Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗМІСТУ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 23 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») згідно якої [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 30 липня 2010 року, їй було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано у користування кредитну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тобто свої зобов`язання за договором не виконала. Станом на 10 вересня 2020 року у [PERSON] існує заборгованість, яка становить 14443,80 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 10096,63 грн., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 10096,63 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.,заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 704,12 грн., нарахована пеня 3643,05 грн., нарахована комісія 0,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав позивача. Вказану заборгованість і судові витрати банк просить стягнути з відповідача. 2. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно позовної заяви, окремого клопотання просить розгляд проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, не подала до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. ІV. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 5. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) 6. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 2). За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). За змістом ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За приписами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2). Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як зазначено у ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). В силу ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1). VІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 7. 30 липня 2010 року [PERSON] подала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві вказані її анкетні дані, місце проживання, контактний телефон, сімейний стан, відомості про освіту, наявність у власності майна, працевлаштування. У заяві також вказано, що бажає оформити на своє ім`я дебетову особисту карту. 8. Із довідки банку вбачається, що між сторонами був підписаний кредитний договір №б/н за яким надано [PERSON] наступні кредитні картки: № [NUMBER] , яка відкрита 20 грудня 2011 року з терміном дії 11/14; № [NUMBER] , яка відкрита 10 червня 2011 року з терміном дії 04/15; № [NUMBER] , яка відкрита 19 червня 2013 року з терміном дії 07/16; № [NUMBER] , яка відкрита 13 січня 2015 року з терміном дії 02/18; № [NUMBER] , яка відкрита 21 травня 2014 року з терміном дії 04/18; № [NUMBER] , яка відкрита 27 січня 2015 року з терміном дії 01/19; № [NUMBER] , яка відкрита 29 травня 2017 року з терміном дії 05/21. 9. Як зазначено у довідці банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку 10 червня 2011 року (№ [NUMBER] ), зміна кредитного ліміту 10 червня 2011 року (встановлено кредитний ліміт на суму 500,00 грн.), зміна кредитного ліміту 10 червня 2011 року (зменшено кредитний ліміт до суми 300,00 грн.), зміна кредитного ліміту 22 липня 2011 року (збільшено кредитний ліміт до суми 600,00 грн.), зміна кредитного ліміту 23 липня 2011 року (зменшено кредитний ліміт до суми 600,00 грн.), зміна кредитного ліміту 24 серпня 2011 року (збільшено кредитний ліміт до суми 700,00 грн.), зміна кредитного ліміту 07 березня 2012 року (збільшено кредитний ліміт до суми 1200,00 грн.), зміна кредитного ліміту 24 липня 2013 року (збільшено кредитний ліміт до суми 2000,00 грн.), зміна кредитного ліміту 31 жовтня 2013 року (збільшено кредитний ліміт до суми 4000,00 грн.), зміна кредитного ліміту 06 жовтня 2014 року (зменшено кредитний ліміт до суми 3770,00 грн.), зміна кредитного ліміту 14 жовтня 2014 року (зменшено кредитний ліміт до суми 3770,00 грн.), зміна кредитного ліміту 31 січня 2017 року (збільшено кредитний ліміт до суми 4100,00 грн.), зміна кредитного ліміту 03 вересня 2018 року (зменшено кредитний ліміт до суми 0,00 грн.). 10. Із виписки за договором №б/н станом на 14 вересня 2020 року, яка надана банком, вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 11. 30 липня 2010 року внаслідок подання анкети-заяви між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] виникли договірні відносини. Однак, у анкеті-заяві відсутні умови договору на отримання кредитних коштів, зазначено вид картки (дебетова), який бажає оформити відповідач, однак це не кредитна картка, не зазначено бажаний кредитний ліміт, не вказана сума кредиту, ні процентна ставка, не вказано про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. 12. Водночас, як вбачається з наданих банком розрахунків заборгованості за договором №б/н від 30 липня 2010 року станом на 31 грудня 2015 року, станом на 31 січня 2020 року, станом на 10 вересня 2020 року, [PERSON] була надана можливість користуватись кредитними коштами ПриватБанку, вона цією можливістю користувалася. У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що банком відповідачу на підставі поданої анкети-заяви дійсно були надані кредитні кошти. 13. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просить стягнути також складові його повної вартості заборгованість за відсотками і пеню. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, банк посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку отримала відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). В даному випадку неможливо застосувати до даних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує цих обставин. 14. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався й на Тарифи банку, однак доданий до матеріалів позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не підписаний відповідачем. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 16. Отже, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мала на увазі, підписуючи анкету-заяву, та відповідно брала на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитним коштами, пені та штрафів в обумовленому позивачем розмірі. 17. У зв`язку із цим немає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та пенею через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, адже витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті: https://privatbank.ua/ не може вважатися складовою частиною кредитного договору. 18. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку суми непогашеного тіла кредиту згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України є обґрунтованими, адже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником його обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 19. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати і три проценти річних. У правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц). Формулювання ст. 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (позиція узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц). 20. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникло грошове зобов`язання, тому дія ч. 2 ст. 625 ЦК України поширюється на правовідносини між ними. Із позовної заяви, наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача існує заборгованість згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 704,12 грн. У зв`язку з тим, що боржник не виконав грошове зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 21. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача (постанова Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі 519/875/14-ц). Суд вважає, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надала доказів, які спростовують твердження позивача про наявність заборгованості, що є її процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим. 22. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість згідно ст. 625 ЦК України. VIІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 23. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється частково, тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється частково на суму 10800,75 грн., при цьому у позовній заяві ціна позову була визначена в сумі 14443,80 грн. Отже, судом позов задовольняється на 74,78% (10800,75/14443,80*100%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 74,78% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 1571,88 грн. (2102,00*74,78%).

Outcome: partial