Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

ОП «Кримтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Свої вимоги мотивує наступним. [PERSON] проживає в житловому приміщенні в будинку, обладнаному системою центрального теплопостачання та є споживачем послуг теплової енергії. Відповідно до п.18 Правил про надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим і здійснюється на підставі особового рахунку. Відповідачем порушуються строки оплати, у зв'язку з чим за період з 01.01.1998 року по 01.09.2011 року утворилася заборгованість в сумі 5795 грн. 50 коп. Посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, 599 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплову енергію у розмірі 5795 грн. 50 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, в разі неявки відповідача просить справу розглянути в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання суду не надав. Суд за згодою позивача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному вирішенні справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідач [PERSON] є фактичним споживачем теплової енергії, постачаємої позивачем, у зв'язку з чим, на нього відкритий особовий рахунок [NUMBER]. Відповідачем порушуються строки виплати, що привело до утворення заборгованості за період з 01.01.1998 року по 01.09.2011 року в сумі 5795 грн. 50 коп. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі-Правила), Цивільним Кодексом України. Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року N 2633-IV у ст. 1 вказує, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06. 2004 року № 1875-1У відносить послуги з централізованого опалення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобов'язані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач, у свою чергу їх приймав, суд вважає, навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 599 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і припиняється зобов'язання шляхом його виконання, проведеного належним чином. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період 01.01.1998 року по 01.01.2004 року суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УССР, положення якого діяли на час правовідносин за період з 1999 по 2004 роки, строк позовної давності встановлювався в три роки і позовна давність застосовувалась судом незалежно від заяв сторін. Сплив строку позовної давності до подачі позову є підставою для відмови в позові. Згідно інформації по абоненту [PERSON] за період з 1998 року по 01.01.2004 року розмір заборгованості складає 1154 грн. 64 коп. Оскільки позивачем пропущений строк позовної давності за період з 01.01.1998 року по 01.01.2004 року судом відмовляється в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині вимоги є обґрунтованими, стягненню з відповідача підлягає заборгованість по сплаті послуг теплопостачання в розмірі 4640 грн. 86 коп. за період з 01.01.2004 року по 01.09.2011 року. Відповідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (80%) в розмірі 183 грн. 52 коп. На підставі ст.ст. 257, 265, 267, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial