Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

ПАТ «Державний експертно імпортний банк України» 18.07.2017 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3\~717,60 гривень. Позов мотивовано тим, що 26.06.2008 року між сторонами було укладено договір №0252005558БН/2008-06 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту, згідно з умовами якого позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок використання платіжної картки з лімітом заборгованості 3 500 грн. на строк до 31.05.2010 р. Надання Позичальнику кредиту згідно із п. 2.4 договору здійснювалось у випадках недостатності власних грошових коштів на картковому рахунку Позичальника для оплати проведених ним розрахунків та інших платежів за договором. Відповідно до п.п.2.2 та 5.2.4 Договору, Позичальник зобовязався сплачувати Кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 25% річних у строк не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем, в якому вони були нараховані та в дату остаточного повернення кредиту. Проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню щомісяця в останній робочий день місяця та/або в дату остаточного повернення кредиту. Проценти нараховуються з дня видачі кредиту по останній робочий день місяця або дату, яка передує даті повного повернення кредиту (включно) (п.3.7 Договору). Згідно з п.п.7.1 та 7.2 Договору при неповерненні кредиту в строки, визначенні Договором, а також за прострочення визначених Договором термінів сплати процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом/по сплаті процентів в повному обсязі, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року у справі №2-5141/10 за позовом Банку до Позичальника про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволенні повністю, на користь Банку стягнуто заборгованість за договором в сумі 4\~172,48 гривень. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2013 року у справі №127/2000/12-ц позов Банку до Позичальника про стягнення донарахованих процентів та штрафних санкцій задоволено повністю, на користь Банку стягнуто 2\~561,56 гривень, з яких 1\~964,65 гривень проценти за період по 29.12.2012 року, 596,91 гривня пеня. В ході примусового виконання рішень судів відділом ДВС стягнуто з відповідача заборгованість, визначену в рішенні суду у справі №2-5141/10 в сумі 4\~172,48 гривень, та в рішенні у справі №127/2000/12-ц в сумі 2\~561,56 гривень. Останній платіж щодо повного остаточного погашення зазначеної заборгованості відбувся 04.10.2016 року. Після подання до суду Банком позову у справі №127/2000/12-ц в січні 2013 року Банком були нараховані проценти та пеня, розмір яких станом на 14.07.2017 року складає 3\~717,60 гривень, з яких: -2\~890,00 грн. проценти, нараховані за період з 30.12.2012 року по 03.10.2016 року; -827,60 грн. пеня за порушення умов кредитного договору, а саме: щодо погашення кредиту 12.74 грн. (період прострочених зобовязань 14.07.2016 р. 03.10.2016 р.), щодо сплати процентів 814,86 грн. (період прострочених зобовязань 14.07.2016 р. 14.07.2017 р.). Позивачем було надіслано відповідачу претензію від 24.05.2017 року з вимогою сплати простроченої заборгованості по процентам та штрафних санкцій в загальній сумі 3\~015,17 грн. станом на 19.05.2017 року. На момент подання позову до суду відповідачем заборгованість перед позивачем не погашено, що стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав суду клопотання про застосування позовної давності, яке мотивоване тим, що нарахування відсотків за користування кредитом почато позивачем 30.12.2012 року, тобто за 4 роки та 6 місяців до подання позову, що перевищує строк позовної давності в 3 роки, передбаченої ст. 256 ЦК України, для стягнення заборгованості, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 26.06.2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір №0252005558БН/2008-06 про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту, згідно з умовами якого позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок використання платіжної картки з лімітом не більше 3 500 грн. на строк до 31.05.2010 р. (а.с.6-7). Надання Позичальнику кредиту згідно із п. 2.4 договору здійснювалось у випадках недостатності власних грошових коштів на картковому рахунку Позичальника для оплати проведених ним розрахунків та інших платежів за договором. Відповідно до п.п.2.2 та 5.2.4 Договору, Позичальник зобовязався сплачувати Кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 25% річних у строк не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем, в якому вони були нараховані та в дату остаточного повернення кредиту. Проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню щомісяця в останній робочий день місяця та/або в дату остаточного повернення кредиту. Проценти нараховуються з дня видачі кредиту по останній робочий день місяця або дату, яка передує даті повного повернення кредиту (включно) (п.3.7 Договору). Згідно з п.п. 5.2.4 договору позичальник зобовязується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту в порядку договірного списання на умовах цього договору, для чого забезпечувати залишок коштів на КР у необхідному розмірі. Однак відповідач, користуючись кредитними коштами, зобовязання щодо їх повернення не виконував належним чином, у зв'язку з чим заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2010 року у справі №2-5141/10 за позовом Банку до Позичальника про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволенні повністю, на користь Банку стягнуто зі [PERSON] заборгованість за договором №0252005558БН/2008-06 від 26.06.2008 року в сумі 4\~172,48 гривень (а.с.15). Після ухвалення зазначеного рішення позивачем було нараховано заборгованість з відсотків за користування кредитними коштами та пені в загальній сумі 2\~561,56 гривень, яку стягнуто з відповідача на користь позивача рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2013 року у справі №127/2000/12-ц (а.с.16). В ході примусового виконання рішень судів відділом ДВС стягнуто з відповідача заборгованість, визначену в рішенні суду у справі №2-5141/10 в сумі 4\~172,48 гривень, та в рішенні у справі №127/2000/12-ц в сумі 2\~561,56 гривень. Дана обставина не заперечується сторонами, тому доказуванню не підлягає. Відповідно до поточної виписки за контрактом [PERSON] за період з 30.12.2012 року по 14.07.2017 року останній платіж щодо погашення заборгованості відбувся 03.10.2016 року (а.с.10-11). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №0252005558БН/2008-06 від 26.06.2008 року Банком було продовжено нарахування процентів та пені, розмір яких станом на 14.07.2017 року складає 3\~717,60 гривень, з яких: -2\~890,00 грн. проценти, нараховані за період з 30.12.2012 року по 03.10.2016 року; -827,60 грн. пеня за порушення умов кредитного договору, а саме: щодо погашення кредиту 12.74 грн. (період прострочених зобовязань 14.07.2016 р. 03.10.2016 р.), щодо сплати процентів 814,86 грн. (період прострочених зобовязань 14.07.2016 р. 14.07.2017 р.) (а.с.8-9). Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або\~реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В ході розгляду справи судом встановлено, що оскільки рішення суду зі стягнення заборгованості за договором №0252005558БН/2008-06 від 26.06.2008 року відповідачем виконано лише 03.10.2016 року, позивачем було продовжено нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом за період з 30.12.2012 року по 03.10.2016 року, що не суперечить нормам ЦК України, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення пені слід зазначити наступне. Статтею 546 ЦК України\~визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Згідно із пунктами 7.1 та 7.2 статті 7 договору при неповерненні кредиту в строки, визначені договором, а також за прострочення визначених договором термінів сплати процентів за користування кредитом, позичальник (відповідач) сплачує кредитору (позивачу) за кожний день прострочки, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. З огляду на наведене,\~суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами та пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що теж підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про існування заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пені за договором №0252005558БН/2008-06 від 26.06.2008, в розмірі, визначеному позивачем. Стосовно клопотання відповідача щодо застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності слід відмовити, враховуючи наступне. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Згідно графіку погашення заборгованості, відповідачем останній раз погашення кредиту відбувалося 03.10.2016 року, а отже строк позовної давності щодо звернення до суду позивачем не пропущено . Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути\~1600,00\~грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved