Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ ПРОФЕСІОНАЛ» (надалі - відповідач), про стягнення безпідставно отриманих коштів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 23). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-1007 від 12 жовтня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року матеріали справи прийнято провадження судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів у сумі 3200,00 грн. Підставою позову є помилкова оплата 3200,00 грн., проведена 30 серпня 2019 року, на підтвердження чого додано дублікат квитанції №21838003, виданої АТ «Універсал Банк». 06 серпня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач з позовними вимогами не погодився, вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення. Зазначив про відсутність підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України, оскільки позивачем надано документальне підтвердження факту існування договірних відносин, у той час, як для застосування кондиції повинна бути абсолютна безпідставність набуття майна. Також відповідачем зазначено про те, що перевіривши виписку з рахунку АБ «УКРГАЗБАНК» за карткою рахунку студента [PERSON] , відповідно до обліку за договором - 000000002549 , зазначений платіж надійшов у зазначений в позовній заяві час, та був облікований за студентом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ ПРОФЕСІОНАЛ», на підтвердження чого відповідачем додано картку рахунку № [NUMBER] , згідно договору 000000002549 та копію диплома, про те, що [PERSON] з 12.11.2018 по 21.10.2019 пройшов навчання за спеціальністю створення і просування WEB - проектів. Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ ПРОФЕСІОНАЛ» є торговою маркою, то надання послуг здійснюється за договорами підряду господарюючими суб`єктами, які й організовують навчальний процес та забезпечують діяльність академії, а отже грошові кошти розподіляються відповідно до порядку надання послуг та зараховуються на ту компанію, яка фактично їх надає. Також відповідач просив стягнути 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні, позивач вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечила. Заслухавши вимоги позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01 січня 2017 року між фізичною особою [PERSON] (Ліцензіаром) і фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Ліцензіатом), який діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER], укладено Ліцензійний договір на використання торговельної марки (знаку для товарів і послуг), (надалі - договір) відповідно до п. 2.1.1. набув право використовувати знак під час надання послуг, розміщувати Знак в супровідній та в діловій документації, в Інтернеті, в рекламі (у будь-якій її формі), у друкованих виданнях, на вивісках, в проспектах тощо, використовувати Знак в будь-яких інших випадках, які пов`язані з введенням послуг, відносно яких зареєстрований Знак, в господарський оборот. 30 грудня 2017 року укладено додаткову угоду до Ліцензійного договору на використання торговельної марки (знаку для товарів і послуг), відповідно до якого продовжено строк дії договору до 31 грудня 2019 року. Відповідно до рахунку-фактури №ОД-051013511 від 27.03.2019, [PERSON] повинен був оплатити ФОП [PERSON] 3200,00 грн. в якості плати за навчання. Відповідно до рахунку-фактури №ОД-051013511 від 28.08.2019, [PERSON] повинен був оплатити ФОП [PERSON] 3200,00 грн. в якості плати за навчання. Відповідно до рахунку-фактури №ОД-051013511 від 22.09.2019, [PERSON] повинен був оплатити ФОП [PERSON] 3200,00 грн. в якості плати за навчання. Відповідно до картки рахунку № [NUMBER] [PERSON] , згідно договору, згідно договору 000000002549 за період з 01.03.16 по 30.04.20 платежі у сумі 9600,00 грн. було обліковано за студентом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ ПРОФЕСІОНАЛ», [PERSON] (а.с. 51). 23 грудня 2019 року позивач направив відповідачу заяву про повернення помилково сплачених грошових коштів в сумі 3200,00 грн., які було оплачено 30 серпня 2019 року (а.с. 15). Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, вказана заява направлена рекомендованим листом, відповідачем не отримана та повернулася позивачу. Позивач вважає, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, які б були підставою для здійснення позивачем оплати грошових коштів у сумі 3200,00 грн., у зв`язку із цим позивач звернувся із вказаним позовом, при цьому, як вбачається із змісту заяви просить стягнути лише 3200,00 грн., які було оплачено 30 серпня 2019 року. Відповідно до платіжного доручення №22658448.1 від 30 серпня 2019 року позивачем оплачено за навчання 3200,00 грн., згідно рахунку №ОД-051013511 від 28 серпня 2019 року (а.с. 53). Відповідно до копії диплома, [PERSON] з 12.11.2018 по 21.10.2019 пройшов навчання за спеціальністю створення і просування WEB - проектів (а.с. 52). Оцінка суду. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Разом з цим, оцінюючи матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування кондиційних положень, оскільки судом встановлено наявність підстав для оплати грошових коштів у розмірі 3200,00 грн., які було оплачено позивачем за навчання згідно виставленого рахунку №ОД-051013511 від 28 серпня 2019 року. Відповідно до платіжного доручення №22658448.1 від 30 серпня 2019 року позивачем оплачено за навчання 3200,00 грн., згідно рахунку №ОД-051013511 від 27.03.2019 (а.с. 53). Відповідно до копії диплома, [PERSON] з 12.11.2018 по 21.10.2019 пройшов навчання за спеціальністю створення і просування WEB - проектів (а.с. 52). Позивач вважає, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини. Позаяк, суд не може погодитися із таким аргументом позовної заяви, оскільки матеріали справи свідчать про укладення договору у спрощений спосіб, оскільки позивачем прийнято запропоновані другою стороною умови, в межах строку, вказаного в рахунку позивачем сплачено відповідну суму грошей, а відповідачем надано відповідні послуги, про що свідчить отримання диплому про те, що [PERSON] з 12.11.2018 по 21.10.2019 пройшов навчання за спеціальністю створення і просування WEB - проектів (а.с. 52). Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається в позовній заяві, а тому вимови позовної заяви є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідач просив стягнути 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, на підтвердження яких додано договір про надання правової допомоги від 08 квітня 2020 року, акт приймання-передачі виконаних робіт на суму 5000,00 грн. квитанцію до прибуткового касового ордера №18 від 08 квітня 2020 року (а.с. 46-49). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, у зв`язку із чим, вимоги про відшкодування 5000,00 грн. витрат на правову допомогу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved