Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z52/653/70038 від 10.01.2017 у розмірі 73935,4 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №Z52/653/70038 від 10.01.2017 відповідач отримала кредит у розмірі 36000,00 грн. зі сплатою 0,01% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 06.08.2018 виникла заборгованість у розмірі 73935,4 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в своїй позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить провести за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного\~вирішення справи,\~а відповідач\~відзив не\~подала,\~наявні всі\~умови,\~встановлені ст.\~280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При перевірці обставин справи судом встановлено, що 10.01.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z52/653/70038. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 36000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов'язалася сплатити 0,01% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим графіком щомісячних платежів, кредитним договором. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується меморіальним ордером № Z52.653.70 від 10.01.2017 року. Однак, оскільки відповідач після отримання кредитних коштів своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує належним чином, 04.06.2018 року позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про усунення порушених кредитним зобов'язань, яку останньою виконано не було. Таким чином, як вбачається з розрахунку заборгованості, перевіреному судом, станом на 06.08.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 73935,40 грн. та складається з: основного боргу 20001,60 грн.; простроченого боргу 10999,29 грн., прострочених процентів 3485,15 грн.; строкових процентів 0,24 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 1328,4 грн.; простроченої плати за обслуговування кредиту 10627,2; пені за несвоєчасне погашення платежів 27493,52 грн. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~546\~ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та на положення пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України, за змістом якого загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем частково виконувалися зобовязання за кредитним договором, а також те, що розмір нарахованої пені за кредитом є значно вищою, аніж сума основного боргу, та враховуючи співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки шляхом приведення її розміру до 500,00 грн. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Належних та допустимих доказів виконання своїх зобовязань за вказаним вище договором, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, відповідачем суду не надано. Отже, враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства, суд вважає за доцільне зменшити суму заборгованості відповідача за кредитним договором зі зменшенням розміру пені до 500 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial