overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

озивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 18.07.2014 року у виконкомі Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис за №10. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], якій проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Більше восьми місяців вони фактично не підтримують шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї стали непорозуміння між ними, що призводило до постійних сварок та скандалів. Відповідач не має бажання проживати з сімєю, веде аморальний спосіб життя. Крім того, він не надає жодної матеріальної допомоги, та не цікавиться здоровям сина. Вважає, що шлюб розпався остаточно а примирення неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, а справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча в належному порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги обгрунтованi та пiдлягають задоволенню. Так, із свідоцтва про шлюб серії І-МИ №099075 вбачається, що 18.07.2014 року у виконкомі Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №10. З матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини на даний час між сторонами фактично припинені, як подружжя вони не проживають більше восьми місяців, і причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки та скандали, що виникали на побутовому ґрунті, які і призвели до фактичного розпаду сімї. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як його небажання зберегти сімю. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дiйшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сiмя розпалась остаточно i шлюб необхiдно розiрвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

озивач звернулась із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) площею 4,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чапаєвської селищної ради Кегичівського району Харківської області, що належала її чоловікові [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Комунарське Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач та треті особи - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Комунарське Кегичівського району Харківської області, був чоловіком позивача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. За життя спадкодавець заповіту про спадкування його майна не залишив, позивач є єдиною спадкоємицею після його смерті, дітей не було. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримала відмову, в зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки було змінено вже після смерті спадкодавця, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Означена вище громадянка звернулася з зазначеним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги збільшила і пояснила,що між нею та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку №5168755351061474 для виплат заробітної плати і випуск платіжної картки шляхом оформлення відповідної анкети,/письмового примірника не отримувала/ відповідно до якого ПАТ КБ «Приват банк» надає послуги з відкриття та ведення рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Після оформлення договору вона отримала карту для виплат та працівник банку надала карту для отримання за необхідності кредиту, а вона зобов»язалася оплачувати зазначені послуги у відповідності з тарифами, встановленими банківською установою. При укладанні цього договору вона надавала свої персональні дані, відомості про прізвище матері,реєстрацію місця проживання і таке інше. 22 червня 2015 року вона звернулася до банку у відділ банківської безпеки та повідомила про операцію, а саме зняття коштів у розмірі 12907 ,17 гривень, яку вона не санкціонувала,картку не передоручала, інформацію про ПІН код не розголошувала. На її думку, відбувся витік інформації з устави банку, тому що, коли вона у оператора з»ясовувала, які дані вказав крадій при знятті коштів,їй назвали дані про місце її реєстрації викривлену,яка була вказана тільки в анкеті позичальника і ніхто інший цих викривлених даних знати не міг. Про вказані дії повідомила в правохоронні органи, де була визнана потерпілою, однак шкоду не відшкодовано. Як вбачається з постанови слідчого не встановлено складу шахрайства в діях особи,що зняла кошти та не встановлено саму особу. Враховуючи те,що банк провів операцію по списанню коштів без повідомлення пінкоду, тобто некоректно,злочин проти неї стався з вини відповідача, який не забезпечив зберігання її коштів, не повернув означені суми, не прийняв міри до захисту коштів клієнта,вважає,що порушив договірні зобов»язання. За час більше трьох років,кошти,що належали їй знецінилися,тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Означений вище позивач звернувся з вказаним позовом в суд. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, та обґрунтуванні висновків суду, на що може бути витрачений тривалий час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

ОКВПВКГ «Миргородводоканал» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання, в якій просило стягти з відповідача заборгованість в сумі 956 грн. 74 коп., що виникла станом на 1 грудня 2014 року, та судові витрати. У позові посилалося на те, що відповідач проживала в квартирі [ADDRESS] та користувалась послугами по водопостачанню згідно укладеного з нею договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 25.07.2012 року. Відповідач користувалася послугами з водопостачання але оплату не проводила, у зв'язку з чим станом на 1 грудня 2014 року існує заборгованість в розмірі 956,74 грн. Направлену претензію про сплату заборгованості відповідач залишила без відповідного реагування. Позивач свого представника у судове засідання не направив, у поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд стягти з відповідача заборгованість, що виникла станом на 01.12.2014 року в сумі 956,74 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору та 216,00 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час судового розгляду була повідомлена відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином (а.с.24). Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач 25.07.2012р. уклав з позивачем договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] (а.с.5-6), та зареєстрований як абонент послуг з водопостачання та водовідведення, отже у відповідності з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем житлово-комунальних послуг та згідно п.3 ст.20 цього Закону зобов'язаний проводити оплату за надані послуги за установленими тарифами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до виписки з особового рахунку про нарахування і оплату за водопостачання та водовідведення заборгованість відповідача станом на 01.12.2014р. складає 956 грн. 74 коп. (а.с. 9) Погашення вказаної заборгованості не проводилося, отже вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.1, 11) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 216,00 грн.(а.с.25, 26) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

ОК «Добра Родина» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Після укладання зазначеного договору відповідачем була подана заява про вступ до членів кооперативу. Відповідачу кооперативом надаються послуги з електропостачання, водопостачання і водовідведення, вивезення відходів, а також послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідач тривалий час отримує послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, але не сплачує за них в повному обсязі. За період з 01.01.2014 року по 01.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 17559,31 грн. Невиконання відповідачем обов'язку щодо своєчасної сплати комунальних послуг призвело до нарахування кооперативу на користь постачальних організацій заборгованості по комунальним послугам та штрафних санкцій. У зв'язку з цим, загальними зборами кооперативу було прийнято рішення від 16.03.2015 року, яким покладено обов'язок на неплатників платежів відшкодувати кооперативу заборгованість по комунальним та експлуатаційним платежам. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 17559,31 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Після укладання зазначеного договору відповідачем була подана заява про вступ до членів кооперативу. Відповідачу кооперативом надаються послуги з електропостачання, водопостачання і водовідведення, вивезення відходів, а також послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідач тривалий час отримує послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та сплачує їх в повному обсязі. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Добра Родина» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

ОКЗ Нікопольський протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою, в якій просить забовязати [PERSON] зявитися на госпіталізацію та пройти курс лікування в умовах стаціонару ОКЗ «НПТД» виконувати призначення лікаря, проходити медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарних умов в ОКЗ «НПТД, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. У судове засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 статті 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворої [PERSON] Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з висновку лікарсько-консультаційної комісії ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» від 13.08.2015 року про необхідність госпіталізації хворої [PERSON], вона має діагноз: МРТБ (12.05.2015) правої легені (дисемінований) Дестр (+) МБТ (+) М (+) МГ(+) РИФ(+) К (+) резис 1+ (НRZS) резист.ІІ+ (Оfx) гіст. 0 кат. 4 (ІТБ) ког.2 (15). [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «НПТД» з квітня 2015 року, як така, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Порушує протиепідемічний режим у стаціонарі, відмовляється від лікування, що ставить під загрозу зараження та захворювання на туберкульоз інших осіб. Про необхідність лікування була попереджена, але не лікується. Відповідно до ч.2,3 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» встановлено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для обовязкового зобовязання зявитись [PERSON] до протитуберкульозного закладу ОКЗ Нікопольського протитуберкульозного диспансеру для лікування в стаціонарних умовах. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

ОКЗ Нікопольський протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою, в якій просить зобов'язати [PERSON] з'явитися на госпіталізацію та пройти курс лікування в умовах стаціонару ОКЗ «НПТД» виконувати призначення лікаря, проходити медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарних умов в ОКЗ «НПТД, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. У судове засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 статті 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого [PERSON] Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з висновку лікарсько-консультаційної комісії ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» від 01.07.2014 року про необхідність госпіталізації хворого [PERSON], він має діагноз: ВДТБ (30.04.2014) обох легень (дисемінований) Дестр (-) МБТ (+) М (+) К (0) резист. (0) гіст.0 кат.1 ког.2 (14). [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «НПТД» з 06.05.2014 року, як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Отримав курс лікування в ОКЗ «НПТД» однак порушив протиепідемічний режим, перервав лікування 26.06.2014 року та категорично відмовляється від госпіталізації до ОКЗ «НПТД». Про необхідність лікування був попереджений, але не лікується. Відповідно до ч.2,3 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» встановлено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання обов'язковою госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу ОКЗ Нікопольського протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

ОКЗ Нікопольський протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою, в якій просить зобовязати [PERSON] зявитися на госпіталізацію та пройти курс лікування в умовах стаціонару ОКЗ «НПТД» виконувати призначення лікаря, проходити медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарних умов в ОКЗ «НПТД, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. У судове засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 статті 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого [PERSON] Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з висновку лікарсько-консультаційної комісії ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» від 06.08.2015 року про необхідність госпіталізації хворого [PERSON], він має діагноз: МРТБ (20.04.2015) правої легені (інфільтртивний ВГЛВ) Дестр (-) МБТ (+) М (+) МГ(+) РИФ(+) К (+) резис 1+ (ZНRЕS) резист.ІІ- гіст. 0 кат. 4 (ВДТБ) ког.2 (15). [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «НПТД» з 19.05.2014 року, як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Отримав курс лікування в ОКЗ «НПТД» однак перервав лікування 30.01.2015 року та категорично відмовляється від госпіталізації до ОКЗ «НПТД». Про необхідність лікування був попереджений, але не лікується. Відповідно до ч.2,3 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» встановлено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для обовязкового зобовязання зявитись [PERSON] до протитуберкульозного закладу ОКЗ Нікопольського протитуберкульозного диспансеру для лікування в стаціонарних умовах. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

ОКЗ Нікопольський протитуберкульозний диспансер звернувся до суду з заявою, в якій просить зобов'язати [PERSON] з'явитися на госпіталізацію та пройти курс лікування в умовах стаціонару ОКЗ «НПТД» виконувати призначення лікаря, проходити медичні огляди та обстеження, дотримуватися санітарних умов в ОКЗ «НПТД, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. У судове засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч.1 статті 285 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності хворого [PERSON] Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з висновку лікарсько-консультаційної комісії ОКЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» від 12.09.2014 року про необхідність госпіталізації хворого [PERSON], він має діагноз: ІТБ (16.05.2014) лівої легені (інфільтативний) Дестр (+) МБТ (-) М (-) К (0) резис (0) гіст. 0 кат. 2 ког.2 (14). [PERSON] перебуває на обліку в ОКЗ «НПТД» з 19.05.2014 року, як такий, що хворіє на активну форму туберкульозу легень. Отримав курс лікування в ОКЗ «НПТД» однак перервав лікування 24.07.2014 року та категорично відмовляється від госпіталізації до ОКЗ «НПТД». Про необхідність лікування був попереджений, але не лікується. Відповідно до ч.2,3 статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» встановлено, що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання обов'язковою госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу ОКЗ Нікопольського протитуберкульозного диспансеру строком на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: approved