Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування позову вказували, що 11.03.2020 до служби у справах дітей Черкаської міської ради звернулася громадянка [PERSON] та повідомила, що перебуває в складних життєвих обставинах. Її чоловік [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі за скоєння кримінального правопорушення. Вона тривалий час не працює, не має постійного місця проживання, засобів для існування, не має можливості займатися вихованням та утриманням дітей. Відповідач написала заяву про те, що погоджується на відібрання в неї дітей без позбавлення батьківських прав. У зв`язку з відсутністю коштів, дана заява написана на ім`я начальника служби. [PERSON] тривалий час зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює. У зв`язку з чим, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.10.2004 вона позбавлена батьківських прав щодо свого сина [PERSON] . В жовтні 2016 року до служби у справах дітей надійшла інформація від правоохоронних органів про те, що громадянка [PERSON] залишила дітей вдома та протягом трьох днів до дому не приходила. У зв`язку з чим 13 жовтня 2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] , на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного працівником правоохоронних органів влаштовані до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Станом на 2016 рік, за інформацією КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» батько дітей [PERSON] за станом здоров`я не міг виконувати батьківські обов`язки. В 2016 році адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8, де на той час навчалася [PERSON] , повідомила, що батьки не приділяють належної уваги вихованню та утриманню дітей, не створили належних умов для їх проживання та навчання, малолітні не забезпечені необхідними речами. Квартира, де проживає родина, перебуває в антисанітарному стані, відсутнє світло. 19 жовтня 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради розглядалося питання щодо родини малолітніх [PERSON] , та ухвалили рішення щодо постановки малолітніх [PERSON] та [PERSON] на облік в службу у справах дітей, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Родину [PERSON] передано під супровід фахівців Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для проведення соціального супроводу з метою мінімізації складних життєвих обставин в родині. В травні 2017 року відповідно до матеріалів правоохоронних органів був здійснений виїзд на адресу проживання родини [PERSON] . На момент відвідування громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували в стані алкогольного сп`яніння, в присутності дітей зчинили сварку, нецензурно висловлювалися, батьки не працюють, зловживають алкогольними напоями. Відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав продиктовано турботою про дітей і неможливістю матір`ю самостійно визначити їх долю. На даний час відібрання дітей від матері є по суті превентивною мірою відносно до неї, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив дітей з родиною, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15 червня 2020 року на 14-00 год. в загальному провадженні. 15 липня 2020 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 вересня 2020 року на 14-00 год. В судове засідання представник позивача скерувала заяву в якій просила суд відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідачки аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь малолітніх [PERSON] , та [PERSON] , на їх утримання, на особовий рахунок кожної дитини у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття. Дітей передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не направила, про час, день розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] . 11.03.2020 до служби у справах дітей Черкаської міської ради звернулася громадянка [PERSON] та повідомила, що перебуває в складних життєвих обставинах. Її чоловік [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі за скоєння кримінального правопорушення. Вона тривалий час не працює, не має постійного місця проживання, засобів для існування, не має можливості займатися вихованням та утриманням дітей. Громадянка [PERSON] написала заяву про те, що погоджується на відібрання в неї дітей без позбавлення батьківських прав. У зв`язку з відсутністю коштів, дана заява написана на ім`я начальника служби. В позові зазначено, що [PERSON] тривалий час зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює. У зв`язку з чим, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.10.2004 позбавлена батьківських прав щодо свого сина [PERSON] . В жовтні 2016 року до служби у справах дітей надійшла інформація від правоохоронних органів про те, що [PERSON] залишила дітей вдома та протягом трьох днів до дому не приходила. 13 жовтня 2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] , на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного працівником правоохоронних органів, влаштовані до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». З письмових пояснень, які надала відповідачка, вбачається, що остання 02.10.2016 повезла батька дітей до лікарні, а потім затрималася у друзів, дітьми не цікавилась, оскільки залишила їх на сусідку. Вказала, що не працює та не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення. Родина проживає на кошти батька [PERSON] , який працює електрозварником у приватній компанії. Станом на 2016 рік, за інформацією КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» батько дітей [PERSON] за станом здоров`я не міг виконувати батьківські обов`язки. Згідно письмової інформації яку надала адміністрація Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 від 03 жовтня 2016 року органу опіки та піклування, де на той час навчалася [PERSON] , зазначено, що батьки не приділяють належної уваги вихованню та утриманню дітей, не створили належних умов для їх проживання та навчання, малолітні не забезпечені необхідними речами. Квартира, де проживає родина, перебуває в антисанітарному стані, відсутнє світло. 19 жовтня 2016 року відбувалось засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради на якому розглядалося питання щодо родини малолітніх [PERSON] , на якому ухвалено рішення щодо постановки малолітніх [PERSON] та [PERSON] на облік в службу у справах дітей, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (наказ №174/с та № 173/с від 24.10.2016). Родину [PERSON] передано під супровід фахівців Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для проведення соціального супроводу з метою мінімізації складних життєвих обставин в родині. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Черкаської міської ради від 14.02.2017 ситуація в родині [PERSON] нормалізувалася. На підставі даного листа та з урахуванням інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] Комісія було ухвалено рішення щодо повернення малолітніх на виховання в родину батьків. В травні 2017 року відповідно до матеріалів правоохоронних органів був здійснений виїзд на адресу проживання родини [PERSON] . На момент відвідування громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували в стані алкогольного сп`яніння, в присутності дітей зчинили сварку, нецензурно висловлювалися, батьки не працюють, зловживають алкогольними напоями. В грудні 2017 року до служби у справах дітей надійшла інформація щодо вчинення насилля батьками [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] . В результаті проведеної перевірки, факти вчинення насилля частково підтвердилися. На момент перевірки батьки [PERSON] та [PERSON] не працювали, зловживали спиртними напоями. Малолітні навчалися в Косунь-Шевченківській школі-інтернаті, а в канікулярний період знаходилися в баби [PERSON] . З 12.03.2020 року малолітні перебувають в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини вказано, що, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як з`ясовано в судовому засіданні, тривалий час мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про здоров`я, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечує здобуття ними освіти, не забезпечує малолітніх продуктами харчування, не має виховного впливу на дітей, не є для них авторитетом. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання малолітніх від матері без позбавлення батьківських прав, продиктовано турботою про малолітніх і неможливістю матері самостійно визначити їх долю. На даний час відібрання дітей від матері є превентивною мірою відносно до неї, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дітей та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив дітей з матір`ю, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Тривалий час батьки неналежним чином виконують батьківські обов`язки, не дбають про здоров`я, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечують здобуття ними освіти, не забезпечують малолітніх продуктами харчування, не мають виховного впливу на дітей, не є для них авторитетом. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. З висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12 травня 2020 року за № 186/30-03-03 вбачається, що виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В даному випадку судом встановлено, що діти опинились у складних життєвих обставинах, а саме те, що мати [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не дбає про їх здоров`я, діє всупереч інтересам дітей тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність відібрання у відповідача дітей, що наразі, буде відповідати їх інтересам та стягнути аліменти.

Outcome: approved