Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог 1. У квітні 2019 року\~ [PERSON] \~(далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] (далі відповідачка),\~ [PERSON] (далі відповідач), в якому просила стягнути заборгованість за договором цільової позики у розмірі: - з [PERSON] 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн., а також штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до положень ст.625 ЦК України у сумі 41142 грн та судові витрати; - з [PERSON] 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн., а також штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних річних від простроченої суми відповідно до положень ст.625 ЦК України в сумі 41142 грн та судові витрати. 2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору позики від 25.12.2008, укладеного між позивачем та [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ), остання отримала в борг кошти в сумі 30000 Євро, що підтверджено розпискою. Позика мала цільовий характер надавалася на придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] [ADDRESS] . Сторонами договору погоджено строк виконання зобов`язання: до 01.12.2017 року. У визначений договором строк [PERSON] позики не повернула. 3. Посилаючись на те, що сума коштів, отриманих в борг у позивача, була використана для будівництва житлового будинку для спільного проживання відповідачів, що на той час перебували у шлюбі, не повернута, позивач звернулася з цим позовом. За змістом прохальної частини позивачка просила стягнути з відповідачів неповернуту позику й штрафні санкції не у солідарному порядку а в дольовому. Рух цивільної справи в суді першої інстанції 4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019 року для розгляду справи № 603/262/2019 визначено головуючого суддю Галіяна І.М.. 5. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2019 року відкрито провадження в справі та установлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою справу було призначено до підготовчого засідання. 6. Ухвалами Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року та від 14 серпня 2019 року оголошувалися перерви в підготовчому судовому засіданні. 7. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Аргументи учасників справи Позиція позивачки 8. У судовому засіданні позивачка участі не брала, однак її інтереси представляла представник адвокат Суп М.Б., яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 04 червня 2019 року. Представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Окрім цього, у вступній промові та під час дослідження доказів у справі, у судових дебатах повідомила про те, що позивач [PERSON] є матірю відповідачки [PERSON] 9. Також зазначила, що з 24 квітня 1998 року по 07.12.2016 відповідач - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - [PERSON] (в шлюбі [PERSON] . 10. 25 грудня 2008 року, на прохання своєї доньки ( [PERSON] ) позивач [PERSON] передала їй у позику в присутності свідка [PERSON] , грошові кошти в загальній сумі 30 000 Євро на придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку. На підтвердження цього, [PERSON] ( [PERSON] ) надала розписку, згідно якої зобов`язалася повернути вказані грошові кошти до 01 січня 2017 року. Вказала, що джерелом походження цих коштів була заробітна плата отримана за межами території України та частково сімейні заощадження. 11. Через те, що [PERSON] ( [PERSON] ) не повернула взятих в позику грошових коштів, позивачка звернулася до Суду. 12. Оскільки\~ [PERSON] ( [PERSON] ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з\~ [PERSON] і при цьому позика була укладена в інтересах сім`ї, з метою придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку в м. Бучачі Тернопільської області, позивач просила відповідно до ч.1 ст. 61, ст. 63, ч.4 ст. 65 СК України стягнути борг із подружжя, однак не у солідарному, а в дольовому порядку. 13. Так представник позивача наполягала, особливо в судових дебатах, що спільний борг має бути стягнутий в дольовому порядку по 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн, з кожного відповідача. 14. Також від простроченої суми боргу, покликаючись на положення ст. 625 ЦК України, представник позивачки просила стягнути із кожного відповідача штрафні санкції у вигляді 3% річних. 15. Однак у зв`язку з допущеною помилкою в розрахунках штрафних санкцій у позовній заяві, представник позивача у судових дебатах просила стягнути штрафні санкції у дольовому порядку в меншому розмірі з кожного відповідача окремо. Позиція відповідачки 16. Відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) позов визнала та зі всіма обставинами, що вказані в ньому погодилася. 