Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 24 квітня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] ), про що складено актовий запис №449. 01 червня 2018 шлюб між Потаповими розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01.06.2018. З інформації ГУ ДФС у Донецькій області суд вбачає, що [PERSON] в період з січня 2000 по грудень 2005 працювала у Краматорському міському військовому комісаріаті та отримувала офіційний дохід, а [PERSON] в цей же період працював на різних підприємствах м. Краматорська, де також отримував офіційний дохід. З матеріалів справи суд вбачає, що за час шлюбу подружжя [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (договір купівлі-продажу квартири від 21.04.2004, посвідчений нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. за № 1-4137). Відповідно до розділу 2 Договору купівлі-продажу продаж квартири вчинявся за 19 308 грн. 00 коп. За офіційною інформацією НБУ, яка розміщена на порталі https://bank.gov.ua, станом на 21.04.2004 19\~308 грн. 00 коп. дорівнювало 3\~622 долари США. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У частині 2 ст. 78 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З метою доказування своїх позовних вимог [PERSON] у судовому засіданні пояснювала, що гроші для придбання спірної квартири отримані нею від продажу квартири по вул. Н. [PERSON] , яка у свою чергу також була придбана нею на гроші, які вона отримала від продажу частини квартири по [ADDRESS] і Ванцетті. Однак, суд відхиляє зазначені доводи [PERSON] з тих підстав, що відповідно до копії договору купівлі-продажу частки квартири від 15.07.1999 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив 2/5 частки квартири [ADDRESS] за 985 грн. 00 коп. Належних та допустимих доказів на підтвердження продажу вказаної частки за 1\~000 доларів США [PERSON] суду не надано, а показання свідка [PERSON] про те, що саме за 1\~000 доларів США її чоловік купив кімнату у [PERSON] є недопустимим доказом, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі. Крім того, [PERSON] взагалі не є стороною договору. Отже, у разі недодержання сторонами вимоги щодо письмової форми правочину, яка вставлена законом, рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідків. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності. В обгрунтування зустрічного позову та у своїх поясненнях суду, [PERSON] зазначила, що продаж частки у квартирі, придбання однокімнатної квартири та у подальшому квартири, що є матеріальним об`єктом позову, були здійсненні в інтересах сім`ї та з метою поліпшення житлових умов. Судом також встановлено, що відповідно до наданої нотаріусом нотаріальної справи до договору купівлі-продажу від 21.04.2004, під час купівлі квартири [ADDRESS] [PERSON] , як чоловік [PERSON] , надавав свою письмову згоду на придбання квартири і у цій же заяві зазначав, що гроші для купівлі є спільними. Відповідно до ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведене, що 6/10 часток квартири [ADDRESS] придбані за її власні кошти, а отже оскільки майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я [PERSON] не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя і тому первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний в частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] .

Outcome: partial