Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 22 081,08 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог посилається на те, що 23.01.2007 року між позивачем та відповідачем укладений договір, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у виді встановленого ліміту на платіжну картку за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кратки. В зв'язку з невиконанням умов договору станом на 30.09.2013 року відповідач має заборгованість за кредитом - 5173,36 грн., за користування процентами - 15380,05 грн., штраф - 500 грн., штраф 1027,67 грн., а всього 22081,08 грн., яку просять стягнути та судові витрати. [PERSON] подала зустрічний позов про визнання договору недійсним. Вимоги обґрунтовує тим, що 25 червня 2008 року у неї викрадений гаманець разом із кредитною карткою ПАТ КБ «ПриватБанк». Того ж дня звернулась до банку з проханням заблокувати картку. Після того, подала до банку письмову заяву про викрадення картки, з проханням заблокувати та припинити нарахування по ній. Вважає, що у банку не було підстав пролонгувати дію договору та проводити нарахування поза її волею. З цих підстав вважає, що договір є недійсним з 25 червня 2008 року. Просила поновити строк позовної давності. Разом з цим вважає, що вимоги банку щодо стягнення кредитної заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки пропущений строк позовної давності. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги за первісним позовом підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вимоги за зустрічним позовом вважає необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для визнання договору недійсним. Крім того, зауважила на тому, що у банку відсутні дані щодо звернення [PERSON] з заявою про зупинення дії картки в зв'язку з викраденням та про зупинення нарахувань по ній. [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала. Наголосила на тому, що банком пропущений строк звернення до суду з позовом. Оскільки останній раз вона проводила платежі по поверненню кредиту у грудні 2008 року. Наголосила на тому, що після викрадення картки проводила декілька платежів, потім вважала, що дія договору припинилась, тому перестала сплачувати. Вимоги зустрічного позову підтримала, просила задовольнити. Посилається на те, що договір є недійсним з моменту викрадення картки. Оскільки послідуючі дії банку щодо проведення нарахувань по картці проведені поза її волею. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н. Договором передбачено, що ПАТ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Станом на 30 вересня 2013 року заборгованість [PERSON] становить 22081,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 5173,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 380,05 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500.00 грн., штраф (процентна складова) -1027,67грн. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (ст. 530 ЦК України). [PERSON] посилається на те, що 25 червня 2008 року в неї викрадено картку. Після чого повідомила банк про зазначену обставину та припинення нарахувань по ній. За запитом суду банк повідомив, що заяв від [PERSON] з приводу зупинення дії кратки в зв'язку з викраденням не надходило. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з вищевикладеного, строк дії картки не зупинявся. Згідно виписки банку останні операції по картковому рахунку відповідачем здійснені 29.12.2008 року. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Остаточний розрахунок здійснений [PERSON] 29.12.2008 року, а з позовом до суду банк звернувся тільки 11 листопада 2013 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає в зв'язку із спливом строку позовної давності. [PERSON] у зустрічній позовній заяві просить визнати кредитний договір недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 цього кодексу. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо недійсності правочину. Посилання [PERSON] на те, що у банку не було підстав пролонгувати дію договору та проводити нарахування поза її волею, тому договір є недійсним, не ґрунтуються на законі. Просила поновити строк позовної давності. Оскільки вимоги не ґрунтуються на законі, то суд відмовляє у задоволенні позову за необґрунтованістю, а не за строком позовної давності. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, по фактично понесеним. На підставі ст.ст. 215, 216, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed