Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 01 вересня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої позивач і відповідач є батьками двох дітей - їх сину 23 роки, а доньці 10 років. 27 листопада 2014 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. 16 вересня 2014 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. З 17 травня 2017 року збільшено мінімальний розмір аліментів, тому вказаний у виконавчому листі розмір аліментів на даний час не відповідає чинному законодавству. Ціни та витрати на утримання дитини зросли і наданих відповідачем коштів не вистачає навіть на необхідний мінімум для їх доньки, яка часто хворіє на респіраторні захворювання, тому позивач придбаває їй ліки та вітаміни. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки займається тимчасовими під заробітками, є учасником АТО, отримує пенсію по інвалідності, може працювати, іншої сім`ї немає, аліменти нікому не платить. Позивач просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача одну чверть усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 2. В судове засідання позивач не з`явилася, 31 серпня 2021 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. 31 серпня 2021 року [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяву і просять розгляд справи проводити у їх відсутність, вказали, що відповідач є інвалідом, ніде не працює, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на доньку в розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття. ІІІ. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 4. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 5. Із свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народилася [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дітям на даний час 23 роки і 10 років. 6. 27 листопада 2014 року заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили 15 січня 2015 року (справа №678/252/14-ц, провадження №2-678-331/14) шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. 7. 27 листопада 2014 року Летичівським районним судом Хмельницької області на підставі рішення суду від 16 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 26 вересня 2014 року, видано виконавчий лист (справа №678/253/14-ц, провадження №2-678-332/14) згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22 серпня 2014 року до їх повноліття. 8. 01 жовтня 2019 року Управлінням соціального захисту населення Летичівської РДА [PERSON] видано посвідчення (безтермінове) згідно якого він є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. V. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 9. Згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В силу ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ч. 1). Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2). За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Аналіз ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку, що витрати на потреби дитини мають бути однаковими для кожного з батьків. В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як зазначено у ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ч. 1 ст. 182 СК України дає підстави для висновку, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В азб. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року (далі - Постанова) судам роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 10. Сторони від шлюбу, який розірвано за рішенням суду, мають двох дітей. 27 листопада 2014 року судом видано виконавчий лист згідно якого стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до їх повноліття. Оскільки син сторін вже є повнолітнім, тому аліменти стягуються лише на доньку. У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2510 грн., тому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком 10 років не може бути меншим 1255 грн. (ч. 2 ст. 182 СК України). Зі змісту позовної заяви вбачається, що донька сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, однак того розміру аліментів, які сплачує відповідач за виконавчим листом, не вистачає позивачу для повноцінного утримання їх доньки. Відповідач фактично визнає вимоги позивача щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, які мають сплачуватись для їх малолітньої доньки. Виховання дитини (дітей) одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та утриманню дитини (дітей) у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини (дітей), таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Законодавець визначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За вказаних обставин суд вважає, що позивач обґрунтовано звернулась до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. 11. У ст. 183 СК України врегульовано визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а у ст. 184 СК України - розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Верховний Суд у постанові №521/16595/18 від 30 березня 2021 року вказав, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. У позовній заяві позивач просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача одну чверть усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття. Тобто, позивач просить стягнути аліменти на дитину у частці від доходу відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи волевиявлення позивача суд приходить до висновку, що в даній справі підлягає застосуванню саме ч. 1 ст. 183 СК України і розмір аліментів має бути визначений у частці від доходу відповідача. Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, згідно посвідчення від 01 жовтня 2019 року хоча є особою з інвалідністю 2 групи, однак доказів того, що за станом здоров`я не має змоги працювати, суду не надав, як не надав доказів того, що не працює. Суд переконаний, що відповідач має можливість працевлаштуватись, отримати дохід та сумлінно виконувати свій обов`язок щодо утримання своєї малолітньої доньки. Відсутність офіційного працевлаштування не звільняє від обов`язку забезпечувати належне утримання дитини та сплачувати аліменти, адже інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, про який просить у позовній заяві позивач, що у нього наявні інші діти або непрацездатні особи, яких він зобов`язаний утримувати та надавати їм матеріальну допомогу. Ціни на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності постійно зростають, тому прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. Розмір аліментів, який визначено законом як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини і не може братися судом в основу прийнятого рішення, адже батьки повинні забезпечувати саме належний та достатній рівень життя своєї дитини (дітей), а не прожитковий мінімум. Зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, зокрема, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання - на ліки, а батьки мають взаємний обов`язок по утриманню дітей, з урахуванням інших встановлених обставин, які мають значення в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно збільшити розмір аліментів і стягувати їх у тому розмірі, який визначила позивач у позовній заяві. Стягнення аліментів в такому розмірі є розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у її віці. Визначений розмір аліментів, з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 12. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, відповідач фактично погодився із твердженнями позивача про необхідність збільшення розміру аліментів на дитину до мінімально допустимого законом, тому суд вважає позов обґрунтованим. VIІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 13. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вимоги п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач також звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з тим, що сторони у справі звільнені від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. IX. ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ 14. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В азб. 4 п. 23 Постанови судам роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, аліменти в новому розмірі мають стягуватись, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За вказаних обставин суд немає правових підстав допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У зв`язку із цим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Х. ЩОДО ДІЇ ВИКОНАВЧОГО ЛИСТА ПРО СТЯГНЕННЯ АЛІМЕНТІВ 15. За приписами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи зазначене суд вважає, що з метою належного виконання судового рішення у даній справі, забезпечення найкращих інтересів дитини та запобігання порушення її майнових прав, необхідно відкликати виконавчий лист з примусового виконання, що був виданий для виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Outcome: partial