Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.09.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при пропущенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. [PERSON] не виконала зобовязання за вказаним договором, у звязку із цим станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість в сумі 56588,66грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9840,47грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 43577,3грн., штрафів передбачених п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. (фіксована частина) та 2670,89грн. (процентна складова). У звязку із цим, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.09.2005 року в сумі 56588,66грн. Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1218грн. В судові засідання неодноразово викликався представник позивача, однак жодного разу в судові засідання не зявився, 02.11.2015 року, 19.11.2015 року, 02.12.2015 року, 15.12.2015 року та 24.12.2015 року представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягав. У звязку із повторною неявкою представника позивача в судові засідання судом було розглянуто справу за матеріалами, наявними у справі, та відповідно до раніше поданих заяв представником позивача про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач не укладала договір з позивачем і коштів в кредит не отримувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, її представника та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню із наступних підстав. За змістом ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно наданих позивачем копій заяви від 21.09.05 року, Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитний договір між [PERSON] та КБ «ПриватБанк» фактично не був укладений у письмовій формі, оскільки, а ні заява від 21.09.05 року, а ні Умови та правила надання банківських послуг, не були підписані відповідачем [PERSON] Так, з наданої позивачем копії заяви від 21.09.05 року вбачається, що та частина заяви, в якій мають бути викладені персональні дані особи, що звернулася із заявою, взагалі не заповнена. Зі зворотного боку копії заяви міститься надрукований текст наступного змісту: «Я, [PERSON], фамилия, имя, латинскими буквами TERENTEVA LARISA, девичья фамилия матери КОРЖ, дата рождения 12.06.1970г., проживающий по адресу: г.ПОЛОГИ ОБЛ УЛ ГОРЬКОГО 30/68, [NUMBER] выдан СА N727860 [PERSON] УКР ЗАПОРОЖ ОБЛ 01.01.1900г., ИНН [NUMBER], контактный телефон 23915, mail __________, именуемый в дальнейшем «Клиент», действующий на основании личного волеизъявления, прошу открыть счета и предоставить перечисленные ниже услуги». В розділі «кредитная карта» копії заяви від 21.09.05 року міститься наступний текст: «Тип карты: MasterCard [NUMBER]. Валюта: Гривня. Срок действия: 08/07. Тип кредитного лимита: финансовый фиксированный. Сумма кредитного лимита: 10000.00 (десять тысяч гривен 0 копеек). Базовая процентная ставка: 3 ((три) процента) в месяц из расчета 360 дней в году. Срок действия кредитного лимита: равен строку действия карты. Порядок погашения задолженности: ежемесячными платежами в размере 7% от суммы задолженности». Далі зазначена дата «21.09.05», а в графі «подпись», де має бути підпис особи, яка звернулася із заявою, будь-який підпис відсутній. Також в копії заяви від 21.09.05 року зазначені посадові особи КБ «ПриватБанк»: експерт [PERSON], керуючий Гудименко, головний бухгалтер Штанкевич та містяться їхні підписи. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оскільки представник позивача на неодноразові виклики в судові засіданні по справі не зявлявся, а відповідач та її представник клопотань про витребування у позивача оригіналу заяви від 21.09.05 року не заявляли, то суд оригінал вказаної заяви не витребував, а дослідив її завірену копію, яка була додана позивачем до позову. З пояснень відповідача вбачається, що станом на 21.09.2005 року вона дійсно мала прізвище Терентєва і на підтвердження цього надала копію свого паспорта громадянина України СА 727860, виданого 07.04.1998 року Пологівським РВУМВС України в Запорізькій області. 19.06.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], в результаті цього змінила своє прізвище на прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №079666, виданим відділом РАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області 19.06.2010 року. У звязку укладенням шлюбу відповідач 12.07.2010 року отримана новий паспорт громадянина України на прізвище [PERSON]. При цьому, слід зазначити, що в наданої позивачем копії заяви від 21.09.05 року зазначені недостовірні відомості щодо відповідача. Так, в копії заяви від 21.09.05 року зазначено, що відповідач проживала за адресою: [INFO], однак відповідач проживала і була зареєстрована з 03.09.1999 року за адресою: [ADDRESS]. Також зазначено, що паспорт громадянина України СА 727860 відповідача був виданий 01.01.1900 року, тоді як зазначений паспорт був виданий 07.04.1998 року, що підтверджується його копією. Крім того, позивачем було додано до позову копію паспорта громадянина України відповідача вже на прізвище [PERSON]. На цій копії паспорта громадянина України міститься запис відповідача про її завірення і дата 30.12.14. Відповідач зазначила, що вказана копія її паспорта громадянина України була отримана позивачем при оформленні нею 30.12.2014 року у Пологівському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» картки для виплати, копія якої була залучена до матеріалів справи, а тому не має ніякого відношення до вказаного кредитного договору. Відповідач також зазначила, що її особисті відомості, які містяться в копії заяви від 21.09.2005 року, були відомі позивачу, оскільки на той період у неї була оформлена в КБ «ПриватБанк» картка на отримання заробітної плати. Копії паспорта громадянина України відповідача, яка б відповідала часу подання вказаної заяви від 21.09.2005 року, позивачем до суду надано не було. Інших доказів на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем 21.09.2005 року кредитного договору позивачем до суду надано не було. Відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки кредитний договір від 21.09.2005 року, заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача, не був підписаний, ні відповідачем, ні іншою особою замість відповідача, а тому його слід вважати таким, що не був укладений у письмовій формі. Також слід зазначити, що вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 25.09.2008 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 191 ч.2, 191 ч.3, 366 ч.1 КК України, та йому було призначено покарання із застосуванням ст.70 КК України у виді позбавлення волі стром на 4 роки з позбавленням права займати посади, повязані з адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю в банківській сфері стром на 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим стром 3 роки. З даного вироку вбачається, що [PERSON], працюючи на посаді експерта по кредитним картам індивідуального бізнесу Пологівського відділення ЗРУ «ПриватБанк», випускав кредитні картки на імя різних осіб, встановлював на них кредитний ліміт, після чого знімав з карток гроші і привласнював. Період вчинення вказаних злочинів [PERSON] практично відповідає часу подання від імені відповідача вказаної заяви від 21.09.05 року, до оформлення якої він також був причетним, оскільки ця заява містить його підпис. З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 21.09.2005 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed