Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO], від виховання якої самоусунулася з 2014 року. Дитина перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Станично-Луганської райдержадміністрації з квітня 2016 року. За цей період часу [PERSON] дитину жодного разу не навідувала, з дитиною контактів не підтримує, її життям не цікавиться, матеріальні потреби доньки не задовольняє. Батько малолітньої [PERSON] записаний згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина перебуває під опікою рідної бабусі [PERSON] На підставі викладеного, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на користь опікуна [PERSON], яка виховує малолітню онуку [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видатків заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом публікації в пресі оголошення про виклик. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Санично-Луганської райдержадміністрації Луганської області обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке повторно видане 14 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області на ім'я [PERSON], [INFO], відповідач зазначена матір'ю дитини, та згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016550278 від 14 квітня 2016 року батько дитини записаний згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що мати дитини - відповідач у справі [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], починаючи з 2014 року самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Станично-Луганської райдержадміністрації з квітня 2016 року. За цей період часу [PERSON] дитину жодного разу не навідувала, з дитиною контактів не підтримує, її життям не цікавиться, матеріальні потреби доньки не задовольняє, не піклується про фізичний, психічний, моральний і духовний розвиток дитини, її навчанням, захопленнями, успіхами не цікавиться, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Згідно Акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 29 березня 2016 року, малолітню [PERSON], [INFO], покинула мати та дитина тимчасово влаштована до своєї бабусі [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Станично-Луганської райдержадміністрації № 88 від 15 квітня 2016 року малолітній [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та відповідно до розпорядження голови РДА № 133 від 19 травня 2016 року встановлено над нею опіку та призначено опікуном [PERSON] З висновку Теплівської сільської ради Станично-Луганського району від 23 лютого 2017 року №83 вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та своїм рішення від 23 лютого 2017 року №6 виконком сільради клопоче перед Станично-Луганською РДА щодо позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітньої доньки. З Висновку Станично-Луганською районної державної адміністрації від 13 березня 2016 року № 2296 вбачається, що комісія з захисту прав дитини вивчила клопотання служби у справах дітей та виконкому Теплівської сільради, та вбачає доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, що негативно впливає на розвиток дитини як складову виховання. Вирішуючи спір, видається зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідача до власної дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно доньки та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Крім того, на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та, згідно ст..166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки її заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved