Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

ОМР звернулася до суду з позовом до [PERSON], про зобов'язання відповідача власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого приміщення на прибудинковій території, площею 40 кв.м., за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, що звільнилася після знесення сараю та розпочав на ній будівництво приміщення площею 40 кв.м., з порушенням вимог законодавства- а саме без виділення земельної ділянки під будівництво, без отримання дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектної документації. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що сараєм користувався давно, документів у нього на цей сарай немає, раніше там були конюшні. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у ході судового розгляду, квартира [ADDRESS], зареєстрована за померлою [PERSON], дружиною відповідача, в якій він зареєстрований разом з двома синами: [PERSON] та [PERSON] (а.с.16,22). 26 вересня 2013 р. уповноваженими особами дільниці №7 КП «ЖКС «Пересипський» було виявлено, що на прибудинковій території було знесено сарай, земельна ділянка, що звільнилася самовільно зайнята [PERSON] та на ній розпочато будівництво приміщення розмірами 5мХ8м без дозвільної документації (а.с.6), у зв'язку з чим [PERSON] був внесений відповідний припис №18 про усунення порушень законодавства (а.с.10) та складено протокол №18 від 30 вересня 2013 р. про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП (а.с.8). Крім того, було складено акт про встановлення факту самочинного будівництва та план-схема самочинного будівництва (а.с. 7,15). 04 жовтня 2013 р. заст. директора КП ЖКС «Пересипський» на ім'я в.о. голови Суворовської рай адміністрації ОМР було складено доповідну записку про наявність самочинного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці [ADDRESS] [PERSON] без дозвільних документів кухні площею 40 кв.м. 16 жовтня 2013 р. у зв'язку з невиконанням відповідачем припису КП «ЖКС «Пересипський» розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №532р було зобов'язано [PERSON] в десятиденний термін об'єкт самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] привести до первісного стану, звільнити земельну ділянку, належну до прибудинкової території вказаного житлового будинку (а.с.13). 01 листопада 2013 р. у зв'язку з невиконанням відповідачем припису КП «ЖКС «Пересипський» Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради за №01-05-5/3452 вх направила директору юридичного департаменту ОМР матеріали по факту самовільного будівництва приміщення для подальшого звернення до суду (а.с.14). Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Частиною 1 ст.12 ЗК України, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в т.ч. розпорядження землями територіальних громад. Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року за № 2780-12, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови. Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про основи містобудування»від 16.11.1992 року за № 2780-12 містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування території. Стаття 22 Закону України «Про основи містобудування»від 16.11.1992 року за № 2780-12 визначає, що забудова земельних ділянок, що надається для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво обєктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд. Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з діючим законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацію. Фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад чи їх виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень, дозвіл на будівництво об'єкту містобудування (ст.24 вказаного закону). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями норм і правил (відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України). Таким чином, будівництво приміщення площею 40 кв.м. на прибудинковій території за адресою:м. Одеса, [ADDRESS], є самочинним, оскільки роботи по його спорудженню здійснено без належного дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації. За фактом самочинного будівництва відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, але внесений припис про усунення порушень закону у добровільному порядку він не виконав. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідачем до суду не надано доказів для спростування доводів позивача, а також суд звертає увагу на те, що [PERSON] під час складання припису та протоколу про адміністративне правопорушення, не надавав жодних документів на спростування факту, що приміщення площею 40 кв.м. на прибудинковій території будувалося не ним. Отже, судом встановлено, що усі заходи щодо реагування та притягнення до адміністративної відповідальності використано, будівництво було здійснено без дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації, на земельній ділянці, яка для цієї мети не виділялася, і відповідач не звертався до виконавчих органів для оформлення самовільного будівництва, у добровільному порядку привести об'єкт до попереднього стану відповідач не бажає, тому відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України його слід зобов'язати власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого приміщення на прибудинковій території, площею 40 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved