Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю [PERSON], [INFO] є відповідачка [PERSON], запис щодо батька якого були внесені за завою матері. Діти проживають з відповідачами в господарстві останніх, в с. Остриця Герцаївського району. Проте, відповідачі не забезпечують дітям необхідні умови для проживання, так як кімнати не прибрані, відсутні меблі та місця для сну для дітей, необхідне харчуванням дітям не надають через відсутність продуктів харчування, а сама їжа на час навідування комісії мала неприємний запах та ознаки плісені. Медичної допомоги дітям відповідачі також не надають, про що свідчить стан здоров'я останніх, зокрема, виявлена короста у [PERSON], функціональний систолічний шум у [PERSON] та [PERSON] страждає на далекозорість обох очей. У листопаді 2014 року та червні 2015 року відповідачі виклалися на засідання комісії з питань захисту дітей при Герцаївської райдержадміністрації та попередженні про наслідки ухилення від виконання ними обов'язків по вихованню дітей, але останні так і не поміняли свого відношення щодо виконання батьківських обов'язків і покращення умов утримання дітей. При наведених обставинах, з метою забезпечення безпечних умов утримання та виховання дітей, за для задоволення потреб дітей відповідно до їх віку, орган опіки та піклування просив відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON], малолітнього [PERSON]. просив відібрати у матері [PERSON] без позбавлення відповідачів батьківських прав та передати дітей органу опіки та піклування. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування - [PERSON], підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона з чоловіком [PERSON] та трьома малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в господарстві її батьків, разом з останніми. Наразі не працює, так як після декретної відпустки з [PERSON] втратила роботу, але до відпустки була працевлаштована на фабриці «Трембіта» у м. Чернівці, помічницею майстра. Фактично єдиним утриманцем сім'ї наразі є чоловік та коштів яких він заробляє не завжди вистачає. Однак, попри всі труднощі, про дітей піклуються. Зокрема, старший син [PERSON] вчиться у школі, якому були придбані шкільні приналежності та одяг. Син [PERSON] протягом року відвідував дитячий садочок, оплату за якого вона постійно провадила. До школи та садочку навідується, зауваження вчителів виконує. Дітей своїх любить то просила не відібрати останніх в неї та чоловіка. При цьому просила врахувати, що вона з чоловіком усіляко намагаються утримувати дітей, свідченням чого може слугувати покращення умов сім'ї з часу останнього навідуванням працівниками соціальної служби. На її думку такий позов породжений матір'ю чоловіка з якою перебуває у неприязних відносинах. Відповідач [PERSON] - батько дітей [PERSON] та [PERSON] проти відібрання дітей заперечував. У своєму поясненні послався на те, що підробляє на будівництві, здебільшого неофіційно. На час коли вдома, то постійно спілкується з дітьми, грається з ними, по мірі можливості влаштовує дітям відпочинок, купує солодощі. Додатковим доходом сім'ї є мотоблок яким він підробляє по селу. Щодо зловживання спиртним то є неправдою, так як виключно іноді після роботи може вживати спиртні напої у невеликому об'ємі. Представник відповідачів [PERSON] заперечуючи проти позову зазначив, що відповідачі намагаються виховувати та доглядати за своїми дітьми, проте через брак коштів, останні не можуть надати дітям матеріальних благ в об'ємі, що надають батьки з більш високим матеріальним достатком. Нинішній стан умов проживання відповідачів відповідає нормам повсякдення як порядок та прибраність у кімнатах, а також радість дітей в сім'ї якій вони виховуються, що свідчать про відсутність обставин, які б могли зашкодити здоров'ю дітей та навпаки відібрання дітей у відповідачів може негативно вплинути на їх здоров'я. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю малолітнього [PERSON], який народився 16 липня 2006 року є відповідачка [PERSON], що підтверджується даними внесеними в актових записах про народження дітей(а.с. 6-14). За відомостями Острицької сільської ради Герцаївського району, неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом з їх батьками, [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачами, проживають в господарстві, яке розташоване в [ADDRESS], яке належать [PERSON] - батько відповідачки, де також проживає останній з дружиною (а.с.34). Як вбачається з актів обстеження умов проживання відповідачів з дітьми, житловий будинок складається з 3-х кімнат, а саме, кухні, коридору, ванної кімнати, спальні, вітальні та окремої кімнати. Умови проживання незадовільні, зокрема брудно, відчувався неприємний запах, брудна підлога та немитий посуд. При цьому діти мали неохайний вигляд, були немиті (а.с. 17-25). На вказані обставини послалися в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], обидва працівники Герцаївського відділення поліції, [PERSON] - Острицький сільський голова, [PERSON] - директор центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді, [PERSON] - завідувача Острицької амбулаторії, які були присутні при складані актів обстеження житлових умов сім'ї відповідачів. Виконання [PERSON] та [PERSON] обов'язків щодо вихованню дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було предметом розгляду 21березня 2016 року виконком Острицької сільської ради Герцаївського району, згідно з рішенням якого відповідачів попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 36). Водночас, свідок [PERSON] - інспектор Герцаївського відділення поліції, суд стверджував, що хоча сім'ю відповідачів навідував у складі комісії неодноразово, на відповідачку [PERSON] не було складено жодного адміністративного протоколу щодо її ухилення її від виконання обов'язків по вихованню дітей. За таке, на початок поточного року було винесено судом усне попередження лише батькові - [PERSON] З приводу можливого жорстокого поводження відповідачами із дітьми до правоохоронних не надходило жодних скарг. За поясненням свідка [PERSON] - завідувача Острицької амбулаторії, відсутність їжі на час огляду помешкання сім'ї відповідачів не свідчить про не годування дітей. В даному випадку, це може свідчити лише про недостатню кількість м'ясної та кисломолочної продукції які діти повинні вживати щодня. На виклики лікаря до амбулаторії відповідачі приходили з дітьми і навідувалися з ними на консультації. Умови проживання малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в сім'ї відповідачів за період 2016 року соціальній службі для сім'ї, дітей та молоді не відомо, про що суду підтвердила директор даного центру, [PERSON], так як з часу передання документів службі у справах дітей, вони не навідували дану сім'ю. Будь-яких відомостей щодо стану виконання рішення виконком Острицької сільської ради Герцаївського району від 21 березня 2016 року по виконанню відповідачами обов'язків по вихованню дітей при обставинах покладення такого контролю на комісію виконкому, на час розгляду даної справи судом не здобуто та стороною позивачем таких не надано. Сама відповідачка [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо так як влаштовує скандали з сусідами, наразі не працює (а.с. 32). [PERSON] - батько неповнолітніх працевлаштований, за місцем проживання, конфліктує з мешканцями села та сусідами, інколи зловживає спиртними напоями (а.с. 33 ). Як випливає з психолого-педагогічної характеристики Острицької ЗОШ неповнолітній [PERSON] станом на лютий 2016 року навчався у 4-му класі означеної школи яку відвідував нерегулярно. Водночас, учень [PERSON] має задовільну поведінку, предмети та їх дії характеризує легко, добре розмовляє, предмети аналізує та видаляє суттєві ознаки, навчається на середньому рівні, читає добре, гарно пише, доручення вчителя виконує охоче. (а.с. 51). Свідок [PERSON] - директор Острицького дитячого садка, суду пояснила, що неповнолітній [PERSON] протягом поточного року навчався у підготовчий групі, яку іноді навідував нерегулярно. Втім, за час навчання проявляв старанність, прислуховувався до вчителя, притаманна така риса як нерішучість. Мали місце поодинокі випадки коли одяг дитини мав ознаки бруду, на що зверталася увага матері [PERSON], яка сприймала такі зауваження, але не завжди реагувала на них. Попри таке, вважає що не слід розлучити дітей з батьками. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Звертаючись до суду з даним позовом, орган опіки та піклування як на правову його підставу зазначив відсутність впорядкованого житла, незадовільні умови проживання для дітей, необхідних для дитини речей, продуктів харчування, іграшок, ненадання батьками медичної допомоги дітям, тобто, як уточнила в судовому засіданні представник позивача - у зв'язку з ухиленням відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей (а.с.1-2). У цьому випадку особа, яка подала позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» зазначається, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.3 ст.4 СК України). Приймаючи до уваги наведене, при обставинах не надання органом опіки та піклування належних і допустимих доказів винної поведінки відповідачів щодо їх ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування ним своїми обов'язками без поважних на то причин, а також не зазначення у позові підстав для відібрання дітей у відповідачів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Незадовільні умови проживання сім'ї відповідачів сама по собі не дає підстави для відбирання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Саме через таки обставини, суд виходячи зі змісту ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується із висновком органу опіки та піклування, вважаючи його недостатньо обґрунтованим. Слід також зазначити, що ч.2 ст. 170 СК України надано безпосередньо право органу опіки та піклування негайно відібрати дітей у батьків при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дітей. Втім, посилаючись у позові на нібито загрозу здоров'ю малолітнім дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у випадку подальшого проживання дітей в сім'ї відповідачів, сам позивач залишив поза увагою вищенаведені положення закону. На підставі ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.164 СК України,

Outcome: dismissed