбу з дочкою позивача, а з 2012 року не проживає у будинку останньої, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та актом депутата Валуйської сільської ради Ольшевської Т.Ю. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи колишнім зятем позивача та проживаючи в її будинку до 2012 року, був членом сім`ї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2012 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з 2014 року не проживає за місцем реєстрації в будинку позивача, виїхала до іншого місця проживання, в утримання будинку позивача участі не бере, допомоги останній з цього питання не надає. Також позовна заява позивача містить її заяву, в якій [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Третя особа надала заяву, в якій Валуйська сільська рада Станично-Луганського району просила розглядати справи за відсутності їхнього представника, не проти задоволення позовних вимог позивача. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в ньому крім позивача дійсно зареєстровані її дочка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та відповідач. Відповідач є рідною сестрою позивача, яка з 2014 року не проживає у будинку позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи сестрою позивача та проживаючи в її будинку до 2014 року, була членом сім`ї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2014 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У її будинку зареєстрований її брат [PERSON] , який з 2000 року у її будинку не проживає, виїхав за межі України, зв`язку з ним немає. Наразі у неї зараз проблеми з оформленням субсидії, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав власника. Також позовна заява позивача містить її заяву, в якій [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Третя особа надала заяву, в якій Станично-Луганська селищна рада Станично-Луганського району просила розглядати справу за відсутності їхнього представника, не проти задоволення позовних вимог позивача. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в цьому будинку крім позивача дійсно зареєстрований відповідач. Відповідач є рідним братом позивача, який з 2000 року не проживає у будинку позивача, що підтверджується довідками про склад сім`ї та актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи братом позивача та проживаючи в її будинку до 2000 року, був членом сім`ї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2000 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved