Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивувало тим, що 11 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1-1612-4 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом в сумі 8000,00 грн. на строк з 11 квітня 2012 року по 11 квітня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26,00 % річних. Відповідач свої зобов'язання не виконав, тому станом на 05.11.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 5551,44 грн., з яких: 3156,39 грн. - заборгованість за кредитом, 437,43 грн. - заборгованість за відсотками, 1826,72 грн. - пеня за кредитом, 54,87 грн. - пеня за відсотками. За таких обставин просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, водночас подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 11 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1-1612-4 до договору №01-001612-01 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки [NUMBER] від 25 травня 2006 року про відкриття кредитної лінії працівникам підприємств/організацій, з якими у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» реалізовано зарплатний проект Програма «Кредитна картка». Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди банк надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом у сумі 8000,00 грн. на строк з 11 квітня 2012 року по 11 квітня 2013 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 26,00 % річних на споживчі цілі. Відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячний платіж, що включає проценти за користування кредитною лінією щомісячно, а також частину суми основного боргу. Відповідно до п.11 договору заборгованість за кредитною лінією та проценти позичальник сплачує за рахунок коштів, що надходять на його картковий рахунок (зарплатний рахунок), як заробітна плата та інші виплати та надходження. Банк дебетує зарплатний рахунок на суму заборгованості за кредитною лінією та нарахованих процентів без додаткового погодження з власником рахунку згідно права банку на договірне списання. Сплата заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування нею відбувається в день зарахування заробітної плати організацією - роботодавцем власника рахунку чи інших виплат та надходжень. Відповідно до п.12 договору у випадку недостатності коштів на зарплатному рахунку для погашення основного боргу за кредитною лінією та нарахованих процентів за користування нею, власник зобов'язаний в термін не пізніше строків згідно п.7 договору самостійно погасити заборгованість. За порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією банк має право нараховувати власнику неустойку за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.2 цієї додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Банк свої зобов'язання виконав, позичальник отримав кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку (а.с.17-24 ). Відповідач свої зобов'язання належними чином не виконав. Станом на 05.11.2013 року відповідач має заборгованість в розмірі 5551,44 грн., що складається з: 3156,39 грн. - заборгованість за кредитом, 437,43 грн. - заборгованість за відсотками, 1826,72 грн. - пеня за кредитом, 54,87 грн. - пеня за відсотками. Дані обставини встановлені судом і ніким не оспорюються. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання не виконав, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача порушені, порушене право підлягає відновленню, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved