Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Направленою заявою позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв`язку з незнанням про існування заповіту. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Факт рідства позивача з останньою підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00021872596 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 5-7). За життя на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,5007 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822086200:01:000:1010, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №31056427 та земельна ділянка загальною площею 2,4600 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822086200:01:000:0218, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №25991131 (а.с. 10-11). Заповітом від 9.08.2017 року [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу (а.с. 9). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Доброльожи В.В. №492/01-16 від 26.08.2020 року позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інформація про інших спадкоємців у спадковій справі відсутня (а.с. 12) Постановою цього ж нотаріуса від 26.08.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для її прийняття (а.с. 14). Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 840, 80 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов`язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved