Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позову вбачається, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 25.03.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3100 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 25.03.2014 року у розмірі 33146 грн.43 коп. та судовий збір. В судове засіданні представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судові засідання 14.04.2017 року та 23.05.2017 року не зявилася, належним чином повідомлена, заперечень проти позову не надала. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяву представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 25.03.2014 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 25.03.2014 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3100 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-34). Відповідно до статуту в новій редакції Закрите акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк змінив найменування юридичної особи в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк(далі по тексту ПАТ КБ ПриватБанк(а.с.37). Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1.1.2.5. кредитного договору клієнт зобовязується погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування по переросходу платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Згідно до п.1.1.5.20 кредитного договору при порушенні клієнтом строків сплати по одному із договірних зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і просрочених відсотків і комісії. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, не сплачує основний борг згідно графіка погашення кредиту,тому станом на 14.12.2016 року перед банком заборгованість позичальника становить 33146 грн.43 коп. (3099 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 24992 грн. 24 коп. - заборгованість за процентами, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, 500 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 1554 грн. 59 коп. - процентна складова штрафу), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6). [PERSON] народилася 22.07.1989 року, зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. 7,46). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ Приват Банк( а.с.5-6). Згідно до п.1.1.5.20 кредитного договору при порушенні клієнтом строків сплати по одному із договірних зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору б/н від 25.03.2014 року,приходить до висновку що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 31091 грн, 84 коп, а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу\~відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг (500 грн.00 коп.- фіксована частина штрафу, 1554 грн. 59 коп. - процентна складова штрафу). Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1,2). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 33146 грн.43 грн Суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 31091 грн 84 коп Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 93,80% (31091,84 х100:33146,43=92,60%), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 6,2 % (100-93.80=6,2). Позивачем при подачі позову судовий збір сплачувався в сумі 1600 грн. Оскільки, вимоги позивача підлягають задоволенню на 93,80%, то на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1500,80 грн. (1600х93,80%=1500,80). На підставі викладеного та

Outcome: approved