Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року, який було укладено між ВАТ«Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк»). 17 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір №1901/0708/77-165. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у сумі 11000 дол. США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. У порушення умов Кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 04 вересня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 8593,18 дол. США, що за курсом НБУ на 04 вересня 2014 року складає - 107661,87 грн., за відсотками - 436,84 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 5473,06 грн., розмір неустойки становить - пеня - 23,80 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 298,18 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору 17 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали договір поруки №1901/0708/77-165-р-1. У звязку з невиконанням зобовязань за договором кредиту відповідачам направлялася вимога про дострокове повернення кредиту, яка ними не виконана. За вказаних обставин, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ«Альфа-Банк» заборгованість в сумі 113433,12 грн., а саме: за кредитом - 107661,87 грн.; по відсотках - 5473,06 грн.; пеня - 298,18 грн. та 1134,33 грн. витрат по сплаті судового збору. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] заявлений позов не визнали з підстав, зазначених у приєднаних до справи письмових запереченнях. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 17 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (Банк) та фізична особа [PERSON] (Позичальник) уклали Кредитний Договір №1901/0708/77-165 (надалі - Договір). Відповідно до умов цього Договору, Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у сумі 11000 дол. США, а [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Згідно п.1.3. Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до моменту його повернення (п.3.2.Договору). Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом направлення коштів на рахунок №2909.5.0683873.01 в ТВ ТРД ВАТ «Сведбанк», МФО 300164, через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, згідно Додатку №1, що є невідємною частиною цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором. Зі змісту п.3.9. Договору слідує, що якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.1. цього Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а Позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому цим пунктом цього Договору. Вимога про дострокове повернення та сплату процентів за користування ним направляється Позичальнику у порядку, передбаченому п.3.10. цього Договору. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з основного договору, 17 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] (Поручитель) уклали Договір поруки №1901/0708/77-165-р-1. Відповідно до умов Договору поруки поручитель зобовязується перед Банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих Банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року у сумі 11000 дол. США, строком до 17 липня 2028 року. 20 липня 2011 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», з однієї сторони та і [PERSON] укладено Договори про внесення змін і доповнень №1 та №2 до Кредитного договору №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року, умови яких відповідачами не виконуються. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно п.2.1. договору, Продавець (ПАТ «Сведбанк») погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх [PERSON] (ПАТ «Дельта Банк»), а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Права вимоги переходять від Продавця до [PERSON], та обовязки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та [PERSON] приймання-передачі прав вимоги (п.2.3. договору). В Додатку до [PERSON] приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу Прав вимоги від 25 травня 2012 року зазначено також Кредитний договір, укладений з відповідачем [PERSON] №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року, що посвідчує факт здійснення відступлення. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до п.2.1. Договору, Продавець (ПАТ «Дельта Банк») погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх [PERSON] (ПАТ «Альфа Банк»), а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Права вимоги переходять від Продавця до [PERSON], та обовязки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та [PERSON] приймання-передачі прав вимоги (п.2.3. договору). В акті приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги міститься також Кредитний договір, укладений з відповідачем [PERSON] №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сторони передбачили, що відступлення Прав вимоги за Договорами факторингу, укладеними 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», та 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» засвідчується підписанням [PERSON] приймання-передачі Прав вимоги, яким документально оформлюється фактична передача прав вимоги від Продавця до [PERSON]. Дата підписання [PERSON] приймання-передачі Прав вимоги є датою відступлення грошової вимоги до третьої особи (боржника), а тому посилання відповідачів та їх представника на те, що позивачем не доведене право вимоги за Кредитним Договором №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року, є помилковими, оскільки суперечать природі договірних зобовязань. За змістом положень ст.1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також незваний фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору. 23 вересня 2014 року за вих. №84971-102 б/б ПАТ «Дельта Банк» надсилало в адресу [PERSON], [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, яка відповідачами в добровільному порядку не виконана. Відсутність даних про отримання відповідачами повідомлень не спростовує факту переходу прав вимоги по Кредитному Договору №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року до ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, як встановлено матеріалами справи, [PERSON] після зміни кредитора вносив платежі як на рахунки ПАТ «Дельта Банк» так і ПАТ «Альфа Банк», про що свідчать приєднані до матеріалів справи копії квитанцій за період з червня 2012 року по квітень 2014 року (а.с.137-142). За вказаних вище обставин ПАТ «Альфа Банк» має право вимагати від [PERSON] та [PERSON] стягнення виниклої заборгованості по Кредитному Договору №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року. Твердження представника позивача в письмових запереченнях про передчасність звернення кредитора з позовом до суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з позовом до суду ПАТ «Альфа Банк» звернулося 27 жовтня 2014 року, а не 29 вересня 2014 року, як про це зазначено в запереченнях проти позову. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи, належними та допустимими доказами не спростований, а тому посилання відповідачів та їх представника на недоведеність дійсного розміру боргу, судом до уваги не приймається. Право призначити судову-економічну експертизу для спростування чи підтвердження розміру виниклої заборгованості судом розяснювалося. Згідно наданого розрахунку, станом на 04 вересня 2014 року прострочена заборгованість за кредитом становить 8593,18 дол. США, що за курсом НБУ на 04 вересня 2014 року складає 113\~433 грн. 12 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом становить 107661 грн. 87 коп., за відсотками 5473 грн. 06 коп., пеня 298 грн. 18 коп. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів (ст.554 ЦК України). Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання відповідачами умов Кредитного Договору №1901/0708/77-165 від 17 липня 2008 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останніми майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 113\~433 грн. 12 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом становить 107 661 грн. 87 коп., за відсотками 5 473 грн. 06 коп., пеня 298 грн. 18 коп. Приймаючи рішення про стягнення заборгованості у вказаному розмірі суд виходить з наступного. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. У ст.ст.47, 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, ст.5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Таким чином, слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором. Однак, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Так як в ході розгляду справи не встановлено наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а представник позивача не скористався правом уточнити позовні вимоги, наполягав на стягненні заборгованості в розмірі 113\~433,12 грн., суд стягнув вказану суму, вважаючи її обґрунтованою та розумною. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню солідарно з відповідачів в користь позивача.

Outcome: approved