Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Траст-капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Будгерметик» про звернення стягнення на заставлене майно, зобов'язання вчинити дії та виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2013, між позивачем та відповідачем, з метою забезпечення зобов'язань позичальника ТОВ «Компанія Будгерметик» за кредитним договором №20-Л/13Ю від 19.04.2013, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Траст-капітал» та ТОВ «Компанія Будгерметик», було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 1248. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS]. У термін, передбачений кредитним договором, кредитні кошти у повній сумі повернуті не були. З метою захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до відповідача з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з зазначених вимог. Заперечень проти заочного рішення не надійшло. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.04.2013 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Будгерметик» було укладено Кредитний договір № 20-Л/13Ю зі змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого, позивач надав третій особі кредит у вигляді відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії із загальним лімітом кредитування в сумі 500000,00 доларів США, зі сплатою 15% річних за користування грошовими коштами в доларах США та 23% річних за користування грошовими коштами в національній валюті України не пізніше 18.04.2016 або у строк, встановлений позивачем згідно з п.1.9, 1.10, 2.7, 2.8. кредитного договору. На надання кредиту було отримано згоду власника третьої особи. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором, 19.04.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 20-Л/13Ю-2, посвідчений 19.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., реєстровий № 1248. Договором № 1 про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 08.10.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., реєстровий № 3327, здійснено заміну іпотекодавця на [PERSON]. Відповідно до умов договору іпотеки відповідачка є такою, що передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 1.1. договору іпотеки, передбачено, що предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань третьої особи за кредитним договором щодо вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів, сплати неустойки (штрафу, пені) у розмірі та випадках, передбачених кредитним договором, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Позивачем були виконані умови кредитного договору, про що свідчать меморіальні ордери про перерахування банком на рахунок позичальника кредитних коштів на суму 500000,00 доларів США. В подальшому, до кредитного договору були внесені зміни. Зокрема, договором № 6 від 04.06.2014 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, третя особа зобов'язалася протягом 5-ти робочих днів погасити частину кредиту у розмірі 200000,00 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Пунктом 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що: «....вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках...». Умовами п.1.9, 1.10, 2.7, 2.8. 2.11 кредитного договору передбачено, шо у разі порушення третьою особою умов кредитного договору. Позивач має прийняти рішення про дострокове повернення кредиту і в такому разі строком погашення кредиту є тридцятий день з дати відправлення позивачем відповідного повідомлення третій особі. Пунктом 4.2.6. кредитного договору передбачено, що позивач має право достроково стягнути з позичальника, в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно суму заборгованості (кредит, проценти, неустойку), зокрема, при порушенні ним будь-якої умови кредитного договору (зокрема, при одноразовому простроченні сплати процентів). Оскільки третьою особою свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконано, зокрема, не здійснено погашення частини кредиту в сумі 200000,00 доларів США, що призвело до виникнення заборгованості, 17.11.2014 позивачем було направлено претензію позичальнику, поручителю та іпотекодавцю. Направлена третій особі претензія, залишилась без задоволення. Після чого, 08.04.2015 у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», пунктів 1.10, 2.11 кредитного договору на адресу відповідача та третьої особи було надіслано вимогу та повідомлено про настання строку повернення кредиту й те, що у разі несплати заборгованості позивач вправі задовільнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимогу від 08.04.2015 відповідачем було отримано 10.04.2015, третьою особою - 15.04.2015, що підтверджується копіями повідомленнями про вручення поштових відправлень. Крім того, третя особа листом від 07.05.2015 підтвердила отримання письмової вимоги банку, проти настання строку повернення кредиту 08.05.2015 не заперечувала та сплатила на виконання вимоги позивача 30,00 доларів США. Станом на 08.06.2015 заборгованість третьої особи за кредитним договором складає 667386,51 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за наданим кредитом становить 491000,00 доларів США; прострочена заборгованість за процентами, нарахованими за користування наданим кредитом 68300,75 доларів США; пеня за-несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 103175,76 доларів США; штраф за порушення строків погашення кредиту в порядку п.6.2 кредитного договору в розмірі 4910,00 доларів США. Вказану заборгованість ні відповідачем, ні третьою особою у добровільному порядку не погашено. Згідно пункту 1.3, 1.4. Кредитного договору Третя особа зобов'язалася повернути отриманий кредит не пізніше 18 квітня 2016 року, або у строк, встановлений Позивачем згідно з п.1.9, 1.10, 2.7, 2.8, 2.11 цього договору і сплатити нараховані проценти за його користування у встановлені договором терміни, визначені пунктом 2.6.4 Кредитного договору - з 01 до 05 числа кожного місяця, наступного за місяцем нарахування процентів та в день повернення кредиту. З огляду на викладене та в порядку ст. 39 Закону України «Про іпотеку»: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Позивачу з вартості предмета іпотеки складає 261431,99 доларів США; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги позивача: квартира [ADDRESS], складається із трьох кімнат, жилою площею 46,5 кв.м., загальною площею 70,60 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 08.10.2013 року, посвідченого ПН КМНО Щербак Т.В. за реєстраційним номером 3325; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом визнання права власності на передане в іпотеку нерухоме майно за Позивачем; початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації - здійснена 08.07.2015 суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ССП «Оцінка-капітал» та складає 5673174,00 грн., що є еквівалентом 261431,99 доларів США. За відсутності виконання його вимоги, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про погашення частини заборгованості третьої особи перед позивачем за кредитним договором, шляхом визнання права власності на передане відповідачем в іпотеку нерухоме майно за позивачем за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент такого набуття, тобто на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. В узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин Верховного Суду України від 07.10.2010 із змінами і доповненнями, внесеними повідомленням Верховного Суду України від 01.12.2011 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Так, відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Системний аналіз положень ст.ст. 590, 591 ЦК України, дає підстави для висновку, що загальним порядком звернення стягнення на предмет застави є стягнення на підставі судового рішення шляхом його продажу з публічних торгів. Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 592 ЦК України, передбачено, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором. Поруч з наведеним, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору; Крім того, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Системний аналіз наведених положень закону та обставин, дає підстави для висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved