Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 12.11.07р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору позичальник отримав від кредитодавця кредит у загальній сумі 22748,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00% річних. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки. За умовами договору поруки, поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед Банком за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк посилаючись на наявність заборгованості у відповідачів та небажання погашати її у добровільному порядку, звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача до початку судового засідання подала до суду клопотання, в якому позов підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі та проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про судовий виклик. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 05.12.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «Альфа-Банк» (а.с. 24). 12.11.07р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 700002094 (а.с. 5-9). Відповідно до умов договору [PERSON] отримав від кредитодавця кредит у загальній сумі 22748,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00% річних (п. 2.1, п. 2.2 договору). Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, сторони обумовили, що датою остаточного повернення кредиту є 13.11.12р. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 12). Згідно ст. 2 договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Строк виконання зобов'язання поручителем перед кредитором боржника, встановлений договором поруки, становить не пізніше 13.11.12р. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання, Банк просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором з поручителя. Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків,якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Судом встановлено, що кредитор і боржник встановили строки виконання боржником зобов'язань за кредитним договором не пізніше 13.11.12р. Такий же строк виконання обумовили кредитор та поручитель. В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з моменту припинення [PERSON] основного зобов'язання - з 14.11.12р. позивач вимоги до поручителя щодо повернення кредиту у зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань не пред'явив. Як висловився Верховний Суд України, строк поруки не є строком захисту порушеного права, а відноситься до преклюзивних строків. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно позиції Верховного Суду України, пред'явлення претензії до поручителя в межах строку дії поруки, не дає кредитору права на задоволення його вимог в судовому порядку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] за участю третьої особи - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки позов пред'явлено поза межами 6-місячного преклюзивного строку. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 533, 559, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed