Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за навчання. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між учбовим закладом та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. За умовами договору відповідач зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після здобуття вищої освіти [PERSON] було направлено для подальшого проходження служби до ГУМВС України в м. Києві, однак його звільнено з ОВС за власним бажанням до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання. За таких обставин, позивач просить стягнути з [PERSON] вартість навчання у розмірі 12425 грн. 62 коп. У судове засідання представники позивача не з'явився, 14.03.14р. звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справ за наявними доказами, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] свого права на участь не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 23.07.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Наказом № 498 від 28.08.05р. [PERSON] було зараховано курсантом 1 курсу юридичного факультету за спеціальністю «Правознавство» з 4-х річним терміном навчання, присвоївши згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України спеціальне звання «Рядовий міліції» (а.с. 16). 28.11.07р. між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір № Кв-483 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 14-15). Відповідно до п. 1 зазначеного договору його предметом є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня за напрямком (спеціальністю) правознавство. Відповідно до п. 2.1. - 2.1.3. договору позивач зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо - кваліфікаційних рівнів, забезпечити курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами України. Згідно наказу № 469 від 19.06.09р. [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» 7.060101 та видано диплом спеціаліста з відзнакою (а.с. 17). На підставі рапорту [PERSON] від 23.03.11р., наказом № 191 о/с від 31.03.11р. лейтенанта міліції [PERSON] (М-228050) оперуповноваженого сектора розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу карного розшуку Оболонського районного управління з 05.04.11р. звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно пп. «ж» (за власним бажанням) п. 64 (а.с. 18). Відповідно розділу 3 договору підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі у зв'язку з відрахуванням особи та звільнення з ОВС за власним бажанням без поважних причин, через неуспішність, порушення дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. П. 4 договору передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Крім того, зазначений механізм відшкодування витрат визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженим Постановою КМ України від 01.03.2007 року № 313. Відповідно до п. 4. зазначеного Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. На підтвердження фактичних витрат щомісячного грошового забезпечення позивачем було надано довідку про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, з якою відповідач була ознайомлений (а.с. 19). З довідки вбачається, що розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі становить 12425 грн. 62 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі у цьому випадку регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного Договору. У відповідності до ст. 11 ЦК України права та обов'язки виникли між сторонами на підставі укладеного договору № Кв-483 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 28.11.07р. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], звільнившись з органів внутрішніх справ за власним бажанням, в односторонньому порядку порушив умови укладеного між сторонами Договору. Відповідач після проходження навчання отримав відповідний диплом, тобто Національна академія внутрішніх справ зі свого боку договірні зобов'язання виконала в повному обсязі. Беручи до уваги зазначене, суд приходить висновку про те, що вимоги Національної академії внутрішніх справ про стягнення зі [PERSON] вартості навчання в сумі 12425 грн. 62 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність його вини у невиконанні зобов'язань за договором, інший розмір витрат на навчання. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. - судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 525, 599, 610 ЦК України, умов договору № Кв-483 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 28.11.07р. та

Outcome: approved