Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 25.05.2017 року звернулося до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 23\~941,65 грн. заборгованості за кредитним договором від 08.02.2008 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк» договору №б/н від 08.02.2008 року відповідач отримав в банку кредит в розмірі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 30.04.2017 року у нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 23\~941,65 грн., з яких 6404,41 грн.\~заборгованість за кредитом, 14\~559,07 грн.\~заборгованість по процентах за користування кредитом, 1600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1128,17 грн. штрафу (процентна складова). Ухвалою суду від 16.06.2017 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження в справі. Представником відповідача 20.04.2018 заявлялося клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено (ухвала від 20.04.2018); також судом неодноразово відкладався розгляд справи за клопотаннями представника відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Суд, ухвалив, проводити розгляд справи за відсутності осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка таких осіб, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі\~ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлено, що 08.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30\~000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, був повідомлений про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті\~\~ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в самій анкеті. Позивачем не доведено, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, приєднаний до позовної заяви, відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви. Згідно з положеннями статтей\~634,\~638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві. З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 30.04.2017 року в позичальника виникла заборгованість в розмірі 23\~941,65 грн. 30.11.2018 року подав письмові заперечення проти позову про стягнення заборгованості по кредиту, в яких просив відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності, та зазначив, що банком не надано доказів отримання відповідачем нової платіжної картки, термін дії отриманої картки закінчився в лютому 2009 року, а позов подано 17.05.2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за\~\~кредитним\~\~договором\~\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно статтей\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 25.05.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що дія картки закінчилась у лютому 2009 року. Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту\~\~перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Оскільки дія картки закінчилась у лютому 2009 року, а позов подано 11 вересня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач, суд дійшов висновку про відмову в позові за пропуском строку позовної давності. Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк наполягав на тому, що за згодою з відповідачем, між ними була продовжена дія картки та додано розрахунок заборгованості за період з 01.01.1999 року по 05.06.2018 року. За змістом пункту 2.9. Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого\~постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137\~(у редакції, що діяла станом на 31 травня 2009 року), кредитна\~\~лінія\~\~під\~\~операції\~\~з\~\~платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.Строк дії\~\~кредитної\~\~лінії,\~\~яка\~\~відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Кредитування держателів\~\~платіжних\~\~карток\~\~у\~\~межах\~\~обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми\~\~ документами банку\~\~ з\~\~ питань кредитування\~\~та\~\~договором\~\~між\~\~клієнтом\~\~і банком-емітентом. Клієнт на\~\~власний розсуд\~\~або\~\~відповідно\~\~до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному\~\~обсязі використовує\~\~впродовж\~\~строку\~\~його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його\~\~користування на умовах, передбачених договором. Після виконання зобов'язань сторін або в разі\~\~розірвання\~\~(закінчення терміну дії) договору банк на вимогу клієнта\~\~зобов'язаний видати йому довідку про повернення платіжної картки,\~\~кредиту та процентів за ним. Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Крім того, позивачем долучений розрахунок заборгованості за період з 01.01.1999 року по 05.06.2018 року на № картки 4149605357685551, позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості за договором, укладеним 08.02.2008 року, з якого вбачається відсутність внесення позивачем коштів на погашення кредиту, оскільки позивачем не надано переконливих доказів того, що дані суми, які зазначені в розрахунку як автоматичне погашення коштів, перераховані саме відповідачем, а не зараховані самим банком внаслідок внутрішньобанківських розрахунків, . Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування конвенції (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявленою стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Про застосування позовної давності представник відповідача [PERSON] заявив клопотання, подавши заяву в письмовому вигляді. Згідно розяснень, даних в п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Приватбанк» у задоволенні позову до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.02.2008 року за пропуском строку позовної давності. Судом установлено факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Відповідно до п. 6\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати Як зазначено\~устатті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у звязку з повною відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення понесених ним судових витрат.

Outcome: dismissed