Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

На праві приватної власності [PERSON] належить житлове приміщення, розташоване за адресою: б-р. Вечірній 2/249, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу серії АВН № 907163 від 29.09.2000 року. Право власності зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» за позивачем 16.10.2000 року в реєстровій книзі за №54-п, стор.536, запис №536 (а.с.8). Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №23 від 14.06.2017 року та відповіді з адресно-довідкового підрозділу (а.с.7,19), з 12.11.2000 року та по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON], [INFO]. Крім того, як вказувала позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ № 153618, виданого 25.11.2014 року (а.с.6), [PERSON] є рідним сином [PERSON] Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вказувала позивач, [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: б-р. Вечірній 2/249, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки виїхав на постійне місце проживання за кордон, де займається підприємницькою діяльністю. Так, як вбачається з наданої позивачем виписки з Реєстру підприємців ТПРСП м. Трієст, зробленої реєстратором [PERSON] від 19.02.2016 року (в перекладі з італійської мови, нотаріально засвідченому), [PERSON], [INFO], громадянин України, який проживає за адресою: Віа Овідіо 4 (Via Ovidio 5), м. Трієст, Республіка Італія, з 19.02.2016 року значиться зареєстрованим за фахом «малий підприємець» (особливий розділ), має власне приватне підприємство та здійснює підприємницьку діяльність з пакування та фасування продовольчих товарів та розливу напоїв за дорученням третіх осіб; податковий код та реєстраційний номер VNVDYT88S01Z138J (а.с.11-16). Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно проживання [PERSON] за кордоном та відсутність понад 1 рік за місцем його реєстрації. Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з початку 2016 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання за кордоном в м. Трієст, Республіка Італія, де він має власний бізнес (що в розумінні ст.107 ЖК УРСР вже є достатньою підставою, яка свідчить про втрату ним права користування житлом), в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], яка вимушена сплачувати за відповідача [PERSON] додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/249 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved