Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Начальник служби у справах дітей Вінницької міської ради, діючи в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] та просила суд відібрати у останньої доньку [PERSON] без позбавлення її батьківських прав і передати дитину на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. Також, просила стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підставність вищевказаних позовних вимог обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] у якої немає батька, а тому [PERSON] є одинокою матір`ю. З 04.12.2019 по теперішній час дитина перебуває на обліку у службу у справах дітей як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, через те, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Після народження дитини [PERSON] мешкала з донькою у м. Вінниці до 2014 року у найманих квартирах. 01.04.2014 внаслідок неналежного догляду з боку матері дитина вдома отримала опік окропом голови, шиї, тулуба, рук, лівої ноги та була доставлена до опікового відділення ВОДКЛ у важкому стані. Згідно з письмовим поясненням [PERSON] від 22.11.2019, внаслідок відсутності у неї житла разом з донькою у 2015 році виїхала з м. Вінниці і до початку 2019 року проживала у своєї сестри, в с. Семиполки Київської області. Повернувшись до м. Вінниці у січні 2019 року, [PERSON] разом з донькою проживала у різних випадкових знайомих. Мати дитини не здійснювала належний догляд за донькою, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, не забезпечила дитині належні умови проживання та виховання. Дівчинка була постійно надана сама собі, проводила час на вулиці разом з дітьми ромської національності, з якими бродяжила по місту та просила гроші у перехожих. [PERSON] порушила право своєї дитини на освіту. Дитина [PERSON] , не зважаючи на те, що їй виповнилося 10 років, ще не навчалася у школі, оскільки відповідачка не влаштувала її на навчання. 18.10.2019 дитина [PERSON] працівниками поліції була доставлена до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», оскільки перебувала у громадському місці без нагляду дорослих. На момент госпіталізації дівчинка була брудна, недоглянута, у неохайному одязі. У даному медичному закладі дитина перебуває до цього часу. Мати дитини періодично відвідує доньку у лікарні, але приходить до медичного закладу разом з різними чоловіками сумнівної зовнішності, у нетверезому стані, у брудному одязі, зі стійким неприємним запахом. З відповідачкою по справі працівниками служби у справах дітей проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди, під час яких від [PERSON] відчувався сильний неприємний запах від брудного одягу та тіла, а також запах алкоголю. Питання виконання [PERSON] батьківських обов`язків та можливості повернення дитини [PERSON] на виховання матері розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 03.12.2019. На дане засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка також прийшла у нетверезому стані, у дуже брудному одязі, зі стійким запахом алкоголю та немитого тіла, та підтвердила відсутність у неї постійного місця проживання та засобів до існування, але виявила намір повернути собі доньку на виховання. Відповідач тривалий час не працює, немає власного доходу на утримання доньки. За державною соціальною допомогою на дитину до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у даний час не зверталась. Тому позивач вважає, що проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з відповідачем створює реальну загрозу життю дитини та звернулася з даним позовом до суду. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, проте будучи присутньою у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, подав заперечення, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині передачі дитини [PERSON] , [INFO] на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації, оскільки вся робота з сім`єю та заходи щодо захисту прав дитини проводиться за місцем фактичного проживання, місце реєстрації матері не є тією обставиною, щоб передати дитину на опікування органу опіки та піклування Липовецької РДА. Також, у запереченні зазначається, що орган опіки та піклування, не має змоги проводити заходи щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини [PERSON] її матір`ю [PERSON] . Просить суд прийняти рішення, яким передати дитину [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, прийшов до висновку про таке. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст.135 СК України за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження індексний номер 00024837719, виданий 06.12.2019 (а.с.9). Мати дитини [PERSON] з 05.02.2008 по теперішній час зареєстрована у гуртожитку Зозівського професійного аграрного ліцею, у якому вона навчалася та який розташований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.17). За місцем реєстрації місця проживання [PERSON] не проживала з 2009 року. Малолітня [PERSON] 04.12.2019 поставлена на облік служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах внаслідок неналежного виконання її матір`ю обов`язків по вихованню, догляду та навчанню доньки (а.с.10). Встановлено, що після народження дитини [PERSON] мешкала з донькою у м. Вінниці до 2014 року у найманих квартирах. 01.04.2014 внаслідок неналежного догляду з боку матері дитина вдома отримала опік окропом голови, шиї, тулуба, рук, лівої ноги та була доставлена до опікового відділення ВОДКЛ у важкому стані (а.с. 32). Згідно з письмовим поясненням [PERSON] від 22.11.2019, внаслідок відсутності у неї житла вона разом з донькою у 2015 році виїхала з м. Вінниці і до початку 2019 року проживала у своєї сестри, в с. Семиполки, Київської області (а.с. 23). Повернувшись до м. Вінниці у січні 2019 року, [PERSON] разом з донькою проживала у різних випадкових знайомих. [PERSON] порушила право своєї дитини на освіту. Дитина [PERSON] , не зважаючи на те, що їй виповнилося 10 років, ще не навчалася у школі, оскільки відповідачка не влаштувала її на навчання. 18.10.2019 дитина [PERSON] працівниками поліції була доставлена до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», оскільки перебувала у громадському місці без нагляду дорослих. На момент госпіталізації дівчинка була брудна, недоглянута, у неохайному одязі. У даному медичному закладі дитина перебуває до цього часу (а.с. 25). Питання виконання [PERSON] батьківських обов`язків та можливості повернення дитини [PERSON] на виховання матері розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 13.12.2019. На дане засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка також прийшла у нетверезому стані, у дуже брудному одязі, зі стійким запахом алкоголю та немитого тіла, та підтвердила відсутність у неї постійного місця проживання та засобів до існування, але виявила намір повернути собі доньку на виховання (а.с. 29). У позові зазначено, що відповідач тривалий час не працює, не має власного доходу на утримання доньки. За державною соціальною допомогою на дитину до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у даний час не зверталась. З огляду на вищевикладене, з метою виконання своїх обов`язків щодо здійснення соціально-правового захисту дітей, служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до норми ст. 56 ЦПК України «Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб», у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», служби у справах дітей зобов`язані проводити роботу з соціально-правового захисту дітей, запобігання бездоглядності та правопорушенням серед них та із соціально-психологічної реабілітації найбільш уразливих категорій дітей, а також мають право звертатися у разі порушення прав та законних інтересів дітей, а також з питань надання їм допомоги, до відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності; представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах. Рішенням міської ради від 21.12.2018 №1474 «Про затвердження Положень виконавчих органів Вінницької міської ради», затверджено «Положення про службу у справах дітей Вінницької міської ради». Відповідно до п.6.1.20. вищезазначеного Положення, служба у справах дітей має право звертатись до суду з позовами про позбавлення батьківських прав або відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у батьків, які не виконують батьківських обов`язків, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Вирішуючи питання про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , суд керується п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України де передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Суд, захищаючи права малолітньої [PERSON] на належне виховання, навчання та утримання, враховуючи те, що відповідач веде тривалий час антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ухиляється від належного виховання своєї доньки та відсутність у неї належних житлово-побутових умов проживання, які б могли забезпечити її доньці необхідні умови для розвитку та виховання, а також те, що спосіб життя [PERSON] створює реальну загрозу для здоров`я та розвитку її малолітньої доньки, вважає за потрібне відібрати [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] аліментів на користь та на утримання доньки [PERSON] суд керується ч. 2 ст. 182 СК України згідно якого передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним для дитини відповідного віку. Також, згідно з ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, врахуючи, що у відповідача інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, суд вважає, що відповідач може сплачувати на утримання доньки [PERSON] 1/4 частину свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про передачу дитини [PERSON] на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, а тому суд відмовляє у зазначеній частині позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial