Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

ОСББ «Центр» звернулось до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Центр»: заборгованість по внескам та платежам співвласників об'єднання за 2013-2015 роки в сумі 4 844,08 гривень; інфляційні витрати в сумі 1 056,14 гривень, 3% річних в сумі 145,31 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1 189 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є мешканцем багатоквартирного будинку [ADDRESS] який обслуговується та перебуває на утриманні ОСББ «Центр». В період з 2013, 2014 та 2015 роки [PERSON] не сплачує комунальні платежі за утримання будинку та прибудинкової території в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 4 299,68 гривень. Також, [PERSON] не сплачував послуги водопостачання в період 2014-2015 року, що створило заборгованість в розмірі 544,4 грн. Добровільно сплатити виниклу заборгованість [PERSON] не погодився, що змусило ОСББ «Центр» звернутися до суду з відповідними вимогами. Представники позивача Шарко М.Л. в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви від 28.12.2015 року та просили суд задовольнити її. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, наголошував на її необґрунтованість. Пояснив суду, що позивач належним чином не виконує свої обов'язки, так в 2007 році, через протікання води в квартиру, він був змушений за власні кошти найняти підрядника для закладення міжпанельних швів в квартирі [ADDRESS]. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не правильно був складений розрахунок його заборгованості, оскільки заборгованість по квартплаті складає 427,2 грн., по водопостачанню 544,4 грн., всього 1 071,60 грн. Станом на 01.01.2016 року ним було сплачено ОСББ «Центр» 8 571 грн., я заявлений позов складає 7 234,53 грн. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. З паспортних даних відповідача вбачається, що його зареєстрованим місцем проживання є саме ця квартира. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. Житловий будинок [ADDRESS] є багатоквартирним і багатоповерховим будинком. Обслуговування будинку здійснює ОСББ «Центр», яке було створено з метою забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території. ОСББ «Центр» діє у відповідності до ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту. Стаття 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III також передбачає, що в одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об'єднання. Як зазначено в п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 року №572 (зі змінами) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Хоча сторонами суду не було надано письмовий Договір про надання житлово-комунальних послуг, суд вважає доведеним факт перебування сторін в певних правовідносинах щодо надання позивачем та отримання відповідачем послуг по утриманню будинку і прибудинкової території. В подібні правовідносини особа вступає автоматично, набувши певні права на користування та розпорядження нерухомим об'єктом яке входить до комплексу будівель, що обслуговуються ОСББ. Тому право вимагати заборгованість за надані послуги кореспондується саме з тих договірних умов, що були прийняті сторонами в момент отримання відповідачем речових прав на квартиру чи створення ОСББ. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об'єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів. Згідно з ч.2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно. Рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 19.04.2012 року № 290 були встановлені тарифи, затверджені загальними зборами членів ОСББ «Центр», з утримання житлового будинку та прибудинкової території, у розмірі 1,60 гривень за 1 кв.м. загальної площі квартири. На стадії судового розгляду справи відповідач не погодився на пропозицію позивача самостійно погасити заборгованість до винесення судового рішення чи врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди. За 2013 рік відповідач належним чином не сплачував житлово-комунальні платежі, пов'язані з обслуговуванням і утриманням будинку та прибудинкової території, тому утворилась заборгованість на суму 1 619,36 грн., розмір інфляції склав 8,10 грн. Також, не повністю були сплачені відповідачем розрахунки пов'язані з обслуговуванням і утриманням будинку та прибудинкової території за період 2014-2015 р., заборгованість за які склала по 1 340,16 грн. за кожний рік. Всього заборгованість відповідача перед позивачем за 2013, 2014 та 2015 роки за житлово-комунальні послуги складає 4 299,68 грн. Сума заборгованості відповідача перед ОСББ у розмірі 4 299,68 грн., що пов'язана з обслуговуванням, ремонтом і утриманням будинку та прибудинкової території підтверджена наданими об'єднанням розрахунками та доказами. Повністю відповідач визнав свою заборгованість перед позивачем за водопостачання в період 2014-2015 р. в розмірі 544,40 грн. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи вимоги щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 1056,14 грн. суд виходить з наступного. Вирішуючи спір в цій частині вимог суд дійшов до висновку, що правовідносини, які складаються між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Надані представником позивача розрахунок заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та розрахунок трьох процентів річних, не викликають сумніву в правильності їх складання. В даному випадку інфляційні втрати суми заборгованості відповідача за комунальними виплатами складають 871,16 гривень, з яких інфляція суми заборгованості (1619,36 грн.) за 2013 рік склала 8,10 грн., 2014 рік (заборгованість 1340,16 грн.) - 333,70 грн., 2015 рік (заборгованість 1340,16 грн.) - 529,36 грн. Інфляційні втрати дворічної заборгованості за водопостачання в розмірі 544,40 грн. складають 184,98 грн. Передбачені статтею 625 ЦК України три відсотка річних з загальної суми заборгованості складають 145,31 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК у випадку відсутності між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг, але за наявності між ними фактичних відносин з надання таких послуг суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає за можливе в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг покласти на боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Відповідно до змісту ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved