Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

ОП «Кримтеплокомуненерго» в особі Джанкойської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач проживає в житловому приміщенні в будинку, обладнаному системою центрального теплопостачання та є споживачем теплової енергії. Відповідно до п. 18 Правил про надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата за послуги теплопостачання вноситься на підставі лицевого рахунку № [NUMBER]. Строки оплати відповідачем порушуються, наслідком чого є наявність боргу за період з 01.01.1998 року по 01.03.2007 року в сумі 2096,67 грн. Просить, посилаючись на ст. 509, 525, 526, ч. 1 ст. 530, 599 Цивільного кодексу України, стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2096,67 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про рогляд справи за його відсутністю. В заяві просить при винесенні рішення застосувати позовну давність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати наданих послуг з центрального опалення регулюються ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Цивільним кодексом України. Стаття 1 Закону України «Про теплопостачання» зазначає, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактичне отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Стаття 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV відносить послуги з центрального опалення до комунальних послуг. Стаття 16 вказаного Закону передбачає, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Стаття 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Стаття 20 Закону вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та ст. 642 ЦК України, з урахуванням того, що договір між сторонами не укладався, враховуючи, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач, у свою чергу їх приймав та претензій щодо їхньої якості не заявляв, суд вважає, навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 599 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і припиняється зобов'язання шляхом його виконання, проведеного належним чином. Судом встановлено, за лицевим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] надаються послуги теплопостачання. Згідно адресної довідки за вказаною адресою зареєстрована з 05.09.2009 року [PERSON] (а.с.8) Згідно розрахунку позивача станом на 01.04.2007 року за лицевим рахунком № [NUMBER] відкритим на ім'я [PERSON] існує заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 2096 грн. 67 коп. (а.с.4-5). В поданій до суду заяві відповідачка просить застосувати строк позовної давності. Суд задовольняє заяву відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ч. 1, ч. 3 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Судом встановлено, що заборгованість за послуги теплопостачання за лицевим рахунком виникла з 01.01.1998 року по 01.04.2007 року. Позивач звернувся до суду з позовом лише 02.01.2014 року. Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в письмової заяві поданої до суду наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності. На підставі ст.ст. 257, 265, 267, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed