Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Наприкінці липня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 18 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якої висловила бажання оформити на своє ім'я кредитну картку «Універсальна» та погодилася з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Таким чином, між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 78538 гривень 64 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом - 2959 гривень 29 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 67795 гривень 51 копійок, пені -3567 гривень 71 копійок, а також штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 3716 гривень 13 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася та відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області (а.с.46) [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], не значиться. Тому, [PERSON] повідомлена про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court. gov.ua/sud1005. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк», із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якої висловила бажання оформити на своє ім'я кредитну картку «Універсальна» та погодилася з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. У такий спосіб між сторонами було укладено договір б/н, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.7), Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8), Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-32). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Подавши анкету-заяву від 18 вересня 2012 року, [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язанням має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. Згідно з п.2.1.1.5.5 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що [PERSON] користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала, не сплачував відсотки за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виник борг у загальному розмірі 78538 гривень 64 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом - 2959 гривень 29 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 67795 гривень 51 копійок, пені - 3567 гривень 71 копійок, а також штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 3716 гривень 13 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 06 червня 2018 року (а.с.5-6). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 3567 гривень 71 копійок. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов'язанням у розмірі 4216 гривень 13 копійок. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] штрафу за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 74332 гривні 51 копійок (78538,64 - 4216,13). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 74332 гривень 51 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 10 липня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 94,64% (74332,51 / 78538,64 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1667 гривень 56 копійок (1762 / 100% ? 94,64%). На підставі викладеного та

Outcome: partial