Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що 03.12.1994 помер її батько [PERSON]. За життя він працював у колгоспі імені Калініна у Біловодському районі Луганської області, який у 1993 році був реорганізований у КСП імені Калініна. 13 липня 1994 року КСП імені Калініна отримало державний акт на право колективної власності на землю на загальну площу 7835 га, невідємною частиною якого був список громадян членів КСП, які є співвласниками земель, переданих у колективну власність. Її батько, як член КСП, включений до такого списку за № 177, однак в цьому списку він значиться як [PERSON]. На момент смерті батька, у 1994 році, з ним проживала мати сторін [PERSON]. Вони жили у с. Бараниківка Біловодського району Луганської області по вул. Квітуча, 13. Мати прийняла спадщину після смерті батька, оскільки вступила у фактичне володіння його майном. 16 серпня 2006 року вона померла. За життя вона залишила заповіти на неї позивача у справі, сестру відповідача у справі та онуків. Ці всі права як вона, сестра, так онуки оформили. Однак мати за життя не оформлювала спадщину батька у вигляді земельної частки (паю), оскільки він помер через кілька місяців після видачі колективного державного акту на землю КСП. Під час підготовчого провадження судом були задоволені клопотання представника позивача адвоката [PERSON] щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи Біловодської районної державної адміністрації Біловодського району Луганської області, а також щодо витребування інформації про наявність державної реєстрації КСП імені Калініна та чи виготовлявся на імя померлого [PERSON] сертифікат на право на земельну долю (пай). До початку розгляду справи по суті від позивача та її представника надійшли заяви, в яких вони просили розглянути справу за їхньої відсутності, позовну вимогу задовольнити. Відповідач, яка була присутньою під час підготовчого провадження, в судове засідання для розгляду справи по суті не зявилась, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Третя особа направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи, чого не оспорювалось відповідачем, судом встановлено, що батько сторін [PERSON] за життя дійсно працював у колгоспі імені Калініна, який потім було реорганізовано в КСП імені Калініна, що підтверджується його трудовою книжкою колгоспника. Дане підприємство розташовувалось на території Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області, діяльність якого на цей час припинилась, про що йдеться з даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в яких відсутній запис про існування даного цього підприємства. 13 липня 1994 року КСП імені Калініна отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № [NUMBER] на загальну площу 7835 га. Невідємною частиною цього акту є список громадян членів КСП співвласників земель переданих у колективну власність, до якого включений батько сторін під номером 177, де він вказаний як «Кравченко Валентин Моісейович», у звязку з чим мав право на виділ землі при її паюванні. Через декілька місяців після отримання КСП імені Калініна державного акту на право колективної власності [PERSON] помер, що підтверджується копією його свідоцтва про смерть, у звязку з чим він не отримав землю при її паюванні із земель даного КСП, на яку мав право в розмірі 9,06 умовних кадастрових гектарів, вартістю на цей час - 189971,29 грн. На момент смерті [PERSON] усе майно, а також усі його права і обовязки, успадкувала його дружина [PERSON], яка фактично вступила у фактичне володіння майном чоловіка, отже відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР, таким чином, фактично прийняла спадщину після померлого, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 25 листопада 1997 року, оформленого на імя [PERSON] на майно, що залишилось після смерті її чоловіка. Однак [PERSON] за життя не оформила свої спадкові права на землю із земель КСП імені Калініна, хоча вона й входить складу спадщини після смерті [PERSON] Зі свідоцтва про смерть [PERSON] йдеться, що вона померла 16 серпня 2006 року. Після її смерті право на спадщину згідно заповітів оформили вони, сторони у справі, та онуки. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2007 року, оформленого на імя позивача, підтверджується факт, що вона успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] право на ? частку земельної частки (паю), яка перебувала у власності КСП імені Калініна розміром 1,64 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] Дана обставина свідчить, що позивач дійсно прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі й на неоформлене останньою право на земельну часку (пай) після смерті [PERSON], яке не входило до заповітів її матері. Між тим позивач позбавлена оформити своє право на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), що не оформила за життя її мати, оскільки [PERSON]П так й не встиг оформити сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП імені Калініна, що підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 14.12.2017 № 0-12-0.17-460/101-17, з якої вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на чоловіка [PERSON] не оформлювався і не видавався. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною пятою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК). Застосовуючи наведені норми закону до правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає необхідним визнати за позивачем право на спадщину, а не право власності на неї, як про це просить позивач, оскільки ці поняття не є тотожними. Так, право власності може бути визнане судом лише на майно, що входить до складу спадщини. На спадкові права, що залишились після смерті спадкодавця суд визнає лише право на спадщину. Суд враховує, що позивач зменшила свої вимоги виходячи із положень статті 1245 Цивільного кодексу України, яка наголошує, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. За законом спадкоємцями першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є сторони в рівних частках, які спадщину фактично прийняли. Отже, з урахуванням всього наведеного позов [PERSON] слід задовольнити частково, а саме визнати за нею право на ? спадщини, що залишилась після смерті її матері [PERSON] на неоформлені спадкові права після смерті [PERSON] Враховуючи, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, їй також слід повернути частину судового збору, що було сплачено надмірно. На підставі наведеного,

Outcome: partial