Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Удачненської селищної ради (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина з усіх видів доходів з часу подання заяви до повноліття дитини на користь малолітнього [PERSON] В обґрунтування позову зазначено, що 25.10.2017 відповідач написала заяву на ім'я голови райдержадміністрації про влаштування її малолітнього сина до будинку дитини у зв'язку із відсутністю засобів для існування та належних умов для виховання та розвитку дитини. Дитина була влаштована до комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» терміном на 6 місяців. У зв'язку з тим, що відповідач не вживала заходів для покращення матеріального становища та умов проживання, з метою створення належних умов для виховання та розвитку малолітнього сина, відповідач неодноразово попереджалась про відповідальність батьків за виховання дітей, відвідала сина лише один раз 02.04.2018 та більше його долею, життям та здоров'ям не цікавилась, не відвідувала, не виявляла батьківської турботи і уваги, матеріальної допомоги на утримання не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, а термін перебування малолітнього у будинку дитини закінчився, позивач просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, та зауважив, що поведінка відповідача після влаштування дитини до будинку дитини не змінилась, ніяких висновків вона не зробила, живе за рахунок крадіжки вугілля, будинок не прибраний, нормального одягу у дітей не має. Також представник позивача повідомив суду, що разом із будинком відповідачу був наданий 1 га земельної ділянки, проте вона її не використовує за призначенням та нічого там не вирощує. [PERSON] (далі - відповідач) проти задоволення позову заперечувала, правом надання відзиву на позов не скористалась. В судовому засіданні відповідач зазначила, що вона вживає заходів для того, щоб діти її були нагодовані та одягнуті, офіційно вона не працює, тому що платять малі гроші, зі старшим сином [PERSON], [INFO], вона займається крадіжкою вугілля, частину якого використовує для опалення будинку, а частину - продає, іноді підробляє швачкою. На думку відповідача, оскільки вона не вживає алкогольні напої, дитині буде краще з нею в любові, ніж в будинку дитини. Запевняє суд, що іграшки у дитини є та книжки вона йому читає. До сина [PERSON] вона приїжджала в будинок дитини в м.Краматорськ один раз, але її до дитини не пустили, оскільки необхідно було пройти медичний огляд. Медичний огляд вона не пройшла, оскільки обстеження потрібно пройти у сімох лікарів, а грошей для цього у неї не має. Зауважує, що можливо вона і безладна, можливо в її оселі не завжди чисто, проте дітей своїх вона любить. З приводу середнього сина на ім'я [PERSON], [INFO], відповідач зазначила, що він проживає зі своїм батьком, оскільки йому там краще, ніж у неї, він і комп'ютер має, і нагодований, і в теплі. Представник служби у справах дітей Покровської райдержадміністрації (далі - третя особа) позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначивши, що в будинку, де проживає відповідач, вона разом з представниками служби була рази три-чотири, кожного разу відповідача попереджали про необхідність утримання будинку в охайному вигляді, щоб діти були нагодовані та одягнені, коли представник служби відвідували відповідача в останній раз - її син [PERSON] був голий, в будинку було холодно, дитину госпіталізували до лікарні. В подальшому відповідач написала заяву про влаштування сина [PERSON] до будинку дитини. Ухвалою суду від 09.10.2018 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.40). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.6), тобто за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до побутової характеристики Удачненської селищної ради від 27.08.2018 №430/01-19 та довідки від 27.08.2018 №621 відповідач проживає без реєстрації в с.Новосергіївка Покровського району Донецької області з 2017р., має трьох дітей: сина [PERSON] - [INFO], який тимчасово влаштований до будинку дитини за заявою матері, сина [PERSON] - [INFO], який проживає зі своїм батьком в м.Покровську Донецької області, сина [PERSON] - [INFO], який проживає з нею в с.Новосергіївка Удачненської селищної ради. Відповідач ніде не працює, постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, скарг на неї від сусідів та жителів села не надходило, зауважень від виконкому та дільничного інспектора не має (а.с.7, 8). З листа Удачненської селищної ради на ім'я начальника служби у справах дітей від 13.06.2017 №525/01-16 вбачається, що під час обстеження умов проживання родини відповідача виявлено, що умови утримання дітей незадовільні, в будинку брудно, діти неохайні, немає достатньої кількості продуктів харчування; з відповідачем проведено бесіду про необхідність створення умов проживання та утримання дітей (а.с.9). З листа КЗОЗ «Покровський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.06.2017 №01-4/319 на ім'я начальника служби у справах дітей райдержадміністрації вбачається, що відповідач з дітьми проживає в антисанітарних умовах, діти голодні, мати блуждає по місту та району, не має постійного місця проживання (а.с.10). Відповідач своєю заявою на ім'я голови Красноармійської райдержадміністрації просить влаштувати сина [PERSON] до будинку дитини терміном на 6 місяців у зв'язку з тим, що у неї складне матеріальне становище та умови проживання потребують покращення (а.с.12). Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 13.11.2017 №355 тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON], [INFO], до державного закладу на повне державне утримання (а.с.13). 27.07.2017, 24.10.2017 та 16.05.2018 начальником служби у справах дітей Красноармійської райдержадміністрації затверджені акти обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідача, за змістом яких речі, одяг та взуття дітей знаходяться у занедбаному стані, постільних речей у дітей немає, житлове приміщення має незадовільний стан, у кімнатах брудно, на підлозі купа мотлоху, приміщення не провітрюється, ліжко у [PERSON] без постільної білизни (в наявності лише ковдра), відповідач спить на підлозі на ковдрі, електрична плитка, стіл, посуд тощо брудні, запас продуктів харчування відсутній, іграшок немає, відповідач ніде не працює, сім'я існує на кошти допомоги на дитину, відповідач не контролює поведінку дітей, постійно вживає нецензурні слова, палить у будинку; взаємовідносини з дітьми добрі, але мати своєю поведінкою негативно впливає на сина, кожного разу відповідачу рекомендовано навести лад у будинку, госпіталізувати дітей до педіатричного відділення (а.с.14-17). Відповідно до акту від 23.05.2018, складеного КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», [PERSON], [INFO], з 22.11.2017 виховується в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повному державному забезпеченні; за час перебування [PERSON] згідно журналу обліку відвідувань відповідач відвідала заклад лише 02.04.2018, більше вона долею, життям та здоров'ям дитини не цікавилась, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала (а.с.18). 23.05.2018 працівниками закладу охорони здоров'я складений акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, а саме про те, що 23.05.2018 в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» виявлена покинута дитина - [INFO] [PERSON]; стан здоров'я дитини: ураження головного мозку неускладненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, залізодефіцитна анемія не уточнена, інші неточно позначені хвороби серця (а.с.19). За висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] від 30.07.2018 №01-433-33 орган опіки та піклування Покровської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача стосовно її сина [PERSON], [INFO] (а.с.20-21). За змістом листа Удачненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів старший син відповідача [PERSON] повідомив директору школи, що він вночі знімає вугілля з вагонів у м.Покровську, його не спіймають, оскільки все домовлено (а.с.36). З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відповідач неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності: 1) постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2017 за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню своїх дітей [PERSON] та [PERSON], відповідач веде аморальний спосіб життя, не працює, не приділяє достатньої уваги утриманню та вихованню дітей, не створила належних умов для проживання дітей, чим порушила ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» (Єдиний унікальний номер справи 235/962/17; провадження 3/235/284/17); 2) постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2017 за ч.2 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не створила для дітей належних умов проживання, накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу (провадження № 3/235/1022/17; єдиний унікальний номер 235/3684/17). Зі слів відповідача, вона не має у власності будь-якої нерухомості, земельна ділянка площею 1 га їй дійсно надана радою в користування, проте вона не може її обробляти, оскільки її лопата зламана, картоплю вирощувати невигідно; влаштовуватись на роботу швачкою також не вигідно, оскільки мало та не завжди платять заробітну плату. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Положеннями ст.153 СК України закріплено право мати, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Одночасно приписами ст.155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Розв'язуючи спір, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які є належними та допустимими, а також поведінкою відповідача в судовому засіданні, включаючи її неодноразове висловлювання нецензурною лайкою з питання позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, підтверджується факт того, що відповідач неповажно ставиться до своєї малолітньої дитини [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням та регулярним медичним доглядом, адже дозволяє дитині жити в антисанітарних умовах, спати серед купи мотлоху, їсти з брудного посуду, бути одягнутою в брудні речі. Така поведінка відповідача, яка була підставою для неодноразового її притягнення до адміністративної відповідальності, в сукупності з фактом регулярної крадіжки нею та її старшим сином вугілля апріорі не може сприяти засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі та вказує на її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - сина [PERSON]. Крім того, відповідач, знаючи, що за її власноручно написаною заявою дитина влаштована до будинку дитини на шість місяців, не приїхала до вказаного закладу за дитиною та не забрала її після спливу шести місяців, протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, не цікавилась її здоров'ям, не вжила заходи для проходження медичного огляду, щоб побачитись з дитиною, не надавала жодної матеріальної допомоги. Відповідачу неодноразово було роз'яснено судом її право заявити клопотання про долучення доказів та допит свідків на підтвердження того, що вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, забезпечує необхідним харчуванням, іграшками, одягом тощо. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження таких фактів, проте зауважено, що нехай той, хто забрав у неї дитину й сплачує аліменти на неї. Окремо суд відмічає, що реалізація державою свого позитивного обов'язку вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками вимагає, окрім іншого, і від відповідача активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, як встановлено судом, відповідач не виявила бажання влаштуватись на роботу, кинути палити, щоб зібрати кошти на лікарів, яких їй необхідно пройти задля побачення з дитиною, чи надати матеріальну допомогу дитині, прибрати в будинку та влаштувати задовільні умови проживання в ньому, освоїти земельну ділянку задля забезпечення своєї родини харчуванням тощо. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, в тому числі, орган опіки та піклування. Враховуючи викладене, застосовуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню задля захисту інтересів такої малолітньої дитини, яка має незадовільний стан здоров'я та потребує особливого догляду. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України (ст.169 СК України). Також суд зазначає, що за змістом ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зобов'язавши одночасно позивача на виконання вимог ст.166 СК України відкрити рахунки на ім'я дитини у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] також підлягають задоволенню. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий зір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved