Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка є матір`ю зазначеної малолітньої дитини, однак безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від їх виконання, що може призвести до тяжких наслідків для дитини. У зв`язку з чим дитину вилучено з сім`ї матері та поміщено до лікарні. Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження дитини вказані зі слів матері. З метою захисту інтересів дитини орган опіки звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, пояснила, що після того як відповідною комісією було встановлено неналежність умов проживання малолітньої дитини було прийнято рішення про влаштування малолітньої [PERSON] разом з матір`ю до соціального центру матері та дитини. У зв`язку з порушенням відповідачкою умов проживання в центрі та вжиття алкогольних напоїв, вона була відрахована із вказаного закладу. В подальшому за місцем проживання відповідачки знову встановлено неналежні умови проживання для дитини, які загрожували її безпеці: будинок не опалювався, відсутнє освітлення, в той же час мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дії відповідачки свідчать, що вона не намагається покращити умови для проживання дитини з дотриманням вимог санітарних норм. [PERSON] мала достатньо часу для виправлення існуючої ситуації, проте жодних дій нею не вчиняється, тому представник органу опіки наполягала на позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , яка на даний час перебуває в лікарні, з одночасним переданням дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування, також представник позивача просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Відповідачка просила не позбавляти її батьківських прав, пояснила суду, що у неї зараз є ліжко та іграшки для дитини, не заперечувала що їй неодноразово роз`яснювали необхідність вжиття заходів щодо покращення умов проживання до рівня, що забезпечить належне та безпечне проживання в таких умовах малолітньої дитини. На даний час вона не працевлаштована. На запитання суду щодо вжитих нею заходів для повернення дитини, відповідачка аргументовану відповідь не надала. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8, 9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 938 від 28.08.2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7зв). Згідно довідки Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 411 від 21.10.2020 року сім`я [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить дочка - [PERSON] , 2020 року народження, брат - [PERSON] - 1981 року народження (а.с.15). Відповідно до характеристик № № 412, 99/4 від 21.10.2020 року [PERSON] за місцем реєстрації постійно не проживає. З 2010 року по серпень 2020 року вона проживала в [ADDRESS] , у будинку співмешканця [PERSON] . За вказаним місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, особисте господарство не утримувала, мала тимчасові заробітки, зловживала спиртними напоями. В с.Карлівка [PERSON] приїздила до свого брата [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Багато часу вона проводить в барі. Спадщину від батьків [PERSON] разом з братом не оформили з 2017 року. За час перебування в с.Карлівка зарекомендувала себе з незадовільної сторони, авторитетом серед жителів села не користується, не працює, вживає спиртні напої (а.с.13, 14). З листа директора КЗ «Кіровоградський обласний соціальний центр матері та дитини» Кіровоградської обласної ради № 01-16/122 від 19.10.2020 року «Про відрахування [PERSON] разом з малолітньою дитиною з соціального центру матері та дитини за порушення правил внутрішнього розпорядку» вбачається, що начальнику служби у справах дітей Соколівської сільської ради повідомлено, що [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , перебувала у вказаному комунальному закладі з 27 серпня по 18 жовтня 2020 року. Перебуваючи в закладі, [PERSON] зарекомендувала себе негативно: не розуміє елементарних правил поводження в колективі, до оточуючих виявляла агресію. До дитини ставлення не стабільне, інколи мала бажання відмовитись від дитини. Крім того, вона неодноразово вживала спиртні напої та схиляла інших до такої поведінки, за що отримувала зауваження він адміністрації закладу. У спілкуванні допускала грубу нецензурну лайку та погрози фізичною розправою тим, з ким не змогла знайти спільної мови, що є неприйнятним у закладі для матерів з дітьми. З приводу зазначених фактів складались акти про порушення правил внутрішнього розпорядку [PERSON] , останню попереджали про відрахування. Як отримувач послуг, [PERSON] переважно ігнорувала рекомендації спеціалістів закладу й медичних працівників щодо належного догляду за дитиною, режиму дня та вигодовування дочки, надання медичної допомоги, якої малолітня [PERSON] потребує. [PERSON] отримувала психологічні, соціально-педагогічні, соціально-медичні та соціально-побутові послуги, оволоділа базовими навичками по догляду за дитиною відповідного віку, отримувала консультацію лікаря-психіатра. За результатом медичного обстеження дитини встановлено, що вона потребує лікарського контролю та оперативного втручання. 18.10.2020 року [PERSON] разом з дитиною покинула заклад та не повернулась. Вжитими заходами впродовж двох днів місце перебування [PERSON] не було встановлено, у зв`язку з чим її було відраховано. З метою захисту прав дитини, уникнення можливих ризиків для життя та здоров`я малолітньої [PERSON] директор центру просив начальника служби у справах дітей вжити заходів щодо можливості надання соціальних послуг, обов`язкового медичного контролю та можливого соціального супроводу сім`ї [PERSON] (а.с.21-22). З акту обстеження умов проживання [PERSON] , проведеного 20.10.2020 року комісією в складі: старшого інспектора ювенальної превенції КРВП - Петрова В.В., начальника ЦСЗННСП Соколівської сільської ради - Оксещенко В.М., начальника Служби у справах дітей - Побережець М.Ю., начальника відділу соціальної роботи ЦСЗННСП - Ягодзінської М.В. , вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] та її братом [PERSON] . В будинку брудно, холодно, покриття на підлозі відсутнє, приміщення захаращено, шпалери обірвані, вікна брудні, відсутнє електропостачання, в будинку не має посуду, запасів продуктів харчування, засобів гігієни, постільної білизни та ліжок (замість них матрац на цеглинах). Умови проживання не придатні для проживання дитини, так як відсутнє дитяче ліжко, ванночки для купання, дитячої гігієни, одяг, спеціальної вроди для дітей, суміші для харчування, памперсів. [PERSON] та [PERSON] вживають алкогольні напої, вчиняють сварки. Дитина підлягає негайному вилученню (а.с. 16). З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, комісією у складі посадових осіб Соколівської сільської ради: начальника Служби у справах дітей - Побережець М.Ю., начальника ЦСЗННСП - Оксещенко В.М., начальника відділу соціальної роботи ЦСЗННСП - Ягодзінської М.В., а також старшого інспектора ювенальної превенції КРВП - Петрова В.В. та сімейного лікаря, встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , залишена на тривалий час без догляду матері, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Помешкання не пристосовано для проживання через забрудненість, відсутність електроенергії, опалення, ліжок та засобів гігієни. Матір дитини [PERSON] пояснень своєї поведінки не надала. Рівень оцінки безпеки для дитини визначений, як небезпечний, тому малолітня [PERSON] відібрана та поміщена до лікарні для проходження медичного обстеження (а.с.17-20). Рішенням Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 111 від 21.10.2020 року «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] » малолітню дитину відібрано у матері [PERSON] (а.с.10). Рішенням Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 117 від 27.10.2020 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» затверджено висновок, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, зважаючи на безвідповідальне ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків, ухилення від їх виконання, може призвести до тяжких наслідків для дитини, дійшла висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). З акту обстеження умов проживання, проведеного 16.12.2020 року комісією Соколівської сільської ради у складі начальника Служби у справах дітей - Побережець М.Ю., начальника та фахівця відділу соціальної роботи - Ягодзінської М.В., Хомутовської Т.І. , встановлено, що умови для проживання дитини створені частково, оскільки опалення в будинку відсутнє, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння (а.с.47). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Верховним Судом у справах № 753/2025/19, № 753/9433/17 надано правову позицію щодо застосування вказаної норми права, а саме: тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Зваживши у сукупності наведені вище обставини та дослідивши викладені вище матеріали справи, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини, а тому виходячи з інтересів дитини вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , суд виходить з положень ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також положень ст.182 СК України, де зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд враховує, що згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років з 1 січня по 1 липня установлено на рівні 1921 грн. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , проте її належним утримуванням не займається, а тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на користь тих осіб чи установ, де буде перебувати дитина, на утримання [PERSON] , в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.141 ЦПК України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.51 Конституції України, ст.ст. 150, 161, 164, 165, 180, ч.3 ст.181, 182, 183 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства».

Outcome: approved