Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

ПАТ «А-БАНК» в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позову зазначають, що з відповідачем по справі було укладено договір б/н від 30 січня 2013 року про надання кредиту на суму 10\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ «А-Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Проте своїх зобовязань щодо повернення кредиту та відсотків за його використання боржник не виконує, в звязку з чим станом на 13 грудня 2015 року має заборгованість у сумі 15 258 гривень 94 копійки, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, у заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання, призначене на 09 годину 00 хвилин 28 грудня 2015 року відповідач не зявився. Про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка, направлена за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, повернулася з відміткою « за зазначеною адресою адресат не проживає». Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Крім того, в судове засідання, призначене на 10 годину 22 січня 2016 року, відповідач не зявився повторно. Про час і місце слухання справи повідомлявся шляхом розміщення судового оголошення в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] було укладено договір б/н від 30 січня 2013 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 10 000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно до умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, штрафними санкціями, а також інші витрати згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у випадку порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 30 січня 2013 року, станом на 13 грудня 2015 року, складає 15 258 гривень 94 копійки, яка складається з наступного: 7 345 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом; 6710 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також, відповідно до п.8.6Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 702 грн. 81 коп. штраф (процентна складова). Розрахунок позивача відповідає укладеному між сторонами кредитному договору (а. с. 4-5). Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання за договором не виконала. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися пенею, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, пені відповідно до ст. 549 ЦК України. У відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved