Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення 1 типу № 10003/0407 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], Приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О. О. про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на наступні обставини. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Інгулецьке відділення № 7857 та [PERSON] було укладено: 27 жовтня 2004 року Договір застави (майнової поруки) за реєстровим номером № 3228, який забезпечував кредитний договір № 2078, укладеного 22 жовтня 2004 року укладений між Банком та [PERSON] (третя сторона) про надання останньому кредиту в сумі 30 000 грн.. 00 коп., зі сплатою 23% за користування кредитом, строк погашення 22.10.2009 р. Відповідно до п.1.2 Договору застави (майнової поруки) - предметом застави за цим Договором є рухоме майно, а саме: ТРАКТОР МТЗ-80, реєстраційний [NUMBER], рік випуску -1998, двигун б/н, № шасі [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] [PERSON] зобов'язання щодо повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, сплати комісійних винагород за банківські послуги не виконуються. Відповідно до викладеного на момент звернення з позовною заявою до суду станом на 25 лютого 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2078 від 22.10.2004 р. перед Позивачем складає 116 704,08 грн., яка складається з : -прострочена заборгованість по кредиту - 28 500,00 грн.; -прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 21 842,59 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту (з 26.02.2014р.-25.02.2015р.) - 6 662,60 грн. -пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі подвійної облікової ставки НБ (згідно з Кредитними договорами) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (з 26.02.2014р.-25.02.2015р.) - 5 106,26 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) (за період 26.02.2012р.-25.02.2015р.) - 2 567,34 грн.; -3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України) (за період з 26.02.2012 р. - 25.02.2015р.)- 1 966,11 грн. -Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст..625 ЦК України) - 34 038,72 грн. -Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного сплати процентів (ст..625 ЦК України ) - 16 020,46 грн. Просить звернути стягнення на заставне майно, а саме ТРАКТОР МТЗ-80, реєстраційний [NUMBER], рік випуску -1998, двигун б/н, № шасі [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом проведення публічних торгів та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета застави в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у сумі 116704,08 грн., та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 600,37 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, без технічної фіксації судового процесу, проти позову заперечують, просили суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі, застосувавши до спірних правовідносин, позовну давність. Треті особи, кожна окремо, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, взявши до уваги заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.2004 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії Інгулецьке відділення №7857, та третьою особою - [PERSON] був укладений Кредитний договір №2078, згідно умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти, на споживчі потреби, у національній валюті, у розмірі 30 000,00 грн., під 23% річних, строком користування до 22.10.2009 року, що підтверджується копією укладеного Договору (а.с. 12). В забезпечення вищевказаного кредитного договору, 27 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір застави (майнової поруки) за реєстровим номером № 3228. (а.с. 17). -Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, борг, станом на 25 лютого 2015 року, третьої особи по справі - [PERSON] за кредитним договором № 2078 від 22.10.2004 р. перед Позивачем складає 116 704,08 грн., з яких: -прострочена заборгованість по кредиту - 28 500,00 грн.; -прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 21 842,59 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту (з 26.02.2014р.-25.02.2015р.) - 6 662,60 грн. -пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі подвійної облікової ставки НБ (згідно з Кредитними договорами) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (з 26.02.2014р.-25.02.2015р.) - 5 106,26 грн.; -3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) (за період 26.02.2012р.-25.02.2015р.) - 2 567,34 грн.; -3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України) (за період з 26.02.2012 р. - 25.02.2015р.)- 1 966,11 грн. -Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст..625 ЦК України) - 34 038,72 грн. -Втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного сплати процентів (ст..625 ЦК України) - 16 020,46 грн. Однак, Відповідачем заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до приписів ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Всупереч даним вимогам, такого договору між сторонами не укладалось. Як вбачається з п.1.2. Кредитного договору, терміном остаточного погашення кредиту третьою особою - [PERSON], визначено 22 жовтня 2009 року, з позовом до суду відповідача [PERSON] позивач звернувся 27 травня 2015 року, тобто після того, як сплив, передбачений ст.257 ЦК України, строк позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, про порушення свого права позивач дізнався після спливу остаточного терміну погашення кредиту, що і є моментом початку перебігу строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На цій підставі рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 липня 2013 року, що набрало законної сили, у цивільній справі № 216/2649/13-ц (провадження №2/216/1080/13) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі філії, Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2078 від 22.10.2004 р., позивачу було відмовлено в позові щодо позичальника - третьої особи у даній справі, зобов'язання якого забезпечувалися спірною заставою та застосовано строк позовної давності. При цьому пропуск строку позовної давності щодо основного зобов'язання та його припинення є підставою для припинення додаткового зобов'язання, яке носить акцесорний характер, яким виступає застава. З Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р., №5, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що з врахуванням положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцям забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з чим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Після всебічного аналізу норм наведених актів цивільного законодавства в контексті даної справи суд приходить до висновку про те, що в даному конкретному випадку до Договору застави, як змішаного договору, необхідно застосовувати правила, якими регулюються відносини поруки (ст.ст. 553-559 ЦК України). Тобто [PERSON], яка не є боржником за основним зобов'язанням, є майновим поручителем, в розумінні ст.ст. 553, 583 ЦК України, а відносини між позивачем та Відповідачем за своєю суттю є змішаними і містять, як елементи застави, так і елементи поруки. Згідно вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В матеріалах справи відсутні докази пред'явлення позову до майнового поручителя в межах строків, встановлених в ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому договір майнової поруки (застави) також є припиненим. На підставі викладеного, вважаю, що в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed