Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

ПАТ „Альфа-Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за крединим договором в сумі 3940,30 доларів США., вказавши в заяві, що 08.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством « Альфа Банк» правонаступником якого є ПАТ „Альфа- Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490081384, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 13340,61 доларів США на задоволення споживчих потреб. В якості забезпечення виконання зобов?язань позичальника, що випливають з Основного договору,08.07.2008 року ПАТ «Алфа-Банк» та фізична особа [PERSON] уклали договір поруки № 490081384-П. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов?язків , що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст..554 ЦК України , у разі порушення боржником зобов?язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором не встановлено додаткову ( субсідіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] і [PERSON] відповідають перед ПАТ «Альфа Банк» за порушенням обов?язків за договором , як солідарні боржники . Поручитель відповідає перед банком у тому же обсязі , що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов?язків , встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування , що найменше на один календарний місяць , позивач має право вимагати дострокового виконання зобов?язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов?язання стосовно умов повернення кредиту , позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту,заборгованість за відсотками , пеню за невиконання умов договору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконувли взяті на себе згідно кредитного договору зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 05.01.2016 року становить 3389,23 доларів США,за відсотками-140,87 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст..549 ЦК України та умов договору у разі невиконання , чи несвоєчасного виконання зобов?язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів , комісій згідно з умовами договору відповідач зобов?язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Відповідно до ст..550ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов?язання. У зв?язку з систематичним порушенням боржником своїх обов?язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. На 05.01.2016 розмір неустойки становить пеня - 410,20 доларів США. Позивач стягнути з відповідачів солідарно борг в сумі 3940,30 доларів США., а також витрати по судового збору у розмірі 1486,58грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день слухання були повідомлені, заперечень на позов не надали, у зв»язку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача на підставі ст.169 ч.4 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа Банк» правонаступником якого є ПАТ „Альфа- Банк і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490081384, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 13340,61 доларів США на задоволення споживчих потреб. В якості забезпечення виконання зобов?язань позичальника, що випливають з Основного договору, 08.07.2008 року ПАТ «Алфа-Банк» та фізична особа [PERSON] уклали договір поруки № 490081384-П. Станом на 05.01.2016 року заборгованість становить 3389,23 доларів США, за відсотками-140,87 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно ст. 554. ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, суд вважає що вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в доларах США, є законною та обґрунтованою, оскільки відповідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом, та підтверджується позицією викладеною в п. 12 постанови пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1486,58 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 86524 від 19.02.2016р.

Outcome: partial