Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], передати дитину на опікування органу опіки та піклування. Одночасно позивач прохає стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини, не приділяє їй належної уваги та не опікуються донькою. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представник третьої особи в судове засідання не зявились. Від представника Органу опіки, представника учбового закладу та неповнолітньої [PERSON] надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у заочному порядку. Позивачем позовні вимоги підтримані повністю, представник третьої особи та неповнолітня [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Відповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась. Про розгляд справи повідомлена у відповідності до положень ч.9 ст.74 ЦПК України через опублікування оголошення у пресі. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 10 травня 2001 року у селі Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області народилась [PERSON], батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до наданого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.5), актовий запис про народження [PERSON] складений виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради 15.06.2001 року за №12, відомості про батька дитини записані в порядку ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Згідно з наданим суду висновком органу опіки та піклування (а.с.11-12) позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], визнано доцільним. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 8 згаданої статті СК, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Так, у відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі СК України) первинний і головний обовязок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обовязку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, тощо. Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками. Проте, як встановлено судом, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулась від виконання свого обовязку по вихованню та забезпеченню належного розвитку відносно своєї неповнолітньої доньки. Виходячи із змісту позовної заяви та наданого органом опіки висновку, неповнолітня [PERSON] навчається у Вищому професійному гірничо-будівельному училищі, проживає у гуртожитку навчального закладу. У 2006 році відповідач виїхала з с. Світлогірське, залишивши доньку на утримання баби, після смерті якої дитина була влаштована до Кобеляцької школи-інтернату. Вказані обставини підтверджуються приєднаними до справи матеріалами. Так, згідно з повідомленням Вищого професійного гірничо-будівельного училища, [PERSON] навчається у даному учбовому закладі починаючи з 01.09.2016 року, відомостями щодо місцезнаходження її батьків адміністрація закладу не володіє. На період навчання місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстровано у гуртожитку училища в м.Горішні Плавні (а.с.6,7). Згідно з інформацією Служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації (а.с.8), після смерті баби 27.03.2012 року, неповнолітня [PERSON] навчалась у Кобеляцькій спеціалізованій школі-інтернат, починаючи з 01.09.2014 року дитина навчалась у Бутенківській [PERSON] ступенів, місце перебування матері дитини не відомо (а.с.8,9). Відповідно до наданої школою-інтернатом інформації від 03.04.2017 року (а.с.13), за час перебування неповнолітньої [PERSON] у навчальному закладі, мати дитини родинні стосунки зі своєю донькою не підтримувала. Відповідно до ч.2 ст.171 СК України, Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Як убачається з письмової заяви неповнолітньої [PERSON], остання майже з народження проживала разом з бабусею, мати ніколи не спілкувалась з нею, не опікувалась та не утримувала, не намагалась зустрітись. Коли дитина намагалась спілкуватись з матірю через мережу Інтернет, відповідач блокувала доступ до своєї сторінки та уникала будь-яке спілкування з донькою. Виходячи із наведених доказів та встановлених судом обставин справи, враховуючи висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав,

Outcome: approved