Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 22.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»(правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачотримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 31.05.2015р. року складає 23081,55 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.12.2006 року в розмірі 23081,55 грн.. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого 10.01.2007р. відповідачубуло надано кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитним договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. Своїм підписом на заяві від 22.12.2006 року відповідач засвідчив свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послу, а також Тарифами банку (а.с.13). Пунктами 6.5 та 6.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобовязаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору; у разі невиконання зобовязань за договором , на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.05.2015 року становить 23081,55 грн. та складається: - заборгованість за кредитом 6307,12 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 11541,91 грн.; - нарахована комісія 3657,21 грн.; - штраф (фіксована частина) становить 500 грн. - штраф (процентна складова) 1075,31 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором від 22.12.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], який суд вважає належним доказом позовних вимог. Відповідачем було надано суду письмове клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. В своїх письмових поясненнях представник позивача вказує на те, що банком не було пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії картки, визначено до 03.2015р., і з даним позовом банк звернувся в межах строків позовної давності. В постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-103цс14 висловлена правова позиція, відповідно до якої пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки. Враховуючи те, що останній платіж за кредитним договором був внесений відповідачем 13.10.2010р., суд приходить до висновку, що з листопада 2010р. позивачу було відомо про порушення його прав. З огляду на вказане, суд не приймає доводи позивача про те, що строк дії договору між банком та позичальником був продовжений, оскільки відповідачем не належним чином виконувались зобов'язання. Відтак, суд вважає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.12.2006 року укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] сплив, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed