Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в судовому засіданні 18 червня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. У квітні 2014 року С(Ф)Г «Світоч» звернулося до суду із вищевказаним позовом і прохає визнати недійсним договір оренди землі, укладений між [PERSON] і ФГ «Агробуд 2008» від 29 листопада 2012 року з підстав, передбачених стст.203,215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). В обґрунтування своїх вимог господарство зазначило, що з січня 2004 року на підставі договору, укладеного у відповідності з вимогами цивільного і земельного законодавства, орендує у [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 26,1 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. Після смерті [PERSON] земельну ділянку успадкував його малолітній син [PERSON], який передав її в оренду ФГ «Агробуд 2008», уклавши з ним договір оренди землі від 29 листопада 2012 року. Позивач С(Ф)Г «Світоч» вважає, що спірний договір укладено з порушенням чинного законодавства, оскільки, відповідач [PERSON] є малолітньою особою і на час укладання договору його мати [PERSON], як законний представник, всупереч вимогам ст.177 Сімейного кодексу України (далі - СК України) не отримувала дозволу органу опіки та піклування на укладення цього договору. Посилаючи на зазначені обставини, С(Ф)Г «Світоч» прохає про задоволення позову. В судовому засіданні повноважні представники позивача С(Ф)Г «Світоч» підтримали доводи позовної заяви, прохали задовольнити пред'явлені вимоги та надали судові відповідні пояснення. Повноважний представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що договір оренди землі між [PERSON] і ФГ «Агробуд 2008» від 29 листопада 2012 року укладено у відповідності з вимогами цивільного і земельного законодавства, здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки. Представники третіх осіб - ССД Куйбишевської РДА і реєстраційної служби були повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з приписами ст.169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 26,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар'янівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.27). 27 січня 2004 року [PERSON] (орендодавець) передав належну йому земельну ділянку в оренду С(Ф)Г «Світоч» (орендар) терміном на 49 років, про що сторони уклали відповідний договір. Договір оренди зареєстровано у Куйбишевському районному відділі Запорізької регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 вересня 2004 року за №36 (а.с.11-12). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.28). Після смерті [PERSON] земельну ділянку успадкував його малолітній син [PERSON], який передав її в оренду ФГ «Агробуд 2008», уклавши з ним договір оренди землі від 29 листопада 2012 року. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки здійснена 20 березня 2013 року. (а.с.4-5,6,29,30). Приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Оскільки в установленому законом порядку дія договору оренди від 27 січня 2004 року не припинена, договір не розірвано і не визнано недійсним, С(Ф)Г «Славутич» являється землекористувачем спірної земельної ділянки і має право в установленому законом порядку вимагати захисту свого порушеного права у відповідності з приписами ст.396 ЦК України у обраний ним спосіб. Частиною першою статті 31 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції закону на час укладення оспорюваного договору від 29 листопада 2012 року) договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Оспорюваний договір, який не є дрібно побутовим, укладений з порушенням вимог ст.177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» без згоди органу опіки та піклування, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому це є підставою для визнання недійсним такого договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Доводи представника відповідачів про те, що договір оренди землі між [PERSON] і ФГ «Агробуд 2008» від 29 листопада 2012 року укладено у відповідності з вимогами цивільного і земельного законодавства, у встановленому порядку здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки, безпідставні та спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Оскільки позов С(Ф)Г «Світоч» задоволено, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення пропорційно з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved