Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог Орган опіки та піклування посилається на те, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку у службі у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як діти , які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки проживали разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При проведені обстеження умов проживання дітей, які опинилися у складних життєвих умовах, було встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані, скрізь купи сміття, брудних речей, зі стелі звисають електричні дроти, міжкімнатні двері відірвані, відсутні продукти харчування. Мати [PERSON] погрожувала суїцидом стосовно себе та дітей і, оцінюючи рівень безпеки та відповідно до додатку 10 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, комісією було визначено, що дітям небезпечно перебувати з матір`ю та прийнято рішення за заявою батька дітей [PERSON] малолітні діти передані на виховання батьку, після чого переїхали на проживання за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька з березня 2018 року. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, в яких проживають малолітні з батьком, все необхідне для виховання та проживання дітей створено. Після переїзду дітей до смт.Новопокровка, батько дітей [PERSON] не виконав своїх обіцянок і всі турботи по вихованню та утриманню дітей переклав на плечі бабусі дітей [PERSON] . На даний час батько не працює, матеріально не допомагає бабусі утримувати дітей та місце його перебування невідоме. Органом опіки встановлено, що [PERSON] - бабуся дітей вихованням дітей займається виключно сама, ні батько, ні мати не займаються утриманням та вихованням своїх дітей, не забезпечують їх матеріально, обидва не працюють та зловживають спиртними напоями. Шлюб між подружжям [PERSON] розірвано 16 травня 2007 року. [PERSON] є одинокою матір`ю по відношенню до доньки [PERSON] . Крім вище зазначених двох дітей у [PERSON] був син [PERSON] , [INFO] , по відношенню до якого вона позбавлена батьківських прав рішенням суду. Повне ухилення [PERSON] та [PERSON] від утримання та виховання своїх малолітніх дітей, свідчить про невиконання ними батьківських обов`язків та повну відмову від своїх малолітніх дітей. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх дітей: [PERSON] та [PERSON] , який складено Чугуївською державною адміністрацією Харківської області від 01.03.2019 року, визнано, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, і прийнято рішення за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку. Оскільки діти проживають разом з бабусею [PERSON] , яка піклується про них, займається їх вихованням, слідкує за навчанням, матеріально забезпечує, судимості не має, є власницею приватного будинку, орган опіки та піклування селищної ради вважає, що вона має бути призначена опікуном над онуками, та просить стягнути з батьків аліменти на утримання дітей. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача за довіреністю Альошиної С.С. надійшла заява про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, та через оголошення на веб-сайті суду офіційної сторінки Судова влада України, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Від третьої особи [PERSON] та представників третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення не заперечують і просили розглядати справу без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 25). Батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , вказані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Однак, згідно наданого Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00022290676 від 06.03.2019, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку у службі у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки вони разом з матір`ю [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей по Основ`янському району 02.02.2018 було проведено обстеження умов проживання дітей, які опинилися у складних життєвих умовах, внаслідок чого було встановлено, що квартира знаходиться в антисанітарному стані, скрізь купи сміття, брудних речей, зі стелі звисають електричні дроти, міжкімнатні двері відірвані, відсутні продукти харчування (а.с. 14). При проведенні обстеження мати погрожувала суїцидом стосовно себе та дітей. Оцінюючи рівень безпеки та відповідно до додатку 10 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, комісією було визначено, що дітям небезпечно перебувати з матір`ю, внаслідок чого було прийнято рішення за заявою батька дітей [PERSON] , що малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] передаються на виховання батьку і переїжджають на проживання за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька з березня 2018 року. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, в яких проживають малолітні [PERSON] та [PERSON] , складеним органом опіки та піклування Новопокровської селищної ради від 24.03.2018, все необхідне для виховання та проживання дітей створено (а.с. 41). Служба у справах дітей по Основ`янському району м. Харкова направила лист від 21.01.2019 за № 07-23/97/19 начальнику служби у справах дітей Чугуївської державної адміністрації Харківської області, в якому просить встановити контроль за умовами проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] і у разі виникнення загрози їх життю та умовам проживання, а також неналежного виконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків, вжити заходи відповідно до п.11 Порядку ведення службами у справах дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, затвердженого наказам Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту від 20 січня 2014 року № 27 (а.с. 28, 29). Після переїзду дітей до смт. Новопокровка батько дітей [PERSON] не виконав своїх обіцянок і всі турботи по вихованню та утриманню дітей переклав на плечі бабусі дітей [PERSON] . Батько [PERSON] не працює, матеріально не допомагає бабусі утримувати дітей і на теперішній час за інформацією органу опіки та піклування селищної ради місце його перебування невідоме. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , який складено Чугуївською державною адміністрацією Харківської області від 01.03.2019 року, визнано, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, і тому прийнято рішення за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку. Як зазначено у висновку, шлюб між подружжям [PERSON] розірвано 16 травня 2007 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції; 10 січня 2019 року працівниками ССД здійснено виїзд до родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вдома була тільки мати, яка повідомила, що за даною адресою малолітні діти не проживають, а проживають у бабусі на території Чугуївського району, санітарний стан квартири не дозволяє проживати там малолітнім дітям; 17 січня 2019 року працівниками ЮП Основ`янського ВП здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання за даною адресою погіршились, мати поводиться неадекватно, на неї складено адміністративний протокол за ст. 184 КупАП за невиконання обов`язків щодо виховання дітей; відносно молодшої дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] позбавлена батьківських прав рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова 05.11.2018; родина не має постійних доходів, мати зловживає алкогольними напоями, поводиться неадекватно, погрожує суїцидальними спробами, дітей не навідує, не підтримує морально та матеріально, не забезпечує необхідним харчуванням; батько дітей не працює, матеріально не допомагає бабусі, на території селищної ради, де проживають діти, не проживає; за інформацією сусідів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] вихованням та утриманням малолітніх дітей займається виключно бабуся, батьки не займаються утриманням та вихованням своїх дітей, не забезпечують їх матеріально; мати та батько дітей зловживають алкогольними напоями, не працюють тощо (а.с. 30-32). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідачі не переймаються станом здоров`я своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по їх вихованню та матеріальному утриманню, і навіть не допомагають бабусі їх утримувати, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення їх батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі малолітніх дітей і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дітей. Надані докази є підтвердженням того, що позбавлення батьків батьківських прав є доцільним, оскільки відповідачі допустили свідоме нехтування своїми обов`язками. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з у вигляді 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, тому доцільно, позбавивши їх батьківських прав, стягнути при цьому аліменти на утримання дітей, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо призначення опікуна суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа; при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Оскільки діти проживають разом з бабусею [PERSON] , яка підкується про них, займається їх вихованням, слідкує за навчанням, матеріально забезпечує, судимості не має, є власницею приватного будинку у [ADDRESS] , орган опіки та піклування селищної ради вважає, що вона має моральне право на призначення її опікуном над онуками [PERSON] та [PERSON] . Згідно наданого пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 36), тобто отримує дохід. За висновком про стан здоров`я [PERSON] від 27.12.2018, [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 37). За обліками МВС [PERSON] на території України станом на 25.12.23018 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, про що надана довідка серії ІАА № 0575972 (а.с. 38). [PERSON] належить житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , на підтвердження чого наданий технічний паспорт на будинок від 01.04.2016 (а.с. 39, 40). Враховуючи можливість [PERSON] виконувати обов`язки опікуна неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. і її бажання бути опікуном над онуками, суд вважає за можливе призначити її опікуном. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, та те, що позов підлягає повному задоволенню, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги з кожного на користь держави, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову.

Outcome: approved