Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог Представник позивача [PERSON] адвокат Рекуш Олег Романович звернувся до суду в інтересах своєї довірительки з позовом про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 серпня 2018 року Монастириським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на її ім`я аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначений розмір аліментів є недостатнім для належного та повноцінного розвитку дитини, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рух цивільної справи в суді Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Цією ухвалою визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.07.2021 року протокольною ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду цивільної справи. Аргументи учасників справи Представник позивача адвокат Рекуш О.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов чи заяву про визнання позову не подав. Приписами частини четвертої статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Встановлені судом обставини 27 грудня 2006 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєструвавши його у Монастириському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від спільного шлюбу народилася одна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 03 липня 2017 року. Станом на даний час донька [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Коропецької селищної ради №187 від 26 лютого 2021 року. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 30 серпня 2018 року Монастириським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача по справі [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, оскільки ця обставина відповідачем не спростована, що він є працездатною особою молодого віку, на його утримані не перебувають інші особи. Відповідачем не надано суду ніяких документальних доказів свого дійсного майнового стану, а тому це дає підстави для висновку про платоспроможність відповідача. Установленим суд також вважає, що з серпня 2018 року (дата видання судового наказу) [PERSON] стала старшою, а тому з віком збільшилися потреби на її утримання. Також загальновідомим є факт інфляційних процесів у державі. Отже, у позивачки погіршилося матеріальне становище, адже збільшилися витрати на утримання дочки [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої сатті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу статтей 181, 192 Сімейного кодексу України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, під час розгляду іншої цивільної справи № 415/4386/16-ц (постанова від 10.07.2019 р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тобто, правовою підставою для збільшення чи зменшення розміру аліментів, яке може відбуватись в тому числі шляхом зміни способу їх присудження, є відповідна зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я одержувача чи платника аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника\~аліментів; наявність у платника\~аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника\~аліментів\~майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно ч. 2 цієї статті, розмір\~аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 липня 2021 року - 2013 грн. Через інфляційні процеси у державі з серпня 2018 року зросли ціни на продукти харчування, одяг, ліки тощо. Дані обставини є загальновизнаними, а тому не потребують доведенню. Не потребує доведенню й та обставина, що дочка сторін по справі стає дорослішою, а тому витрати на її потреби поступово зростають. Отже, збільшення витрат на утримання дочки свідчить про погіршення матеріального становища того із сторін хто ці витрати несе. Як установлено з матеріалів справи, дитина проживає із позивачкою у справі, а тому саме вона несе усі вищевказані витрати. Відповідач цих обставин не спростував. Також суд бере до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Не підтвердив відповідач належними та допустимими доказами стан свого здоров`я, незадовільне матеріальне становище, наявність інших утриманців, відсутність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тобто ті обставини, які б доводили його неспроможність сплачувати аліменти на дитину в більшому розмірі. Що ж стосується визначеного позивачем\~розміру аліментів,\~суд вважає такий дещо завищеним, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівній мірі, в тому числі на позивача. Отже, визначаючи розмір аліментів, який буде стягуватися на дитину та враховуючи те, що відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. За таких обставин, розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід змінити та визначити у твердій грошовій сумі у розмір 2013 грн щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну\~розміру\~стягуваних\~аліментів,\~зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Судові витрати Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial