Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

ПАТ Дельта Банк 28.02.2013 р. звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. За позовом, посилаючись на ст..ст.512-519, 526, 530, 536, 553, 554, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, умови кредитного договору та договору поруки, ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 31005,06 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача [PERSON], в заяві про скасування заочного рішення зазначав підстави з яких позовні вимоги, пред»явлені до [PERSON], не підлягають задоволенню (а.с.70-71). Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»явилась, повідомлялась про розгляд даної справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень, як і будь-яких заяв, не подавала. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги позицію представника [PERSON].А., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.10.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 184-0111005/ФК-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000 грн., з розрахунку 25% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 07.10.2008 р. по 06.10.2010 р. [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.1.4 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов»язань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором ) у зазначених зобов»язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як 625,00 грн.. по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та/або шляхом внесення готівкових коштів у касу банку. Згідно п.1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Відповідно до п.6.2 договору, банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями умов цього договору та договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов»язань за цим договором, а позичальник зобов»язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку у випадках, передбачених п.п. а-ж, в тому числі і у випадку порушення позичальником строків платежів. [PERSON] умови кредитного договору тривалий час належним чином не виконувала, у зв»язку з чим, станом на 19.02.2013 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі 31005,06 грн., з яких: тіло кредиту 15000,00 грн.; відсотки 16005,06 грн. Вищевикладене підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, наданими позивачем. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.1 ст.530 ЦК України визначає, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Виконання позичальником [PERSON] зобов»язань за кредитним договором забезпечувалось порукою, відповідно до укладеного договору поруки № 184-0111005/ФК-08 від 07.10.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов»язань за договором. Поручитель і боржник несе перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. В заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначила про припинення договору поруки. Вказані заперечення суд вважає обґрунтованими. Так, згідно ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов»язки відповідно до договору. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). П.10 вищезазначеного договору поруки відповідача [PERSON] встановлено, що договір діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем. У кредитному договорі йдеться, що датою повернення кредиту є 06.10.2010 р. (п.1.3). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). У кредитному договорі йдеться, що позичальник має повернути кредитні кошти до 06.10.2010 року. Також умовами договору сторони передбачили строки виконання окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинно бути пред»явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитним договором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). За умовами кредитного договору чергові платежі боржник повинен був здійснювати до 20 числа кожного місяця (згідно графіку), а останній платіж не пізніше 06 жовтня 2010 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Як встановлено судом, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов»язання за договором про надання кредиту з листопада 2008 року, оскільки платежі на погашення заборгованості, згідно довідки банку (а.с.17) не вносились. Таким чином, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в тому числі і до поручителя, 28 лютого 2013 року (а.с.28), тобто поза межами шестимісячного строку. Дія договору поруки на момент пред'явлення позову вважається припиненою, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя не вбачається. Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постанові від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, який в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, позовні вимоги, пред»явлені до поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню, у звязку з припиненням дії поруки за щомісячними грошовими зобовязаннями в порядку ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 310,05 грн.

Outcome: partial