Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

ПАТ «ДНІПРОТУРИСТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати недійсним Договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року, укладений між Дніпропетровським обласним закритими акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» (Боржник) в особі заступника Голови правління [PERSON], діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON], діючого на підставі паспорта (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор). В обгрунтування позову зазначили, що 26 лютого 2009 року між Дніпропетровським обласним ЗАТ по туризму та екскурсіях (Замовником), правонаступником якого є позивач, в особі Голови Правління [PERSON] та ТОВ «САНА» (Підрядник), в особі директора [PERSON], було укладено договір підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року по ремонту крівлі готелю «Рассвет». Відповідно до п. 2.1. договору підряду, вартість сіх робіт за договором складала 715000,8 грн., який згідно п. 8.3. цього ж договору вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2009 року. 21 травня 2009 року між Замовником, в особі заступника Голови Правління [PERSON], діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON], діючого на підставі паспорта (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року. Відповідно до п. 1.1. якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги оплати грошових засобів у розмірі 715000,8 грн. за договором підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року, а Новий кредитор приймає право вимоги оплати грошових засобів, що належать Первісному кредитору. Також 01 жовтня 2009 року між Новим Кредитором і Боржником в особі заступника Голови Правління [PERSON], діючого на підставі Статуту, та Підрядником було укладено додаткову угоду без номеру від 01 жовтня 2009 року до договору № 2 від 21 травня 2009 року. Посилаючись на те, що заступник Голови правління [PERSON] не міг вчиняти правочин оспорюваний правочин, тому як діяв на підставі наказу без номеру та дати (тобто такий наказ відсутній). А відповідно до п. 9.4, 9.5, 951 Статуту Позивача, в редакції що діяла станом на 21 травня 2009 року Голова Правління має право (за погодженням із Головою Наглядової ради акціонерного товариства) своїм наказом передавати власні повноваження (їх частину) Першому заступнику, іншим особам без довіреності; однак такого погодження Наглядова рада не надавала. Крім того довіреність № 2, зазначена в оспорюваному правочині, на підставі якої діяв [PERSON] на підприємстві позивача також відсутня. А тому [PERSON] не мав правових повноважень на укладення оспорюваного договору, а також додаткової угоди до нього. Посилаючись на норми ст.ст. 203, 204, 207, 215 ЦК України просили визнати договір відступлення прав вимоги № 2 від 21 травня 2009 року недійсним. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримала позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. З приводу заявленої представником відповідача в судовому засідання 19 жовтня заяви про застосування строку позовної давності, зазначила, що їй особисто стало відомо, що оспорюваний договір укладений неповноважною особою з боку позивача лише у 2015 році, а тому вважає, що позивачем строк не пропущений. Також зазначила, що ТОВ «САНА» за договором підряду від 26 лютого 2009 року виконало взяті на себе зобовязання. З якої причини відповідач вносив грошові кошти в сумі 715000,8 грн. за позивача вона не знає. Позивач звернувся до суду з цим позовом, тому як порушуються його права з боку відповідача тим, що позивач винен 715000,8 грн. не ТОВ «САНА» [PERSON] [PERSON] на сьогоднішній день на підприємстві не працює, коли він був звільнений їй не відомо. Будь-яких перевірок на підприємстві а ні з 2009 року по сьогодні з приводу укладення договорів від підприємства позивача не повноважними на це особами не проводилося. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та, посилаючись на те, що 26 лютого 2009 року ним, як Головою Правління Дніпропетровського обласного ЗАТ по туризму та екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» та ТОВ «САНА» було укладено договір підряду, за яким підрядник зобовязався відремонтувати покрівлю готелю «Рассвет». Згідно акту виконаних робіт від 05 травня 2009 року ТОВ «САНА» виконали взяті на себе зобовязання. Однак замовник не розрахувався з підрядником. Замість замовника з підрядником розрахувався відповідач, у звязку з чим був укладений між позивачем, відповідачем та ТОВ «САНА» договір уступки прав вимоги. Від позивача діяв перший заступник [PERSON], який мав такі повноваження та діяв на підставі Статуту та довіреності № 2. Вважає, що позивач бажає уникнути виконання зобовязання за оспорюваним договором, тому як на сьогоднішній день в провадженні іншого суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «ДНІПРОТУРИСТ» про стягнення коштів за цим договором. З ТОВ «САНА» [PERSON] своєчасно та в повному обсязі розрахувався, а ТОВ «САНА» в свою чергу згідно акту приймання-передачі передало йому довідку про вартість виконаних підрядних робіт від 05 травня 2009 року на суму 715000,8 грн. Вважає позов надуманим та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, 19 жовтня 2015 року представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, на підставі чого також просили суд відмовити в задоволенні позову, яку в судовому засіданні представник відповідача підтримала, та додала, що позивачу про наявність оспорюваного договору було відомо з моменту його укладання, про що свідчить той факт, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача і станом на 21 травня 2009 року і пізніше. Представник третьої особи в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: 26 лютого 2009 року між Дніпропетровським обласним ЗАТ по туризму та екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» (Замовником), правонаступником якого є позивач, в особі Голови Правління [PERSON] та ТОВ «САНА» (Підрядник), в особі директора [PERSON], було укладено договір підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року по ремонту крівлі готелю «Рассвет». Відповідно до п. 2.1. договору підряду, вартість сіх робіт за договором складала 715000,8 грн., який згідно п. 8.3. цього ж договору вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2009 року. 21 травня 2009 року між Дніпропетровським обласним ЗАТ по туризму та екскурсіях, в особі заступника Голови Правління [PERSON], діючого на підставі Статуту, наказу без номеру та дати і довіреності № 2, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON], діючого на підставі паспорта (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНА» (Первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 2 від 21 травня 2009 року. Відповідно до п. 1.1. якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги оплати грошових засобів у розмірі 715000,8 грн. за договором підряду № 26-02/09 від 26 лютого 2009 року, а Новий кредитор приймає право вимоги оплати грошових засобів, що належать Первісному кредитору. Згідно наданих суду квитанцій, вбачається, що [PERSON] особисто сплатив на рахунок ТОВ «САНА» за договором відступлення права вимоги 715000,8 грн.; а згідно акту приймання-передачі документів за договором відступлення права вимоги від 21 травня 2009 року ТОВ «САНА» передало [PERSON]: договір підряду від 26 лютого 2009 року, додаткову угоду № 1 до договору підряду від 26лютого 2009 року; довідку про вартість виконаних робіт на суму 715000,8 грн.; акт приймання виконаних підрядних робіт від 05 травня 2009 року. Також 01 жовтня 2009 року між Новим Кредитором і Боржником в особі заступника Голови Правління [PERSON], діючого на підставі Статуту, та Підрядником було укладено додаткову угоду без номеру від 01 жовтня 2009 року до договору № 2 від 21 травня 2009 року. Дніпропетровське обласне ЗАТ по туризму та екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» станом на 21 травня 2009 року, як і на 01 жовтня 2009 року діяло згідно статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів Дніпропетровського обласного Закритого акціонерного товариства по туризму і екскурсіях «ДНІПРОТУРИСТ» від 02 квітня 2008 року, зареєстрованого 15 квітня 2008 року; із змінами, державну реєстрацію яких проведено 29 квітня 2009 року, номер запису 12241050016020197. [PERSON], згідно наказу № 16К від 01 квітня 2002 року працював на посаді заступника голови правління позивача. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання правочину договору відступлення права вимоги від 21 травня 2009 року недійсним, у звязку з тим, що він був укладений неповноважною на це особою, а саме [PERSON] Представником відповідача в судовому засіданні заявлено про застосування строку позовної давності на підставі чого просив відмовити в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами у справі оспорюваний правочину було вчинено 21 травня 2009 року усі документи з цього приводу до сьогоднішнього дня знаходяться на підприємстві позивача. Правочин вчинено особою, яка тривалий час знаходилася в трудових відносинах з позивачем. Згідно пояснень позивача будь-яких перевірок з 2009 року по день розгляду справи з приводу укладення договір не повноважною на це особою, позивачем не проводилося. З матеріалів справи вбачається, що озов предявлений позивачем, 10 липня 2015 тобто за спливом строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, в ході попереднього розгляду справи позивачем уточнювалися позовні вимоги, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази. Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача, що їй особисто стало відомо про порушення прав позивача у 2015 році, тому як жодних доказів того, що ці обставини не були відомі позивачу не надано. Позивач клопотань про поновлення строку позовної давності не заявляв, як і не надавав підтверджень поважності причини його пропуску, або інших документів, які б свідчили про те, що строк позовної давності переривався або зупинявся. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову ПАТ «ДНІПРОТУРИСТ» належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed