Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] 31.08.2015 року (відповідно до відмітки на конверті) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.08.2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем був укладений кредитний договір № EK_ST_B_AV00066591, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1379,00 грн., з терміном повернення 25.08.2012 р. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити банку плату, комісії та можливі санкції. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 0,01% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 2,67% від суми кредиту. За умовами договору позичальник зобовязався не пізніше дати, встановленої в графіку поповнювати рахунок банку у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших за суму платежу, встановлену у графіку, а також у сумах комісій за управління кредитом. Позичальник зобовязаний щомісячно виконувати свої боргові зобовязання відповідно до графіку. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. За договором у випадку прострочення позичальником сплати за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача станом на 28.08.2015 р. становить 3782,46 грн., з яких кредит 1033,49 грн., відсотки 00,04 грн., комісія за РО 331,38 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2417,55 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши через канцелярію клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с. 43). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с. 34) повідомлявся належним чином (а.с. 47), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Згідно ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч. 2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач, про що вказав у заяві. Оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 25.08.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування № EK_ST_B_AV00066591 (а.с. 3-7, 29), за яким банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 1379,00 грн. з терміном повернення 25.08.2012 р. зі сплатою 0,01% річних. Комісія за управління кредитом встановлена в розмірі 2,67% від суми кредиту. За порушення допущені позичальником, що передбачені п. 4.3 загальної частини договору передбачена пеня в розмірі 0,50% (п.п. 1-9 Спеціальної частини Договору). Відповідно до Загальної частини договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції (п.1.1). Кредит надається позичальнику для сплати вартості товару/послуги продавця (п. 1.1.1). Строк кредитування становить з дня фактичного надання кредиту включно по дату, визначену спеціальною частиною договору (п. 1.2) За користування кредитом встановлено плату у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі зазначеному в п. 3 Спеціальної частини договору (п. 1.3). За обслуговування кредиту встановлено щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої визначено спеціальною частиною договору (п. 1.4). Кредит надається однією сумою з одночасним перерахуванням на Рахунок-коресподент, реквізити якого зазначені в п.7 Спеціальної частини договору, перерахування коштів з якого здійснюється за дорученням позичальника банком в сумі неоплаченої позичальником частини вартості товару/послуги Продавця з рахунку-коресподента на рахунок Продавця відповідно до рахунку-фактури, наданої Продавцем, за виключенням сум, належних до сплати Банку відповідно до умов договору (п.2.2). Проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачується позичальником в порядку визначеному п. 2.6 загальної частини договору (п. 2.5.1). Проценти та комісію за управління кредитом позичальник має сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, який є додатком до договору (п. 2.5.2). Щомісячний платіж, передбачений графіком, складається із строкової частини кредиту та строкових процентів. Платежі є ануїтентними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме: основного боргу та процентів (п. 2.6.1). Позичальник зобовязується щомісячно не пізніше дати, встановленої у графіку, поповнювати рахунок-кореспондент банку, у валюті кредиту шляхом або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом (п. 2.6.2). Позичальник зобовязаний щомісячно виконувати свої боргові зобовязання відповідно до графіку та не пізніше встановленого строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню) (п. 3.3.2). У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (п. 4.2). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним (п. 6.4). Відповідно до графіка погашення заборгованості за кредитом та процентами, який є додатком №1 до договору банківського обслуговування № EK_ST_B_AV00066591 від 25.08.2011 р., позичальник зобовязаний вносити щомісячно у визначену графіком дату кошти в рівних частинах (151,80 грн.) на погашення заборгованості за кредитним договором. Розмір щомісячних платежів складається із суми основного боргу, процентів за користування кредитом та комісії за управління кредитом (платежі за надані послуги на користь банку за обслуговування кредитної заборгованості) (а.с. 7) Що також підтверджується наданим позивачем детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки. (а.с. 29) Згідно розрахунку заборгованості позичальника за кредитним договором № EK_ST_B_AV00066591 від 25.08.2011 р. станом на 28.08.2015 р. у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму 3782,46 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 1033,49 грн., відсотків 0,04 грн., комісії за РО 331,38 грн. та пені в сумі 2417,55 грн. (а.с. 8) ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» є юридичною особою, що знаходиться в стадії ліквідації (а.с.12) За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісіями за РО в розмірі 331,38 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до п. 5 Спеціальної частини укладеного між сторонами договору, позичальник зобовязаний щомісячно у розмірі 2,67% від суми кредиту, тобто по 36,82 грн. щомісячно, сплачувати банку за управління кредитом. Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по комісіям за РО в розмірі 331,38 грн. задоволенню не підлягають. Також, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача пені в розмірі 2417,55 грн. суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі № 6-100 цс 14 та яка є обовязковими для застосування відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України. А тому суд вважає необхідним зменшити розмір пені, яку позивач просить стягнути із відповідача, як таку, що значно перевищує розмір збитків до суми завданих збитків, а саме до 1033, 53 грн. Також з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач юридична особа звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідно до ст.ст. 3, 10, 15, 16, 526, 530, 551, 610, 611, 625, 626 ч.1, 627, 629, 640, 641, 642, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial