Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Орган опіки і піклування Городенківської районної державної адміністрації звернувся до суду з даним позовом. В позові зазначено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. До 01.09.2014 року малолітній [PERSON] проживав з батьком в с.Середній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області. З 23.09.2014 року малолітній [PERSON] влаштований в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей с.Мединя Галицького району, оскільки за рішенням Городенківського районного суду від 24.09.2014 року маму [PERSON] позбавлено батьківських прав, а батько на той час перебував за кордоном. Працівниками ССД направлялись листи повідомлення батькові та голові Середньомайданівської сільської ради про те, що малолітній [PERSON] влаштований та перебуває в МЦСПРД с.Мединя і батько може забрати сина до себе, попередньо звернувшись до служби у справах дітей Городенківської РДА. Однак, станом на сьогоднішній день батько сина не забрав, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача просила їх позов задовольнити. Пояснила, що з вересня 2014 року відповідач [PERSON] тільки один раз провідав сина в Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей. По даний час [PERSON] не звертався у службу у справах дітей щоби забрати сина до себе. На даний час [PERSON], [INFO], бабуся молодшого брата та сестри малолітнього [PERSON], яка є і їхнім опікуном, згідна бути і опікуном [PERSON] Представник прокуратури підтримала даний позов, просила задовольнити з наведених в заяві підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Суд вислухавши осіб, що брали участь під час розгляду даної справи, свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Також Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. В судовому засіданні встановлено, що: Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до копії відповіді директора Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 19.01.2015 року , [PERSON], [INFO] року перебуває в МЦСПРД з 23.09.2014 року і за цей час батько [PERSON] жодного разу не провідав сина. (а.с.10) Копією відповіді директора Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 26.02.2015 року та 16.04.2015 року стверджено, що [PERSON], [INFO] року перебуває в МЦСПРД з 23.09.2014 року і за цей час батько [PERSON] провідав сина 05.02.2015 року. В телефонному режимі батько з дитиною не спілкується. (а.с.11-12) Довідкою виданою Середньомайданівською сільською радою від 23.01.2015 року стверджено, що до складу сімї зареєстрованих в [ADDRESS] входить [PERSON]. (а.с.8) Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов в господарстві відповідача за адресою [ADDRESS] умови проживання задовільні (а.с.9). Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 02.03.2015 року стверджено, що доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.13-14). Відповідно до копії рішення Городенківського районного суду від 24.09.2014 року [PERSON] [INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.15-16). Копією рішення Тишківської сільської ради Городенківського району від 28.10.2014 року стверджено, що виконавчий комітет Тишківської сільської ради вирішив закріпити за малолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], жителів [ADDRESS] житлову площу та зберегти майно в будинку до досягнення ними повноліття. (а.с.18) Копією довідки №167-23102014/26210 за обліками МВС стверджено, що гр..[PERSON], [INFO] до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебувала. (а.с.19) Копією розпорядження від 07.11.2014 року Надвірнянської районної державної адміністрації стверджено. що [PERSON] призначена опікуном над дітьми позбавленими батьківського піклування [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що рішенням суду позбавлені батьківських прав її син [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON], а її невістка [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вона є опікуном [PERSON] та [PERSON] тому згідна стати опікуном і для [PERSON] для того, щоб рідні брати і сестра жили разом. Також ствердила, що [PERSON] на даний час вже проживає у неї. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, а саме не відвідує його в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей с.Мединя Галицького району, не забрав із даного центру до себе проживати, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, тому даний позов слід задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved