Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищевказаним позовом, де зазначив, що 05. 02. 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено договір б\\н, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється банком, і він дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, на суму заборгованості були нараховані відсотки, а саме: 1076,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9376,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3110,00 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8. 6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 678,17 грн. штраф (процентна складова), а всього 14491,51 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], не явився, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні відповідач з представником за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач пропустив строк для звернення до суду, оскільки останній платіж було зроблено ним 20. 10. 2012 року, перевипуск картки не перериває строк дії договору, який сплив у 2011 році, а Банк звернувся до суду лише у 2016 році. Просить застосувати строк позовної давності до даних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення позову. Як вбачається з копії заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг 05. 02. 2008 р. між ПриватБанком та [PERSON] укладено договір б\\н, згідно якому відповідач отримав кредит в розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надав відповідачу картку та кредитні кошти. Відповідач не сплачував банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У звязку з несплатою відповідачем заборгованості по кредиту станом на 31. 12. 2015 він має прострочену заборгованість в сумі 14\~491,51 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 4 ст. 267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За правовим висновком Верховного суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання / отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19. 03. 2014 року № 6-14цс14, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261), а не закінчення строку дії договору. Як вбачається з позовної заяви кредит був виданий 05. 02. 2008 року з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який у договорі встановлений у 2 роки, проте Банк звернувся до суду лише 01. 02. 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, із заявою про поновлення строку не звертався, причини його пропуску не вказав. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed