Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №890/08-К23, мотивуючи тим, що 12.08.2008 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав йому кредитні ресурси в сумі 13 000 грн. в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договорами. Банк повністю виконав перед позичальником зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання [PERSON] незважаючи на обов`язок повністю повернути кредитні ресурси і сплатити проценти належним чином не виконує. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2014 року позовні вимоги підтримав по мотивах, викладених в позовній заяві. В судове засідання 04 лютого 2015 року представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання, причини неявки суд не повідомили. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з позичальника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору №890/08-К23 від 12.06.2008 року Банком «Фінанси та Кредит» було надано [PERSON] кредитні кошти в розмірі 13 000 грн. зі сплатою 0,0001 % річних та з остаточним строком повернення до 12.06.2011 року (а.с.3-5). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. За змістом п. 3.3. кредитного договору №890/08-К23 від 12.06.2008 року, Позичальник зобов'язується щомісячно в термін з 01 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 361 грн. 12 коп. та нарахованими процентами, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості . Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №890/08-К23 від 12.06.2008 року. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. зазначеного кредитного договору, за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Відповідно до договору поруки від 12.06.2008 року [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №890/08-К23 від 12.06.2008 року в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.9-10). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність. Позивачем станом на 16.06.2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №890/08-К23 від 12.06.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями в розмірі 129 006 грн. 03 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 12 638 грн. 89 коп.; прострочена заборгованість по щомісячній комісії - 16 260 грн.; пеня - 100 107 грн. 03 коп. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч. 1, 551 ч.3, 611, 612, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 1 ЦПК України,

Outcome: approved