Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.10466, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 50300,02 гривень на купівлю транспортного засобу марки «HAFEI LOBO HF J7110E3», 2008 року випуску. За користування кредитом позичальник сплачує річну процентну ставку, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору така становила 15,4% річних. Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки від 11 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати солідарно в межах суми 50,0 гривень за зобов'язаннями позичальника, які виникають з кредитного договору. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 23 листопада 2011 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки «HAFEI LOBO HF J7110E3», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачеві на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав повністю, при цьому, відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим станом на 14 серпня 2015 року заборгованість за кредитом становить 31560,18 гривень. Враховуючи наведене, просить позов задоволити, в рахунок погашення кредитних зобов'язань звернути стягнення на предмет застави (транспортний засіб), стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 50,0 гривень, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Представник позивача Качмар А.І. в судове засідання не з'явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Виклик відповідача здійснювався також шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» № 205 від 04 листопада 2015 року. Враховуючи наведене, розгляд справи проведено без його участі та на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.50). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк» підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. За приписами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов'язання, згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.14-15), 09 вересня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.10466, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50300,02 гривень на купівлю транспортного засобу марки «HAFEI LOBO HF J7110E3», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. За користування кредитом позичальник сплачує річну процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення договору така становила 15,4% річних. Згідно з умовами кредитного договору позичальник надає право банку без внесення змін до кредитного договору, здійснювати перегляд (зміну) процентної ставки в залежності від зміни грошово-кредитної політики, облікової ставки НБУ, зміни вартості ресурсів, що залучаються банком, зміни кредитного ризику, зміни ринкової вартості ТЗ, попиту і пропозиції на кредитному ринку або інших факторів з повідомленням про це позичальника, шляхом надсилання відповідного листа на адресу реєстрації (проживання) клієнта банку. Банк має право змінювати в односторонньому порядку свої тарифи (крім процентної ставки), повідомивши про це позичальника. При впровадженні процентної ставки банк надає позичальнику новий графік без внесення змін до кредитного договору. ПАТ «Ідея Банк» взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами від 14 вересня 2011 року (а.с.22, 29). Відповідач [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому станом на 14 серпня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 31560,18 гривень, з яких 14292,04 гривень - основний борг; 12106,87 гривень - прострочений борг; 4410,80 гривень - простроченні відсотки; 55,69 гривень - строкові відсотки; 406,74 гривень - пеня; 288,04 гривень - дебіторська заборгованість (а.с.30). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 23 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу марки «HAFEI LOBO HF J7110E3», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. Заставна вартість предмету застави становить 54260,0 гривень (а.с.16-17). Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з умовами договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає, зокрема, продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно зі ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» в частині звернення стягнення на предмет застави. Вирішуючи позовну вимогу щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 50,0 гривень, суд вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.13), 11 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати солідарно в межах суми 50,0 гривень за зобов'язаннями позичальника, які виникають з кредитного договору. Нормами ч.1 ст.553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позов ПАТ «Ідея Банк» слід задоволити повністю. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Ідея Банк» пропорційно до заявлених позовних вимог судовий збір у розмірі 924,60 гривень судового збору та 420,0 гривень витрат, пов'язаних з публікацією оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр», а всього 1344,60 гривень.

Outcome: approved