Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Начальник управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації [PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми, посилаючись на те, що після проведеного планового внутрішнього фінансового аудиту оцінки діяльності Управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації щодо законності та достовірності фінансової і бюджетної звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку за період з 01 жовтня 2015 року по 01 квітня 2017 року встановлено, що з вини відповідача здійснено зайве перерахування коштів до ТОВ Абсолют ЛТД на загальну суму 5 887,89 грн.. Згідно рекомендацій за результатами планового внутрішнього аудиту в управлінні соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації, передбачено заходи, щодо проведення претензійно-позовної роботи, які включають в себе стягнення в добровільному порядку зайво перерахованих сум коштів до ТОВ Абсолют ЛТД або через суд. Відповідача, яка займає посаду головного спеціаліста управління, було зобов'язано здійснити заходи щодо повернення безпідставно перерахованих сум і попереджено про притягнення до відповідальності у разі ухилення від здійснення цих заходів. Добровільно [PERSON] відмовилась повернути кошти, тому позивач вимушена звернутись до суду. Просить суд примусово стягнути грошову суму у розмірі 5887,89 грн.. Ухвалою суду від 22.03.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач на позовну заяву подав відзив, відповідно до якого позов не визнає. Зазначає, що з- 16.09.2002 року відповідно до наказу №81-к працює в Управлінні соціального захисту населення. На посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку працює з 27.07.2016 року. Наказом начальника УСЗН №53-ос від 25.07.2017 року була притягнута до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов»язків. Даний наказ оскаржений до суду. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності став аудиторський висновок №01-08/3 від 25.05.2017року, згідно якого управлінням за період з 01.10.2015 року по 01.01.2017 року в порушення вимог п.3.1, 3.2 та п.3.3 укладеного договору від 01.02.2015 року №11 «Про відшкодування витрат на послуги безоплатного забезпечення ліками громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок незабезпечення спеціалістами управління контролю за правильністю складання та повнотою надання первинних підтверджуючих документів ТОВ «Абсолют» ЛТД здійснено зайво перерахування коштів до ТОВ «Абсолют» ЛТД на загальну суму 5887,89 грн. Особисто не була належним чином ознайомлена з рекомендаціями за результатами планового внутрішнього аудиту в УСЗН Бериславської РДА, а тому не знала і не могла знати про вимоги, тобто про те, що повинна контролювати перерахування коштів, тобто робити бухгалтерську роботу, так як в її посадових обовязках це не передбачено і навіть через брак працівників: юриста та бухгалтера на неї не покладали такі обовязки. Відповідно до п. 2 до п.2.18 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту населення Бериславської РДА, з якою була ознайомлена, в її посадові обовязки входить організація та видача путівок на санаторно-курортне лікування; ветеранів війни, інвалідів; чорнобильців першої категорії; ведення бази ЦБІ; забезпечення протезно-ортопедичними засобами реабілітації, влаштування до будинків інтернатів, направлення дітей інвалідів до реабілітаційних центрів, направлення інвалідів на навчання до закладів соціального захисту; встановлення статусу та видача пільгових посвідчень, підготовка матеріалів для розгляду комісії про надання допомоги з державного бюджету, нарахування компенсації за бензин, технічне обслуговування автомобіля, та компенсація за не використане санаторно-курортне лікування, підготовки статистичної звітності з питань забезпечення протезно-ортопедичними та іншими засобами реабілітації санаторно-курортного лікування, компенсаційних виплат за бензин, технічне обслуговування автомобіля. Таку звітність (інформації) в межах поставлених для неї завдань було здійснено і прийнято її безпосереднім керівником, тому не вважає, що саме нею було допущено будь-яке порушення вимог посадової інструкції чи трудової дисципліни. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази. Клопотань у тому числі і про призначення експертизи сторони не заявляли. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, допитавши сторони суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити. Судом встановлено що [PERSON] з 01.08.2016 року, працює головним спеціалістом відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації, що підтверджується копією трудової книжки та розпорядженням голови Бериславської РДА №263-ос від 27.07.2016 року. Згідно посадової інструкції п.2, як головний спеціаліст відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації [PERSON] організовує роботу по реалізації вимог діючого законодавства в частині надання пільг окремим категоріям громадян, відповідає за своєчасне внесення актуальних даних про інвалідів Централізованого банку даних з проблем інвалідності, забезпечує видачу пільгових посвідчень та проїзних талонів, проводить підготовку матеріалів для розгляду та забезпечує є діяльність комісії з розгляду питань, пов»язаних з наданням статусу учасника війни, виявляє, допомогає в оформленні документів та направляє інвалідів до навчальних закладів системи соціального захисту для професійно-технічного навчання, організовує роботу з обліку та забезпечення інвалідів протезно-орторпедичними виробами, спеціальними засобами пересування, технічними засобами реабілітації спеціальним автотранспортом та формує відповідні особові справи та має інши обов»язки покладені на неї посадовою інструкцією, також є відповідальною за невиконання покладених на неї завдань і функцій, за невиконання посадових завдань та обов»язків, бездіяльність, невиконання наданих її прав, порушення норм етики поведінки службовця та обмежень, пов»язаних з прийняттям на державну службу та проходженням. За період з 01.10.2015 року по 01.04.2017 року в Управлінні соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації було проведено внутрішній аудит та здійснено оцінку діяльності щодо законності та достовірності фінансової і бюджетної звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, про що складено аудиторський висновок №01-08/3 від 25.05.2017 року. Згідно даного висновку та рекомендацій доданих до нього, управлінням за період з 01.10.2015 року по 01.01.2017 року в порушення вимог п.3.1, 3.2, 3.3 укладеного договору від 01.02.2015 року №11 «Про відшкодування витрат за послуги безоплатного забезпечення ліками громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внаслідок не забезпечення спеціалістами управління контролю за правильністю складання та повнотою надання первинних підтверджуючих документів ТОВ «Абсолют» ЛТД здійснено зайво перерахування коштів до ТОВ «Абсолют» ЛТД на загальну суму 5887-89 грн.. Встановлено факт здійснення видачі аптекою ТОВ «Абсолют» ЛТД медичних препаратів та ліків за рецептами без подальшого підтвердження громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо їх отримання, що призводить до виникнення ризику неотримання ліків громадянами за пільговими рецептами. Всього за період з 01.10.2015 року по 01.04.2017 року відпущено аптекою ліків громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за відсутності підпису отримувача щодо підтвердження отримання ним в аптеці ліків на загальну суму 17154-89 грн. за якими управлінням здійснено відшкодування послуг, що призвело до неефективного та нераціонального використання коштів місцевих бюджетів за КТПКВ 090212 та КПКВТВ МБ 1513050. Неефективне та нераціональне використання коштів здійснено внаслідок незабезпечення спеціалістами управління внутрішнього контролю за правильністю складання та повнотою надання первинних підтверджуючих документів ТОВ «Абсолют « ЛТД та внаслідок відсутності чіткого механізму відшкодування таких послуг. Як встановлено судом саме даний висновок став підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на неправильне та неповне складання первинних підтверджуючих документів ТОВ «Абсолют» ЛТД відпущено аптекою ліків громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у тому числі і на суму 5887-89 грн.., претензій громадян щодо не отримання ліків до позивача не надходило, що викликає сумнів у наявності шкоди у зазначеному розмірі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 130 Кодексу законів про працю та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності відповідних підстав і умов, матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно ст.ст. 132, 133 п.2 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. У відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. До зайвих грошових виплат відповідно до п. 2 ст. 133 КЗпП України відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв'язку з затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо. Відповідно до вимог ст. 134 п.п. 1, 3, 6 та ст. 135-1 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків та у інших випадках. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року, № 447/24, головний спеціаліст відділу персоніфікованого обліку управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації не є тією особою з якою може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, він також не виконує робіт, зазначених у названому Переліку, і які дають підстави для укладення з ним договору про повну матеріальну відповідальність, такий договір з відповідачкою не укладався, а тому на неї не може бути покладено повну матеріальну відповідальність при наявності шкоди, спричиненої саме її діями. Відповідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підтвердження наявності шкоди позивач посилається на акт аудиторської перевірки, яким здійснено оцінку діяльності щодо законності та достовірності фінансової і бюджетної звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку за період з 01.10.2015 року по 01.04.2017 року. Натомість відповідачка працює на займаній посаді з 01.08.2016 року, тобто позивачем не надано суду доказів, що саме у період зайняття відповідачкою даної посади здійснено зайво перерахування коштів до ТОВ «Абсолют» ЛТД на загальну суму 5887-89 грн.. і якщо таке мало місце. Позивачем не надано суду доказів того, що саме на відповідача покладено обов»язок контролю за правильністю складання та повнотою надання первинних підтверджуючих документів ТОВ «Абсолют» ЛТД, внаслідок чого здійснено зайво перерахування коштів до ТОВ «Абсолют» ЛТД на загальну суму 5887-89 грн.. Надані суду для дослідження Посадові інструкції не містять зазначеного, а висновок внутрішнього аудиту та рекомендації до нього не є доказами наявності шкоди спричиненої саме діями [PERSON] З врахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач не довів при розгляді справи в суді наявність шкоди завданої у період роботи відповідачки на займаній посаді, не довів вину відповідачки, не довів обставин для покладення на відповідачку повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану нею при виконанні трудових обовязків, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed