Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач, являючись батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не бере участі в її вихованні та утриманні. 19 жовтня 2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого [INFO] народилася дочка [PERSON] . До народження дитини сім`я знімала квартиру у місті Києві та певний період проживала із батьками відповідача у Рівненській області. Після народження дитипни 15 травня 2007 року вони придбали житловий будинок у [ADDRESS] , куди переїхали для постійного проживання. Після переїзду до села Зеленьки відповідач почав працювати на різних роботах у місті Києві, додому приїжджав лише на вихідні, вживав алкогольні напої, зароблені кошти пропивав, забирав у неї кошти, які давала її мама, ображав її, принижував, залякував її і дитину, в присутності дитини застосовував до неї фізичне насилля. Після перенесеного стресу 31 жовтня 2015 року у дитини трапився епілептичний напад, який згодом повторився. Лікарі виявили захворювання - епісиндром. Дитина потребує постійного лікування. З січня 2013 року відповідач перестав працювати, вдома не ночував, систематично вживав алкоголь. За час спільного проживання відповідач не опікувався дитиною, із зневагою ставився до всього, чого вона потребувала. 02 вересня 2015 року вона наважилася, залишила місце проживання, забравши дочку, переїхала проживати до матері у місто Кагарлик, де дочка пішла до першого класу і навчалася до жовтня 2017 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області на відповідача покладено обов`язок зі сплати аліментів на утримання малолітньої дочки. Аліменти не сплачувались. Вона вимушена була подати до Миронівського ВП ГУ НП в Київській області заяву про кримінальне правопорушення. 22 червня 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У листопаді 2017 року вона з дочкою для постійного проживання переїхала до міста Дніпра, де мешкає у квартирі [ADDRESS] Там вона проживає, працює, самостійно здійснює виховання та догляд за дитиною, створила належні умови для її проживання, виховання та духовного розвитку. Дитина відвідує школу, має все необхідне для нормального життя. З 02 вересня 2015 року відповідач взагалі не спілкується з дочкою, не піклується про неї, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та лікування, повністю самоусунувся від виховання та утримання власної дитини, не надає згоду на зняття її з реєстраційного обліку, наслідком чого є труднощі з медичним обслуговуванням дитини за місцем проживання. З метою захисту інтересів дитини позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. Аргументи учасників справи В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві, а також вказала, що відповідач з 2015 року не виконує батьківські обов`язки. За час спільного проживання поведінка відповідача не свідчила про його позитивне ставлення до доньки. Відповідач зловживав спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані, вчиняв фізичне насилля як відносно позивачки так і відносно доньки. З 2017 року позивач з дочкою проживає у місті Дніпрі, яка там навчається та відвідує лікаря. Батько впродовж всього часу жодного разу не відвідав та не поцікавився життям дитини, повністю самоусунувся від виховання та спілкування з нею. Станом на дату подачі позовної заяви до суду заборгованість по сплаті аліментів становила 26718, 29 грн., на даний час заборгованість погасив та сплачує аліменти щомісячно. Проте почав він їх сплачувати лише після подачі позову про позбавлення батьківських прав і після оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за саттею 183-1 КУпАП та звернення в поліцію з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Відповідач чинить перешкоди для зняття з реєстрації, що викликає складнощі із медичним обслуговуванням дитини, можливість виїзду за кордон для лікування, оформлення субсидії на комунальні послуги тощо. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що зареєстрований у селі Зеленьки Миронівського району Київської області, а фактично проживає у селі Корост Сарненського району Рівненської області, працює за трудовим договором різноробочим. Пояснив, що до 2015 року з позивачем жили добре, а з вересня 2015 року виникли труднощі і вони припинили спільне проживання. Він не бажав жити у селі Зеленьки Миронівського району Київської області, тому зараз проживає у Рівненській області. Восени 2015 року дружина сказала, дочка з ним спілкуватися не бажає, після Нового року телефонував - дочка на дзвінок не відповіла, також телефонували родичі, але на дзвінки ніхто не відповідав. З дочкою востаннє спілкувався у 2015 році впродовж половини року. Щоб навідати її до міста Дніпра не їздив з ряду причин. Перешкодою до цього вказав відсутність контактів з дитиною, його зайнятість на роботі, припущення щодо небажання дитини спілкуватися з ним, адреса у позові може бути невірною. Про стан здоров`я дитини та напад, який трапився, йому відомо, але за допомогою дружина до нього не зверталася. Про стан здоров`я дитини на даний час нічого не знає, про її уподобання теж. Пітвердив той факт, що не надав згоди на зняття дитини з реєстрації. Вказав, що заборгованість за аліментами погасив, бо був складений адміністративний протокол. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказав, що заборгованість по сплаті аліментів відповідач погасив у липні минулого року. На даний час працює та сплачує аліменти, заборгованість відсутня. Представник третьої особи органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем знаходження, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Дочка має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 лютого 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серія [NUMBER] (а.с., а.с. 13, 16). Позивач та її малолітня дочка [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] . Ці обставини підтверджені даними витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3237-789376-2017 від 06 вересня 2017 року, довідки про реєстрацію місця проживання особи №675 від 21 липня 2017 року та довідки №712 від 21 липня 2016 року, виданих виконавчим комітетом Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с, а.с. 9-10). Житловий будинок по [ADDRESS] , у якому має зареєстроване місце проживання дитина сторін, придбаний подружжям 15 травня 2007 року. Вказане підтверджується даними договору купівлі-продажу серії ВЕО №492792 від 15 травня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Шепітко В.В. та зареєстрований у реєстрі під номером 22581, витягу з Державного реєстру правочинів №3977873 від 15 травня 2007 року, виданого Миронівською районною державною нотаріальною конторою, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14601050 від 18 травня 2007 року, виданого Білоцерківським міжміським БТІ, витягу з рішення Зеленьківської сільської ради №-154-21-У від 05 червня 2007 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №125511930 від 29 травня 2018 року, виданої Миронівським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області (а.с, а.с. 19-24). Малолітня [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] у квартирі під номером [ADDRESS] . Службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі проводилося обстеження житлово-побутових умов, у яких проживає малолітня [PERSON] . Відповідно до актів обстеження умов проживання, у кватирі 2 кімнати - дитяча, доросла, санвузол та кухня. Помешкання безпечне, дотримуються санітарно-гігієнічні норми, створено фізичні, соціально-економічні та психологічні умови, необхідні для проживання та розвитку малолітньої [PERSON] . Виконавчим комітетомАмур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі розглядалося питання про визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю та за результатами розгляду прийнято рішення про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Рішення було мотивовано тими обставинами, що дитина проживає з матір`ю, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Такі відомості підтверджуються даними акту підтвердження фактичного місця проживання громадян на території Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі від 22 травня 2018 року, виданого головою ЖБК №379, актів обстеження умов проживання № 03/2657 від 04 червня 2018 року та №03/4083 від 03 вересня 2018 року, виданих службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, рішенням виконавчого комітетуАмур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі (а.с., а.с. 50, 78, 212, 219). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91112352 від 04 липня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Барабаш Ю.В. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 04 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1902, квартира під номером [ADDRESS] на праві власності належить батькові [PERSON] - [PERSON] (а.с, а.с. 52, 53). З 04 листопада 2015 року до 13 листопада 2015 року, з 21 січня 2016 року до 01 лютого 2016 року, з 13 червня 2016 року по 17 червня 2016 року, з 11 серпня 2017 року до 18 серпня 2017 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» з діагнозом - епісиндром, а з 29 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року - у КЗ ДОР «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №5». У зв`язку з існуючим захворюванням дитина періодично перебуває на обстеженнях, проходить огляди у амбулаторії №1 КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11, стоїть на обліку у невролога, постійно лікується, лікування потребує значних витрат на лікарські засоби. Вказане підтверджується даними витягів та виписок із медичної карти хворого №9986/1143, №579/67, №7225/814, виданих КЗ КОР «Київською обласною дитячою лікарнею» та КЗ ДОР «Дніпропетровською дитячою міською клінічною лікарнею №5», довідок від 16 травня 2018 року, виданих лікарем амбулаторії №1 КЗ «Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги №11», фіскальних чеків. (а.с., а.с. 25-37, 100-109, 216-217). Малолітня [PERSON] з 01 вересня 2015 року по 24 листопада 2017 року навчалася у Кагарлицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, з грудня 2017 року переведена до Комунального закладу освіти «Спеціалізованої школи №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради, характеризується як здібна, скромна, товариська, врівноважена та розсудлива дівчинка. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, негативних взаємостосунків не має, систематично відвідує школу, уроки пропускає лише з поважних причин, часто хворіє, знаходиться на обліку в невропатолога. Відносини з матір`ю доброзичливі та відверті. Мати регулярно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини. Батько [PERSON] , впродовж навчання дитини в школі, з класним керівником та з адміністрацією школи не спілкувався жодного разу, школу не відвідував, допомоги у навчанні та вихованні дитини не надавав. Вказане підтверджується довідкою №32 від 24 травня 2018 року, виданою Кагарлицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1, характеристикою, довідками №135 та №138 від 17 травня 2018 року, виданими Комунальним закладом освіти «Спеціалізованою школою №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради (а.с., а.с. 54-56, 74). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року на відповідача покладено обов`язок зі сплати аліментів на утримання дочки. Станом на дату подання позовної заяви до суду існувала заборгованість по сплаті аліментів. Держаним виконавцем було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 183-1 КУпАП, позивач зверталась із відповідною заявою до органу поліції (а.с, а.с. 39, 47-48, 77). Після вказаних дій відповідач погасив заборгованість та сплачує аліменти щомісячно. Вказане підтвердили представник позивача, відповідач та представник відповідача у судовому засіданні. До Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області, органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації, управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі з приводу порушень його батьківських прав [PERSON] не звертався, заяв про встановлення днів побачень та способів участі у вихованні дитини не подавав. Такі обставини підтверджені даними довідки №844 від 05 вересня 2018 року, виданої Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області, довідки №01-31/279 від 05 жовтня 2018 року, виданої службою у справах дітей Миронівської райдержадміністрації, довідки №03/4525 від 05 вересня 2018 року, виданою управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі (а.с., а.с. 214-215, 218). Згідно даних довідок №28 від 23 травня 2018 року та №518 від 12 червня 2018 року, [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , зарекомендував себе з негативної сторони та зловживає спиртними напоями (а.с, а.с. 73, 130). 23 травня 2019 року позивач звернулася до центру соціально-психологічної допомоги з метою з`ясування думки дитини щодо питання позбавлення батьківських прав відносно неї її батька [PERSON] . В ході психологічного діагностування виявлено, що на запитання про батька у дівчинки проявляються механізми психологічного захисту - ізоляція, заперечення, відчуження. Дитина не бажає згадувати та спілкуватися про батька і, в подальшому житті, не вважає це необхідним. Зазначене підтверджується довідкою №711 від 23 травня 2019 року, виданою КЗ «Дніпровським центром соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровскої обласної ради. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які не бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрірозглядалося питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] та складено висновок. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі №5/5-325 від 10 вересня 2018 року вказаний орган вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с, а.с. 224-226). Органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , впродовж спільного проживання зневажливо ставився до дитини, не приховував її несприйняття, безжально критикував дитину, принижував її людську гідність, висловлював погрози на її адресу. З моменту окремого проживання вихованням, доглядом та утриманням дочки не займається, не цікавиться її життям та станом здоров`я, з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з дитиною та визначення способів участі у її вихованні та спілкуванні з нею не звертався. Висновок мотивований тим, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, не створив належних умов для проживання та виховання дитини та не має наміру створювати. Висновок є достатньо обґрунтованим. Мотиви суду та застосовані норми права Як зазначено в Декларації ООН прав дитини 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За змістом статтей 51, 52 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На підставі статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Вказаною нормою передбачено, що батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати своїх дітей. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 1 статті 152 Сімейного кодексу України, право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, яка встановлена законом. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що після припинення спільного проживання відповідач не намагався зустрітися з дитиною, не цікавився її життям, здоров`ям, успіхами, матеріальним забезпеченням. Заборгованість по сплаті відповідач погасив лише після подачі позову про позбавлення батьківських прав, оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 183-1 КУпАП та звернення до поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Після подачі позовної заяви відповідачеві стали відомі місце проживання, місце навчання дитини та місце перебування на обліку в лікарняному закладі, проте він жодного разу не цікавився станом здоров`я дочки в лікувальних закладах, її успішністю - в закладах освіти, не намагався налагодити відносини з дочкою за допомогою соціальних служб та органу опіки та піклування. Досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що відповідач не виконує батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини та її утриманню, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми обов`язками. Будучи зобов`язаним створити умови для проживання, виховання та розвитку, відповідач самоусунувся від піклування та виховання дочки [PERSON] , постійного спілкування з нею. Судом встановлено, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки та взагалі нехтує ними, зокрема, не створив належних умов для проживання, виховання, навчання та всебічного розвитку дитини, не піклується про її духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує дитині необхідного харчування та лікування, не піклується про належний психологічний клімат сім`ї, не показує власного позитивного прикладу, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та не виявляє батьківського піклування відносно дитини. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків є навмисним. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав має стати засобом захисту прав дітей та заходом впливу на батька, який неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно дітей. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на непереборні обставини, що не дозволяли йому налагодити з дитиною добрі відносини та брати участь у її вихованні, довести дитині, що спілкування з батьком є безпечним, пізнавальним, корисним та приємним, не надав жодного доказу на підтвердження таких обставин, не довів, що у нього було бажання спілкуватися з дитиною. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої [PERSON] , не забезпечує дитину мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення її батька батьківських прав щодо неї. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав малолітньої дитини з урахуванням ставлення до неї батька. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 19, 150, 152, 155, 164, 166, 180, Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved