Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить суд визнати недійсним договір застави №25/08 від 25.08.2013року, укладений між [PERSON] та [PERSON], з моменту його укладення, вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля MERCEDES-BENZ C 180K, типу легковий сєдан, 2008року випуску, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта: WDD2040461A143941, внесений на підставі договору застави №25/08 від 25.08.2013р., укладений між [PERSON] та [PERSON], а також просить суд стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 23.02.2007року між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №к-2178, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 198\~000,00 доларів США, з оплатою процентної ставки 14,5% річних, строком до 23.02.2027року, з урахуванням змін, що були внесені до кредитного договору додатковою угодою №1 від 29.11.2010року, додатковою угодою №2 від 13.12.2011року та додатковою угодою №3 від 14.12.2011року. Представник позивача зазначає, що в якості забезпечення зобовязань по кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений договір застави №4921-90201/1211, посвідчений 13.12.2011року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 889, згідно якого банку було передано в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ С 180К, типу легковий сєдан, 2008 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама) WDD2040461A143941, реєстраційний номер [NUMBER]. До даного Договору застави було укладено договір про внесення до договору застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №956. Представник позивача вказує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2012року солідарно з [PERSON] та поручителя по кредиту - [PERSON] було стягнуто заборгованість по кредитному договору у розмірі 1 939 062, 74грн. Рішення набрало законної сили 30.11.2012року. Також, представник позивача зазначає, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2014р. №43151341, з метою виконання вищезазначеного рішення суду, Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, а постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17.02.2014р. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та накладено заборону на його відчуження. Крім того, постановою про розшук майна боржника від 29.04.2014р. Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції по вищезазначеному виконавчому провадженню було оголошено розшук майна, а саме: автомобіля MERCEDES-BENZ С 180К. типу легковий сєдан, 2008року випуску, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER], та постановлено, у разі затримання транспортного засобу, розмістити його на арешт майданчик. Як вказує представник позивача, на даний час заборгованість по кредиту [PERSON] не погашається, та станом на 15.06.2015р. заборгованість за кредитним договором складає 8 838 879,12грн. Однак, представник позивача зазначає, що банку стало відомо, що між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики від 25.08.2013p., відповідно до якого, [PERSON] надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 378 000, 00 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути їх в строк до 25.08.2018р. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, як вказує представник позивача, 25.08.2013р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір застави №25/08, відповідно до якого, [PERSON] передав в заставу [PERSON] автомобіль MERCEDES-BENZ С 180К, типу легковий сєдан, 2008року випуску, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER], тобто автомобіль, що знадиться в заставі у AT «[PERSON] та Кредит». Представник позивача вважає, що вказаний договір застави № 25/08 від 25.08.2013p., укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки він суперечить актам цивільного законодавства, а також те, що його було укладено без згоди банку, тобто без згоди заставодержателя, у звязку з чим, ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» звернувся до сулу з позовом про визнання недійсним договору застави. У судове засідання 05.02.2016року представник позивача не зявився, але надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, які не змінювались, про що свідчать довідки з відділу адресно довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судове засідання 05.02.2016року не з'явились, про поважність причин відсутності не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 23.02.2007року між Філією «Одеське регіональне управління» банку «[PERSON] та Кредит» Товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON] був укладений кредитний договір №к-2178, згідно якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредиті ресурси в сумі 198 000,00доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5% процентів річних. У подальшому, 29.11.2010року, 13.12.2011року та 14.12.2011року між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] були укладені додаткові угоди №1, №2, №3 до кредитного договору №к-2178 від 23.02.2007року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13.12.2011року між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] було укладено договір застави №4921-90201/1211, відповідно до умов якого, заставодавець передає в заставу заставодержателю наступне майно: автомобіль тип-легковий сєдан, марка - MERCEDES-BENZ С 180К, випуску 2008 року, колір чорний, шасі (кузов, рама) № WDD2040461A143941, реєстраційний №ВН9478СА. Зазначений автомобіль передається в заставу як забезпечення повернення кредитних коштів, виданих за кредитним договором №24к-86 від 22 серпня 2008року з додатковою угодою №1 до нього від 01.11.2008року, кредитним договором №к-2178 від 23 лютого 2007року з додатковою угодою №1 до нього від 29 листопада 2010року та додатковою угодою №2 до нього від 13 грудня 2011року. Відповідно до п. 4 та п. 7 договору застави №4921-90201/1211від 13.12.2011року наступна застава здійснюється за згодою іпотекодержателя, згідно листа. Предмет застави, а також права на нього, не можуть бути використані заставодавцем в якості предмету будь-яких договорів (в тому числі на підставі договору найму, оренди тощо. В разі порушення цього положення заставодавець сплачує заставодержателю штраф у розмірі 25% від загальних грошових коштів заборгованості перед заставодержателем на цей момент, а будь-які договори, укладені заставодавцем, в яких в якості предмету виступатиме предмет застави чи права на нього, є недійсними з моменту їх укладення. Постановою головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 17.02.2014року ВП№43151341 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7523/11, виданого 10.02.2014року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 1\~939\~062,74грн. з [PERSON] на користь АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «[PERSON] та Кредит». Постановою головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 17.02.2014року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] Крім того, постановою головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 29.04.2014року було оголошено у розшук майно MERCEDES BENZ, д.н. [NUMBER] (у разі затримання т.з., розмістити на арешт майданчик). З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2013року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передає у тимчасове користування позичальнику грошові кошти у розмірі 378\~000,00грн., а позичальник зобовязується повернути вказану суму частками відповідно графіку, зафіксованому в договорі, з кінцевим терміном розрахунку в строк до 25.08.2018року. У забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором позики, 25.08.2013року, тобто після укладення договору застави №4921-90201/1211від 13.12.2011року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави №25/08, відповідно до умов якого, позичальник передає в заставу автотранспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], марки MERCEDES BENZ, модель С 180К, рік випуску 2008, колір чорний, VIN номер WDD2040461A143941, обєм двигуна 1796, легковий седан, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 158395, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 22.08.2008року. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Тобто вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, у даному випадку такою особою є ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», який звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору застави. Згідно положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, однією з підстав недійсності договору, є суперечність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства а також моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. 10 ЦК України, вчинювані правочини не повинні суперечити не лише актам цивільного, але й положенням різногалузевих законодавчих актів. Тобто вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу». Відповідно до п. 7 договору застави №4921-90201/1211від 13.12.2011року, який було укладено між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON], предмет застави, а також права на нього, не можуть бути використані в якості предмету будь-яких договорів (в тому числі на підставі договору найму, оренди тощо. В разі порушення цього положення заставодавець сплачує заставодержателю штраф у розмірі 25% від загальних грошових коштів заборгованості перед заставодержателем на цей момент, а будь-які договори, укладені заставодавцем, в яких в якості предмету виступатиме предмет застави чи права на нього, є недійсними з моменту їх укладення. Всупереч зазначеним положенням та договору заставу [PERSON] відчужив (передав в заставу) майно, яке вже перебувало в заставі банку й обтяження якого на час відчуження (застави) було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що Закон прямо покладає на заставодавця обовязок запитати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна, цей обовязок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до п. 4 договору застави №4921-90201/1211від 13.12.2011року, який було укладено між ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON], наступна застава здійснюється за згодою іпотекодержателя, згідно листа. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] незаконно передав в заставу [PERSON] автотранспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], марки MERCEDES BENZ, модель С 180К, рік випуску 2008, колір чорний, VIN номер WDD2040461A143941, обєм двигуна 1796, легковий седан, оскільки на момент укладення спірного договору застави, вказаний автомобіль перебував в заставі ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», а також те, що його було передано в заставу без згоди заставодержателя - ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит». Наведені вище обставини та законодавчі положення свідчать про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» та визнання недійсним договору застави №25/08 від 25.08.2013року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], з моменту його укладення. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» у задоволенні позову в частині вимог про вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля MERCEDES-BENZ C 180K, типу легковий сєдан, 2008року випуску, колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER], номер обєкта: WDD2040461A143941, внесений на підставі договору застави №25/08 від 25.08.2013р., укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки суд не є тим органом, який вилучає з Державного реєстру обтяжень рухомого майна будь-які записи. Крім того, суд може зобовязати вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження, однак це є передчасним, оскільки відсутнє рішення відповідного органу про відмову у виключенні або вилученні запису про накладення арешту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача - ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» в рівних частинах.

Outcome: partial