Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Національної академії внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням в Національній академії внутрішніх справ в розмірі 18068,17 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 року № 562 [PERSON] з 01.09.2010 року зараховано курсантом першого кусу денної форми навчання на базі вищої юридичної освіти освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст Київського національного університету внутрішніх справ. З 01.09.2010 року по 28.06.2012 року відповідно умов Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утримання та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 28.06.2012 року № 378 відповідачу було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Закарпатській області. Таким чином навчальним закладом умови договору виконано у поновному обсязі. 18.12.2013 року на адресу Національної академії внутрішніх справ надійшов лист від УМВС України в Закарпатській області № 2/2531 від 04.12.2013 року, яким було повідомлено, що наказом УМВС в Закарпатській області від 25.11.2013 року № 248 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Оскільки відповідач навчався в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2010 року по 28.06.2012 року, у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утримання та житлом із наданням комунальних послуг та при цьому не відпрацював встановлений договором трьохрічний термін, позивач просить стягнути з відповідача витрати, повязані з утриманням в Національній академії внутрішніх справ в розмірі 18068,17 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що згідно з наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 року № 562 «Про зарахування на навчання у 2010 році» [PERSON] з 01.09.2010 року зараховано курсантом першого кусу денної форми навчання на базі вищої юридичної освіти освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст Київського національного університету внутрішніх справ. 27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір № 10-177 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Відповідно до вищезазначеного розпорядження Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. В подальшому відповідно до наказу ректора Національної академії внутрішніх справ від 28.06.2012 року № 378 відповідачу було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після закінчення навчання відповідача було направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Закарпатській області проте відповідно до наказу начальника УМВС України у Закарпатській області № 248 о/с від 25.11.2013 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до Статуту Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності Національної академії внутрішніх справ є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, яка діяла на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Отже, судом встановлено, що відповідач в період навчання перебував на державному забезпеченні, проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений 25.11.2013 року за власним бажанням. Так, відповідно до п. 1. договору № 10-177 від 27.09.2010 року, предметом такого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом «Правознавство». Згідно з п. 2.1.3. договору виконавець зобовязаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. В п. 2.3.5 договору сторони узгодили, що відповідач після закінчення навчання зобовязаний прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. В свою чергу у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (п. 2.3.6. договору). Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Також, відповідно до п. 3.2. договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно з п. 4.2. договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. В п. 4.4. договору також зазначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обовязку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі, затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України». Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок), затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313. Згідно з Порядком, відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС (п. 2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 3 цього ж Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з представлених позивачем довідок про розрахунок фактичних витрат, повязаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх за період з 01.09.2010 року по 28.06.2012 року фактичні витрати позивача, повязані з утриманням відповідача становлять 18068,17 грн., у тому числі: грошове забезпечення - 6550,74 грн.; продовольче забезпечення - 2997,10 грн.; речове забезпечення - 2086,34 грн.; оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 6433,99 грн. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані з утриманням в Національній академії внутрішніх справ в розмірі 18068,17 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1378,00 грн. судових витрат.

Outcome: approved