Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Ананьївської міської ради (Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] , [INFO] , про що Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26 червня 2019 року було видано свідоцтво про смерть повторно серії [NUMBER] . Дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , тобто померла раніше свого чоловіка. Як зазначає позивачка в позовній заяві, що відповідно до довідки Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області №132 від 21 лютого 2020 року померлий дідусь був зареєстрований та постійно проживав в с.Амури, Ананьївського району, Одеської області, по день своєї смерті. Відповідно до позовної заяви, після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 4,83 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120285600:01:002:0176, яка розташована на території Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Спадкодавець був власником даного нерухомого майна на підставі наступних правовстановлюючих документів, а саме: - Акту про перенесення в натуру меж земельної ділянки, передачу на зберігання межових знаків від 13 вересня 2005 року; - Додатку до акта про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 13 вересня 2005 року; - держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №435403 від 22 вересня 2006 року. Позивачка зазначає, що у зв`язку з тим, що після смерті її дідуся більш ніж 10 років тому відкрилася спадщина в передбачений відповідно статті 1270 Цивільного Кодексу України шести місячний строк, жодний із спадкоємців Першої черги (син [PERSON] та донька [PERSON] ) відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталися, відповідно Спадкова справа не заводилась та Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її дідуся [PERSON] не видавалися, що підтверджується Витягом №59535654 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), та Витягом №59535679 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) сформованих та виданих Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області. Як зазначається в позовній заяві, що у лютому місяці 2020 року позивачка звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу подання заяви про прийняття спадщини за законом та в подальшому видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті її дідуся [PERSON] . Натомість, хоча нотаріусом встановлено родинні відносини, а саме, що спадкодавець [PERSON] дійсно був її дідом по лінії батька [PERSON] , але їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України. Тому на підставі вищевикладеного позивачці було рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом відмовою за вихідним №226/01-16 від 21 лютого 2020 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Отже, на думку позивачки, що вона [PERSON] , яка в силу положень статті 1265 Цивільного Кодексу України, є спадкоємцем на майно п`ятої черги, після смерті її дідуся (спадкодавця), не зважаючи на сплив більш ніж десять років з дня відкриття спадщини після смерті дідуся [PERSON] , реалізує своє процесуальне право щодо звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. В позовній заяві позивачка зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який є сином її дідуся [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) 06 січня 2020 року було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивачка вважає, що підтвердженням її родинних відносин між померлим батьком та померлим дідусем (спадкодавцем), є копія її свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 11 травня 1978 року, серії [NUMBER] , запис №476, де в графі батько зазначений [PERSON] , та копія свідоцтва про народження її батька [PERSON] , [INFO] , виданого 25 січня 1955 року, серії [NUMBER] , запис №6, де в графі батько зазначений [PERSON] , а в графі мати [PERSON] . Крім того, в позовній заяві позивачка вказує, що за життя її батько після смерті дідуся до державної нотаріальної контори або до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом/законом не звертався, що підтверджується Витягом про відсутність записів щодо заведення Спадкової справи. Постійно не проживав разом з дідусем на час відкриття спадщини, що також на думку позивачки підтверджується записом у копії паспорту її померлого батька, щодо останньої реєстрації місця проживання, така ж адреса зазначена у заповіті від 2011 року, отже вважається, що спадщину не прийняв. Разом з цим, ще один спадкоємець, який належить до спадкоємців Першої черги за законом, окрім померлого батька є донька спадкодавця тобто тітка позивачки [PERSON] , [INFO] , що проживає у Ананьївському районі Одеської області. З моменту відкриття спадщини після смерті спадкодавця біль ніж 10 років потому, по сьогодення, не подала заяву про прийняття спадщини, та відповідно до статті 1272 ЦК України, та вважається такою, що її не прийняла, що також на думку позивача підтверджується наявним Витягом зі Спадкового реєстру про відсутність заведеної спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] . При цьому, в позовній заяві позивачка зазначає, що поясненням складеної сімейної ситуації та відсутності вчасного належного оформлення права на земельну ділянку, слугує та обставина, що за життя у сім`ї [PERSON] була домовленість, що нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, яке належить дружині спадкодавця, тобто бабусі [PERSON] після її смерті буде належати їх доньці [PERSON] . Також, позивачці відомо, що Спадкова справа була заведена після смерті її бабусі [PERSON] за заявою тільки доньки [PERSON] , та в подальшому їй видано Свідоцтво про право власності на відповідне нерухоме майно. А стосовно нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, яке належить її дідусю, спадкодавцю [PERSON] після його смерті буде належати їх сину, тобто її батьку [PERSON] . Зокрема, позивачка вказує в позовній заяві, що останнім спадкоємцем, який належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, як вона на сьогоднішній день, який мав право на земельну ділянку спадкодавця є її рідний брат [PERSON] , [INFO] , що на її думку підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 1986 року, де в графі зазначений [PERSON] , котрому відомо всі обставини даної справи, та зазначає, що до судових органів не подано позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, та не має наміру скористатися даним правом у майбутньому, також не заперечує щодо видачі свідоцтва на її ім`я, тобто свідоцтва про право на спадщину за законом, яка викладена в нотаріальному бланку серії НОМ №311296, справжність підпису якого засвідчено Чернягіною Н.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим №217 від 04 травня 2020 року. Позивачка вважає, що вона [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги на майно після смерті дідуся [PERSON] . З огляду на той факт, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, та не заявились по теперішній час, що документально підтверджується відсутністю більш ніж протягом 10 років заведеної спадкової справи в нотаріальних органах після смерті дідуся [PERSON] . Тому, позивачка на даний час, бажає оформити право власності на спадкове майно, яке належить її померлому дідові, та яке фактично належало та повинно було належати її вже померлому батькові згідно заповіту від 19.03.2001 року, якби належним чином батько оформив спадкові права на земельну ділянку. Однак оформити право власності на спадкове майно не може через те, що нею не подано заяви до нотаріальної контори протягом строку, встановленого статтею 1272 ЦК України. Адже, попри гарні відносини з батьком, про те що належним чином батько не оформив свої спадкові права після смерті дідуся щодо земельної ділянки, її відомо не було. Її дідусь та батько завжди самостійно займались усіма справами щодо належного нерухомого майна. А вона ніколи не втручалась в справи батька на не запитувала стосовно наявності будь-яких документів на майно, більш того, місцезнаходження яких їй було невідоме, так як на думку позивачки, батько чомусь вважав, що питання стосовно майна, не інакше як бажання отримання його майна та бажання його скорішої смерті. Тому, на думку позивачки з огляду на цей факт, вона ніколи не турбувала батька з даного питання. А після його смерті, з`ясувалось, що належним чином спадкові права не оформлено, заповіт згідно чинного законодавства не зареєстровано у Спадковому реєстрі, з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся, батько не звертався. Інші спадкоємці за законом, а саме не виключно спадкоємець першої черги (її тітка) та спадкоємець п`ятої черги (її брат), після смерті дідуся, спадщину не прийняли, із заявами до нотаріальних та судових органів по сьогодення на протязі більш ніж 10 років не звертались, отже на спадкове майно не претендують, що підтверджується нотаріально посвідченою зайвою та відсутністю у Витязі записів щодо заведеної спадкової справи після смерті дідуся [PERSON] . На сьогодення відсутні фактичні дані про заперечення будь-кого щодо переходу до неї спадкового майна належного спадкодавцю [PERSON] , спадщина до теперішнього часу/залишається відкритою. З урахуванням викладеного позивачка вважає, що строк подачі пропущено з поважних причин, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій, так як поважними при цьому причинами слід визнавати такі, які б з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк. Тому, позивачка звернулася д суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Прийняти до розгляду позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом та відкрити провадження. 2. Визначити на розсуд суду [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 01 березня 2002 року, РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 11 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.39). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не подав до суду відзив на позовну заяву та не пред`явив зустрічний позов в установлені в ухвалі про відкриття провадження строки. В подальшому, 25 лютого 2021 головуючим суддею у справі після виконання всіх завдань визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13 квітня 2021 року (а.с.74-75). У судове засідання 13 квітня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 13 квітня 2021 року представником позивачки адвокатом Трубіциною І.М., повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №679901 від 01 жовтня 2020 року (а.с.70), було подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, та просить задовольнити позовну заяву позивача (а.с.78). Представник відповідача - Ананьївської міської ради (Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області) у судове засідання також не з`явився. Проте, в матеріалах справи міститься клопотання, яке надійшло до суду 02 лютого 2021 року від Ананьївського міського голови (а.с.58-59), в якому міський голова просить здійснити розгляд справи без участі представника відповідача. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників процесу, враховуючи заяву представника позивача, клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Одеса, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 березня 2002 року Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (а.с.11). Позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просить суд: - визначити на розсуд суду [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 01 березня 2002 року, РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] , [INFO] . Зазначене вище підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 26 червня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.16), згідно якого спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно копії довідки №132 виданої 21 лютого 2020 року Шимківською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.17), померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті, тобто по [INFO] за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Амури. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №435403 виданого 22 вересня 2006 року Ананьївською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації від 6 вересня 2005 року №320, спадкодавець [PERSON] володів земельною ділянкою площею 4,83 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Шимківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.25). Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частино 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В позовній заяві позивачка зазначила, що вона [PERSON] є спадкоємцем на майно п`ятої черги, після смерті дідуся (спадкодавця), не зважаючи на сплив більш ніж десять років з дня відкриття спадщини після смерті її дідуся [PERSON] реалізує своє процесуальне право щодо звернення до суду з даною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Змістом частини 1 статті 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Позивачка [PERSON] , в підтвердження того, що вона спадкоємцем п`ятої черги та онукою спадкодавця надала до позовної заяви наступні докази, а саме: - копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 травня 1978 року 9а.с.13), з якого вбачається, що вона [PERSON] народилася [INFO] , та у відомостях про батьків зазначений батьком [PERSON] ; - копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021320937 виданого 30 жовтня 2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.15), з якого вбачається, що позивачка після укладення шлюбу з [PERSON] змінила дівоче своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; - копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 січня 1955 року (а.с.20), з якого вбачається, що батьком позивачки є [PERSON] , [INFO] , та в відомостях про батьків його батьком зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.20). З урахуванням вищенаведеного позивачка відноситься до спадкоємців п`ятої черги та спадкування в даній справі здійснюється за законом. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із частино 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вже зазначалося в позовній заяві, що позивачка у лютому місяці 2020 року звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу подання заяви про прийняття спадщини за законом та в подальшому видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті її дідуся [PERSON] . Натомість, хоча нотаріусом встановлено родинні відносини, а саме, що спадкодавець [PERSON] дійсно був її дідом по лінії батька [PERSON] , але їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України. Тому на підставі вищевикладеного позивачці було рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом відмовою за вихідним №226/01-16 від 21 лютого 2020 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. В підтвердження відмови державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивачкою до позовної заяви було додано відповідний лист державного нотаріуса від 21 лютого 2020 року вихідний №226/01-16 (а.с.29). При цьому, в листі від 21 лютого 2020 року державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. (а.с.29), зазначила наступне, що станом на 21 лютого 2020 року спадкоємці [PERSON] до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області не звертались, спадкова справа не заводилась, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та надані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59535679 від 21.02.2020 року (а.с.31). Крім того, в листі від 21 лютого 2020 року державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. також зазначила, що [PERSON] дійсно був дідом по лінії батька [PERSON] підтверджено свідоцтвами органів РАЦСу та повними витягами з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису. Також з листа державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. (а.с.29) вбачається, що позивачкою [PERSON] пропущений 6-ти місячний термін для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України, в зв`язку з чим, нотаріус не має можливості видати їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , померлого [INFO] та рекомендовано звернутися до судових органів. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом строк позивачка не звернулася до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини. При цьому, в позовній заяві позивачка зазначила, що огляду на той факт, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, та не заявились по теперішній час, що документально підтверджується відсутністю більш ніж протягом 10 років заведеної спадкової справи в нотаріальних органах після смерті дідуся [PERSON] . Тому, вона на даний час, бажає оформити право власності на спадкове майно, яке належить її померлому дідові, та яке фактично належало та повинно було належати її вже померлому батькові. Однак оформити право власності на спадкове майно не може через те, що нею не подано заяви до нотаріальної контори протягом строку, встановленого статтею 1272 ІІК України. Адже, попри гарні відносини з батьком, про те що належним чином батько не оформив свої спадкові права після смерті дідуся щодо земельної ділянки, її відомо не було. Зокрема, в позовній заяві позивачка зазначила, що останнім спадкоємцем, який належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, як вона на сьогоднішній день, який мав право на земельну ділянку спадкодавця є її рідний брат [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 1986 року (а.с.24). При цьому, з наявної в матеріалах справи копії заяви [PERSON] посвідченої Чернягіною Н.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим №217 від 04 травня 2020 року (а.с.32), вбачається, що [PERSON] до судових органів не подавав заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON] , [INFO] , та не має наміру скористатися даним процесуальним правом у майбутньому та не заперечує щодо видачі на ім`я його рідної сестри [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом. З урахуванням наведених обставин в позовній заяві та доданих позивачкою в підтвердження доказів судом встановлено, що причина пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є поважною, що унеможливлювало її вчасного звернення до нотаріальної контори. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 2 статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, має намір прийняти спадщину, зазначила причину пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, яка визнана судом поважною, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved