Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що [PERSON] не виконує зобовязання за кредитним договором № 366 бл від 23 квітня 2014 року, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 13000,00 грн. зі сплатою 70 % річних від залишку кредиту строком на 24 місяці і який вона зобовязувалася погашати згідно графіка платежів, а [PERSON] та [PERSON], з якими 23 квітня 2014 року кредитною спілко «Імперіал ЛТД» та [PERSON] були укладені договори поруки, у свою чергу не виконали зобовязань згідно договорів поруки, на попередження про необхідність сплати боргу не реагують. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив викладені у позовній заяві обставини. Вказував, що відповідачу [PERSON] пропонувалось вирішити спір мірним шляхом, однак вона відмовилась, вказавши, щоб його передавали до суду. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов визнали частково. На початку розгляду справи [PERSON] вказувала, що визнає позов виходячи з тіла кредиту на 12000 грн. Потім зазначала, що не визнає його в частині нарахування їй подвійних відсотків за користування кредитом за період з липня 2015 року по березень 2016 року, вказуючи, що про таку зміну процентної ставки її ніхто не повідомляв до 10 березня 2016 року. Також відповідач зазначала, що погашала кредит до травня 2015 року, доки там працював Зарубей. Далі вона перестала погашати кредит, оскільки не знала хто саме працює у Біловодській філії кредитної спілки, а також через те, що у неї слалось важке майнове становище у сімї, на що нею в принципі й було оформлено кредит. Просила суд врахувати її важкий майновий стан й при задоволенні позову постановити рішення з розстроченням сплати боргу на 24 місяці. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також визнали позов частково. Підтвердили факт того, що [PERSON] брала кредит, а вони за неї поручались. Згодні з тим, що за законом повинні відповідати разом із [PERSON], однак робити по факту цього не збираються. Вказували, що повідомлення про необхідність погашення кредиту від кредитної спілки отримували поштою у березні 2016 року. Після цього вони звертались до [PERSON], на що та їм повідомляла, що це питання вирішить, кредит заплатить. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання крім виконання обовязку повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 23 квітня 2014 року був укладений кредитний договір № 366 бл, за яким кредитна спілка «Імперіал ЛТД» надала [PERSON] кредит у розмірі 13000,00 грн. строком на 24 місяці під 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В забезпечення виконання своїх зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором, у цей же день між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] з кожним окремо були укладені договори поруки №№ 366 бл/1 та 366 бл/2 відповідно. За умовами кредитного договору [PERSON] зобовязувався повернути кредит у повному обсязі згідно графіку платежів до 23 квітня 2016 року включно, а також сплатити проценти за користування кредитом. Укладеними договорами поруки між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] передбачається, що поручителі кожен окремо з відповідачем [PERSON] зобовязувалась солідарно відповідати за своєчасне і повне виконання своїх зобовязань останньою за кредитним договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON], свої зобовязання з моменту укладення кредитного договору належним чином не виконувала, а з травня 2015 року взагалі припинила їх виконувати, що свідчить про порушення нею умов кредитного договору. Пунктом 3.7 кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит, може, за рішенням Кредитного комітету, визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Відповідно до п 3.8 кредитного договору протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. З дати виконання Позичальником своїх поточних зобовязань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за ставкою, визначеною п. 3.8. цього Договору, такий кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати і плата за користування ним справляється за процентною ставкою встановленою в пункті 3.1 цього Договору (див. п. 3.9 кредитного договору). Вказані умови договору свідчать про те, що згідно з вимогами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за даним кредитним договором має ознаки змінюваної процентної ставки. Як вбачається з того ж самого розрахунку заборгованості, у звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, їй з 02 липня 2015 року було встановлено нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 140 % річних. З матеріалів справи, а саме листа попередження від 05.03.2016 № 123, а також рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (див. а.с. 84, 85) вбачається, що факт того, що кредиту надано статусу з підвищеним ризиком з процентною ставкою 140 % річних відповідачі дізнались лише 10 березня 2016 року. Частиною 4 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Правилами, передбаченими ч. 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. В даному випадку із суті виниклих між сторонами правовідносин вбачається, що застосування положень ст. 1056-1 ЦК України є обовязковим для сторін, незважаючи на те, що умови кредитного договору суперечать ним відносно строку зміни процентної ставки в бік її збільшення кредитодавцем. Так, згідно положень ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України КС «Імперіал» повинна була за 15 календарних днів сповістити відповідачів про прийняте рішення щодо визнання кредиту з підвищеним ризиком і вже потім встановлювати процентну ставку в 140% річних через 15 днів після отримання ним повідомлення. Цих вимог закону позивач не дотримався, тому суд вважає обґрунтованими заперечення відповідачів в цій частині. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі дізнались про підвищення ним процентної ставки лише 10 березня 2016 року, обраховувати цю про процентну ставку у підвищеному розмірі слід з 26 березня 2016 року. Отже, враховуючи наведене, суд встановлено, що станом на 19 травня 2016 року загальна заборгованість зі сплати кредиту у [PERSON] перед кредитною спілкою складає 22057,39 грн., яка складається із заборгованості зі сплати основного боргу 12000,00 грн., заборгованості зі сплати процентів 10057,39 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 543 ЦК України вказує, що у разі солідарного обовязку боржників (відповідачів) кредитор (позивач) має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників (відповідачів) разом. Із позовної заяви позивача йдеться, що відповідачі попереджались про необхідність повернення кредиту. Дану обставину відповідачі [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, тому вона є доведеною і не підлягає додатковому доказуванню. Аналізуючи наведене, у суду не виникає сумнівів стосовно обґрунтованості вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором на суму 22057,39 грн, оскільки вони підписуючи відповідні договори погоджувались з їх вимогами, а тому повинні відповідати перед кредитором разом боржником окремо друг від друга. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов КС «Імперіал» задоволений частково, отже на користь позивача з відповідачів в рівних частках слід стягнути судовий збір, що був сплачений позивачем, пропорційно задоволених його вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial