Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в березні 2017 року заявили позов, яким з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з [PERSON] 48978,77 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, за підстав неналежного виконання останньою зобов`язань за договором. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] від 21.03.2017р. за вказаним позовом відкрите провадження. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від посади, справа прийнята до провадження цього складу суду, про що 28.09.2017р. винесено відповідно ухвалу. 23.01.2018 року по справі ухвалено заочне рішення, яким вимоги позову задоволені в повному обсязі. На підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 11.09.2018 року заочне рішення Святошинського районного суду від 23.01.2018 року скасовано. Представник позивача Шерстнева О.В. в судовому засіданні на уточнених вимогах позову наполягала. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у запереченнях до позову. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого довірителя. Судом встановлено таке. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.10.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 35628,05 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких є клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. Однак, позичальник, як це вбачається з розрахунку заборгованості за договором, взяті на себе зобов`язання не виконав, в наслідок чого станом на 15.11.2018 р. у неї перед банком утворилась заборгованість по кредиту в сумі 48978,77 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 18515,68 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 10310,87 грн.; заборгованості за пенею - 18515,50 грн.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1636,72 грн. Проте, як вбачається з наданого розрахунку, в графі сум погашення заборгованості за наданим кредитом становить 0,00 грн., однак як вбачається з зазначених в даній графі сум, що відповідачем за період з 07.10.2014 року по 15.11.2018 року було сплачено 48315,36 грн. (а.с. 168), що свідчить про те, що у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість. Як вбачається з наданої представником позивача відповіді на відзив, 30.09.2014 р. наказом СП-2014-6951966 від 30.09.2014 року внесено зміни до умов договору, а саме з 01.10.2014 р. у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором реструктуризації банком нараховується пеня, розмір якої складає 4 % від суми заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.8 генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якою зазначений в умовах і правилах за кожен день прострочки. Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідача було ознайомлено з умовами надання банківських послуг затвердженого наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, що говорить про те, що відповідач не був належним чином обізнаний про введення пені за прострочку в розмірі 4 %не менше 100 грн. ( у раніше затверджені накази № PR-2014-6844441 від 23.07.2014 року та СП-2012-6797286 від 13.07.2012 року. З урахуванням викладеного позов не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність заборгованості [PERSON] перед позивачем. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: dismissed