Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 вересня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги призводила до з'ясування стосунків та сварок, що негативно впливало на психологічний стан дитини. Впродовж одинадцять місяців проживають окремо, на примирення не погоджується, просила прийняти рішення про розірвання шлюбу та відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 24 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності від позову не відмовилась. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з`явився до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 17 вересня 2016 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17 вересня 2016 рокувиконавчим комітетом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03 липня 2018 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини, втрату почуття кохання, відмінність життєвих інтересів, відсутність нормального спілкування. Сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння призвела до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, наміру на примирення і збереження сім`ї не мають. Мотиви суду та застосовані норми права Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім`я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Висновки за результатами розгляду Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статею 33 Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні. За окремого проживання батьків місце проживання їх неповнолітніх дітей відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України визначається за згодою батьків. За відсутності такої згоди спір між батьками щодо місця проживання дітей може вирішуватися судом на вимогу одного з них. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено серед інших обставин, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу. За відсутності спору між подружжям щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу зафіксувати спільне рішення батьків щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. В поданій до суду заяві вона вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище, що є підставою для прийняття рішення про його відновлення. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, позов необхідно задовольнити. При подачі позову позивачем було сплачено 768 гривень 40 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved