Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

ОКП « Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, мотивуючи свої вимоги наступним. Відокремленим підприємством « Виробнича одиниця обласного комунального підприємства « Донецьктеплокомуненерго» « Димитровтепломережа» в опалювальний період 2007-2013 р. надана теплова енергія у квартиру з опалювальною площею 44,3 м2, яка знаходиться за адресою: м. Димитров, мікрорайон Восточний б. 22, кв. 29 ( особовий рахунок № 1087). Вищевказана квартира належить [PERSON], [INFO] на праві приватної власності. Позивач в даній квартирі зареєстрований з 17.04.1990 року, виписаний з квартири 04.07.2014 року, залишаючись власником цієї квартири. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № 1087, оскільки позивач надав теплову енергію, а відповідач використав надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовляється від неї. В період 01.10.2009 року до 01.07.2015 року відповідач не в повному обсязі сплачував за теплову енергію, у звязку з чим по особовому рахунку № 1087 виникла заборгованість в розмірі 9031,84 грн. Станом на 01.05.2016 року зазначена заборгованість відповідачем не сплачена. Також зазначили, що відповідач за спірний період зобовязаний сплатити гроші за спожиту теплову енергію , 3 % річних та інфляційні збитки, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обовязку щодо оплати вказаної заборгованості. Ціна позову складає: 12870,42 грн, з яких: -Сума основного боргу за період з 01.10.2009 року до 01.07.2015 року 9031,84 грн.. -3 % річних за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року 595,84 грн., -Інфляційні збитки за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року 3242,74 грн. В порядку наказного провадження позивач звернувся до Димитровського міського суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ОКП « Донецьктеплокомуненерго». 20.07.2015 року Димитровським міським судом ухвалено судовий наказ № 2-н/226/734/2015 про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 9031,84 грн, 3% річних в сумі 595,84 грн.,та інфляційних в сумі 3348,00 грн з боржника [PERSON]В на користь ОКП « Донецьктеплокомуненерго». Не погодившись з судовим наказом відповідач звернувся до суду з заявою про скасування зазначеного рішення. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 07.03.2016 року судовий наказ було скасовано. Оскільки судовий наказ було скасовано, позивач звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 12870,42 грн. та судових витрат в сумі 1378,00 грн. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 08.08.2016 року цивільна справа за позовом ОКП « Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію за підсудністю була передана до Щорського районного суду Чернігівської області \~\~\~\~ В судовому засіданні представник позивача відсутній,\~\~ надав суду заяву про розгляд справи без представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Надали пояснення до позовної заяви, зазначили, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. З виписки особового рахунку № 1087 вбачається, що відповідач протягом 2009-2015 років періодично сплачував на користь позивача суми коштів за послуги з теплопостачання. Це свідчить про визнання ним свого обовязку по сплаті зазначених послуг. Таким чином, сплачені кошти на користь позивача є підставою для переривання та поновлення строку давності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № 1087, оскільки позивач надав теплову енергію, а відповідач використав надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовляється від неї. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги за період з 01.10.2009 року до 01.07.2015 року 9031,84 грн, інфляційні збитки за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року 3242,74 грн., 3 % річних за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року 595,84 грн. Згідно копії ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 07.03.2016 року у видачі судового наказу про стягнення вищевказаної заборгованості позивачу було відмовлено та розяснено про право позивача на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобовязання Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач. У ч. 1 ст. 95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. З досліджених матеріалів справи вбачається, що 20.07.2015 року Димитровським міським судом ухвалено судовий наказ № 2-н/226/734/2015 про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 9031,84 грн, 3% річних в сумі 595,84 грн.,та інфляційних в сумі 3348,00 грн з боржника [PERSON]В на користь ОКП « Донецьктеплокомуненерго». Не погодившись з судовим наказом відповідач звернувся до суду з заявою про скасування зазначеного рішення. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 07.03.2016 року судовий наказ було скасовано. Оскільки судовий наказ було скасовано, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 12870,42 грн. та судових витрат в сумі 1378,00 грн. А отже, доводи представника відповідача про переривання перебігу позовної давності не мають правових підстав, а тому позовна давність не може бути застосована. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно перевіреного у судовому засіданні розрахунку позивача інфляційне збільшення суми боргу, який виник у відповідача , за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року становить 3242,74 грн. Три відсотки річних за період з 21.11.2010 року по 20.06.2015 року становить 595,84 грн. Враховуючи положення ст.625 ЦК України інфляційне збільшення заборгованості в сумі 3242 грн.74 коп. та три відсотки річних в сумі 595 грн.84 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. В звязку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, а саме: в рахунок відшкодування сплаченого судового збору при зверненні до суду 1378 грн.

Outcome: approved