17. Також вказала, що у 2008 році працювала у Бучацькому районному суді Тернопільської області. 18. Рішенням Бучацької міської ради Тернопільської області протягом 2006-2008 року було надано дозвіл на будівництво двох секційних зблокованих по чотири індивідуальних житлових будинків для працівників Бучацького районного суду, де серед інших працівників була вона - відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ). 19. У 2007 році відповідачкою [PERSON] ( [PERSON] ) було замовлено у Приватного підприємства «Архітекторно-проектні роботи» робочий проект «Будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку» за адресою: [ADDRESS] 20. Однак враховуючи те, що коштів на придбання будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку було недостатньо, відповідачка [PERSON] змушена була взяти в позику у своєї матері [PERSON] , яка на той час працювала в Італійській республіці, 30000 Євро. 21. Усі кошти отримані в позику були витрачені на придбання будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] 22. Відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) також повідомила, що відповідач [PERSON] на момент позики ніде не працював, жодних доходів не мав. 23. Вважає, буде справедливим повернути матері кошти, які були витрачені її сім`єю на купівлю будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку. 24. Також відповідачка повідомила, що відповідач [PERSON] не займався будівництвом будинку, коштів на будівництво не давав, жодних заощаджень у її сім`ї не було. 25. Відповідачка також зазначила, що отримані у позику від своєї матері кошти вона передала у 2011 році батькові [PERSON] для оплати за укладеним ним договором підряду (виконання будівельних робіт) з ТОВ «Ястрем» про будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позиція відповідача 26. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов (а.с. 49). У відзиві зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив відмовити повністю у задоволенні позову. 27. Обґрунтовуючи свою позицію, як у відзиві так й у поясненнях у судовому засіданні зазначав, що викладені в позові обставини щодо отримання від [PERSON] , його колишньою дружиною відповідачкою [PERSON] , 30000 Євро не відповідають дійсності. 28. Про вказану позику йому стало відомо лише з моменту отримання позовної заяви. 29. Вважає, що це спланована його колишньою дружиною [PERSON] та тещею [PERSON] недобросовісна акція, пов`язана з необхідністю відбити бажанням провести поділ майна подружжя об`єктом якого є незавершене будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що ініційовано ним у судовому порядку й справа із цим позовом перебуває на розгляді в Монастириському районному суді Тернопільської області. 30. Також зазначав, що навіть якщо припустити факт отримання в позику відповідачкою [PERSON] такої значної суми коштів, то потрібна була від нього письмова згода на укладення такого правочину в інтересах сім`ї, однак згоди у такій формі позивачем не представлено та із розписки не слідує. 31. Вказував, що будинок із колишньою дружиною будували за сімейні кошти. 32. Заперечував доводи відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ) щодо того, що ним не здійснювалися будівельні роботи, та у них не було коштів для придбання будівельних матеріалів. 33. Зазначав, що за освітою є інженером-техніком, з 1998 по 2001 роках перебував на сезонних роботах за межами території України (Польща, Німеччина), з 2001-2004 року працював будівельником у місті Києві, з 2004 по 2006 роках працював у центрі зайнятості спеціалістом по працевлаштуванню, з 2007 по 2009 рік займався будівництвом свого житлового будинку, здійснював ремонтні роботи у будинку, заливав сходи та сходові клітки, як у своєму будинку так і за оплату сусідам, здійснював у будинку штукатурні роботи, з 2009 по 2010 роки працював начальником відділу з надзвичайних ситуацій Бучацької районної державної адміністрації, з 2010 по 2012 роки здійснював будівельні роботи, як у своєму будинку так й оплатні будівельні роботи сусідам, з 2012 року працював у Російській Федерації на будовах, у 2016 працював у Польщі й повернувся в жовтні місяці після погіршення стану здоров`я, з 2017 року отримав групу інвалідності. 34. Окрім того вказував, що у 1999 році відчужив автомобіль, й від продажу автомобіля також їхня сімя мала певні збереження. 35. Також вказував, що за весь період подружнього життя його дружина [PERSON] ( [PERSON] ), також працювала у Бучацькому районному суді Тернопільської області й отримувала заробітну плату, а тому кошти, за які придбавалися будівельні матеріали для будівництва житлового будинку це трудові сімейні заощадження та збереження. Окрім цього певні будівельні роботи велися ним особисто, своїми силами без залучення третіх осіб. 36. Крім цього зазначав, що суму коштів у 30000 Євро вони з дружиною б ніколи не позичали, адже це було б нерозумно зважаючи на їхні мінливі доходи. 37. Більше того, відповідач вказував, що коли б такі кошти і бралися у позику то можна було б уже давно закінчити будівництво житлового будинку, однак будівництво триває 12 років й донині не завершене. 38. Окрім цього, відповідач зазначав, що жодних будівельних робіт на підставі договору підряду між ТОВ «Ястрем» і його колишнім тестем [PERSON] вищевказаним товариством не здійснювалося. Вказував, що додані до позовної заяви довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, та акт приймання виконаних будівельних робіт не відповідає дійсності. 39. Наголошував, що незрозуміло чому саме стороною договору підряду й замовником даних робіт є його колишній тесть [PERSON] , а не він, чи його колишня дружина [PERSON] ( [PERSON] ). 40. Зазначав також, що навіть якщо припустити, факт отримання в позику відповідачкою [PERSON] такої значної суми коштів і мав місце, то жодних доказів на використання цих коштів в інтересах сім`ї позивачем не додано, тому просив, у тому числі про це вказувала й представник відповідача адвокат Худа І.Р., що зобов`язання щодо повернення коштів за розпискою (договором позики) має лише виключно його колишня дружина [PERSON] ( [PERSON] , а не він. Фактичні обставини справи, встановлені Судом 41. 24.04.1998 року між відповідачами\~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] (після шлюбу [PERSON] ) (на момент розгляду справи [PERSON] )\~було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 07.12.2016. 42. Рішенням Бучацької міської ради Тернопільської області протягом 2006-2008 року було надано дозвіл на будівництво двох секційних зблокованих по чотири індивідуальних житлових будинки для працівників Бучацького районного суду, де серед інших працівників була відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) [PERSON] Приватним підприємством «Архітекторно-проектні роботи» в 2007 році було розроблено робочий проект «Будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку» [ADDRESS] , де замовником зазначалася [PERSON] . Будівництво житлового будинку розпочалося у 2008 році. 43. 25.12.2008 між\~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] \~було укладено усний договір цільової позики, за яким остання отримала в борг кошти в сумі 30000 Євро, на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження отримання коштів\~ [PERSON] 25.12.2008 склала розписку в простій письмовій формі (а.с. 14, 71). 44. У розписці сторони погодили строк виконання зобов`язання: до 01.01.2017 року. 45. У розписці, що є у матеріалах справи не зазначено, що [PERSON] , як чоловік давав згоду на отримання цієї позики. Підпис останнього у цій розписці відсутній. 46. Будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] проводилося в період перебування відповідачів у шлюбних відносинах, і станом на час розгляду справи будинок не введений в експлуатацію, однак придатний для проживання. У будинку встановлені двері, вікна, частково проведені внутрішні роботи, підведено до будинку електроенергія. З приводу цього будинку у відповідачів існує не вирішений спір про поділ майна подружжя. Вказані обставини визнаються сторонами та не оспорюються. 46.1 Станом на момент розгляду цієї справи в суді існує спір ініційований відповідачем [PERSON] до відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ) про поділ майна подружжя, в тому числі об`єкту\~незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що сторони визнали у судовому засіданні. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Позиція Суду 47. Згідно із положенням ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи законних інтересів. 48. Позов підлягає частковому задоволенню. Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права 49. Частиною першою ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 50. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства. 51. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 52. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 53. У ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 54. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). 55. Отже, за своїми правовими ознаками, договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. 56. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування ст.ст.1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем (відповідачами) правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. 57. Відповідно до вимог статей\~525, 526, 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. 58. З точки зору способу виконання зобов`язання з множинністю осіб вони поділяються на часткові (дольові) та солідарні. 59. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 60. За приписами ст. 540 ЦК України, якщо в зобов`язанні беруть участь кілька боржників, то кредитор має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. 61. Отже, основним і загальним визнається частковий порядок виконання зобов`язання із множинністю осіб, він презюмується законодавством. Солідарний порядок розрахований лише на деякі випадки. 62. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 63. Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, коли зобов`язання виникають з договору укладеного в інтересах сім`ї це зумовлює солідарний обов`язок подружжя. 64. Окрім цього, правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. 65. Отже для встановлення боргового зобов`язання саме у подружжя, позивачу необхідно довести, що другий з подружжя знав про розписку першого та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. 66. \~Відповідно\~до ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази\~за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні\~докази\~не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного\~доказу\~окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі\~доказам\~в цілому, так і кожному\~доказу\~(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного\~доказу\~(групи доказів). 67.\~У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 68.\~Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом. 69. Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді,\~дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів. 70. Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступення доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим. 71. Вітчизняне процесуальне законодавство, за виключенням кримінального, чітко не визначає певні стандарти доказування, що є більш характерним для англосаксонської правової системи. Натомість, судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17, Тернопільського апеляційного суду - справа № 599/161/19), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі\~«Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою. Якщо на підставі доказів суд може сказати: «Ми вважаємо це більш імовірним, ніж навпаки», - то обов`язок доведення виконаний, але він не виконаний, якщо ймовірності виявляються рівними. Говорячи математичною мовою, звичайно це лише умовно, позивач повинен довести встановленим факт із імовірністю більше 50 відсотків. Проте це не означає просто більшої кількості наданих доказів, також перевага повинна бути в якості таких доказів, тобто їх спроможності до переконання, їх вазі та ефекту, що вони справляють на розум судді. 72. Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав. 73. Тому, Суд обираючи оптимальний стандарт доказування, який має використовуватися у цій справі, також віддає перевагу саме «балансу ймовірностей». 74. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд виходить з того, що оскільки позивачка [PERSON] стверджувала, що боргове зобов`язання виникло саме у подружжя [PERSON] , а не одного з них, то їй необхідно довести ту обставину, що договір відповідачкою [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено саме в інтересах сім`ї, і майно, одержане за цим договором використане в інтересах сім`ї. Окрім цього, позивачка мала довести, що [PERSON] (другий з подружжя) знав про розписку та не заперечував проти такої позики. 75. Тобто, Суд вважає, що у цих правовідносинах тягар доказування щодо вищевказаних фактів лежить саме на позивачці, адже в протилежному випадку відповідачу [PERSON] необхідно було б доказувати негативний факт факт того, що він згоди на укладення в інтересах сім`ї договору позики не давав, і що кошти взяті в позику були витрачені не в інтересах сім`ї, що поставило б у нерівні умови сторони по справі. Тобто, перенесення тягаря доведення вищевказаних фактів на відповідача [PERSON] бездоказово презюмувало б виникнення в останнього зобов`язання за договором, що фактично у змагальному процесі не можливо спростувати. 76. Як убачається із змісту розписки від 25.12.2008 року, позика є цільовою й мала витрачатися на будівництво житлового будинку. 77. Разом з тим, зміст розписки не свідчить про обізнаність\~відповідача [PERSON] \~з такою позикою, оскільки в ній не зазначено, що [PERSON] як чоловік давав згоду на отримання цієї позики. Підпис останнього на вказаному документі відсутній. 78. Матеріали\~справи не\~містять жодних\~доказів на\~підтвердження того,\~що кошти,\~отримані [PERSON] ( [PERSON] )\~за договором позики, останньою використані за призначенням на будівництво житлового будинку, тобто витрачені в інтересах сім`ї. Сам по собі факт зазначення у розписці про ціль позики, безумовно не свідчить про те, що позика була витрачена на будівництво житлового будинку. 79. Крім того, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] на підтвердження версії позивачки, оскільки має місце не спростовний сумнів в істинності її слів. Свідок у своїх показаннях в судовому засіданні ствердно вказала, що днем тижня коли [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) укладали договір позики на підтвердження чого надавалася розписка, очевидцем якої була вона, була п`ятниця, однак згідно календаря на 2008 рік це був четвер. Свідок на зауваження представника відповідача [PERSON] адвоката Худої І.Р. щодо цієї обставини не могла надати жодних розумних пояснень, що підтверджується технічним записом судового засідання від 07.11.2019 року (10:32:04 10:32:54). 80. Окрім того, суд вважає нерозумним факт витрачання усіх отриманих у позику коштів, саме у 2011 році, як про це повідомляла відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ), оскільки як встановлено судом, робочий проект на будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку розроблено ПП «Архітекторно-проектні роботи» виготовлено у 2007 році, а будівельні роботи розпочалися з 2008 року. 81. Не погоджується суд із твердженням позивачки [PERSON] , що додані до позовної заяви довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акт приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 15-19) складені ТОВ «Ястрем» є доказом витрачання взятих у позику коштів в інтересах сім`ї, адже замовником підрядних робіт, та відповідно стороною такого договору був [PERSON] (батько відповідачки [PERSON] ( [PERSON] )), а не подружжя чи один з його членів. 82. Таким чином, на підставі стандарту доказування «баланс ймовірностей»\~суд дійшов переконання, що скоріш за все факт укладення позики між [PERSON] та її донькою відповідачкою [PERSON] ( [PERSON] ) в сумі 30000 Євро, саме в інтересах сім`ї, і факт використання цих коштів в сімейних інтересах, швидше не мав місця, чим мав. 83. За таких обставин позовні вимоги адресовані до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають через їх не доведення. 84. Разом з тим, ураховуючи визнання відповідачем [PERSON] ( [PERSON] ) позову повністю, суд вважає факт позики 25.12.2008 року 30000 Євро у [PERSON] більш вірогідним, чим ні. 85. Цивільне судочинство здійснюється за принципом дизпозитивності (ст.ст. 2, 13 ЦПК України). Зважаючи на цей принцип, розгляд справи має відбуватися не інакше як за зверненням\~особи та в межах заявлених нею вимог та з урахуванням того, що позивач у справі розпоряджається своїми правами щодо\~предмета спору\~на власний розсуд. Іншими словами, коли особа не бажає захищатися ефективно, то суд не повинен втручатися у її приватний інтерес та нав`язувати їй вигідне для неї рішення, оскільки це суперечило б принципам рівності та змагальності сторін у процесі, що в свою чергу поставило б під сумнів безсторонність суду. 86. За таких обставин, суд задовільняє позовні вимоги адресовані до відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ) щодо стягнення суми боргу в дольовому порядку в розмірі 15000 Євро, як того просить позивачка [PERSON] 87. Натомість, що стосується вимоги про еквівалент суми боргу в національній валюті, то суд в цій частині у позові відмовляє, оскільки гривневий еквівалент іноземної валюти,\~що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. Більше того, відображення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесе двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Саме така правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі №\~761/12665/14-ц від 4\~липня 2018 року (провадження № 14-134цс18). 88. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 89. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) прострочила виконання грошового зобов`язання, розмір процентів за час прострочення сторони не обумовлювали. 90. 100 Євро на 12 червня 2019 року згідно\~офіційного курсу НБУ\~становить 2 977,04 грн. 91. За таких обставин, з відповідачки [PERSON] (Велещук) підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, що становить 32776 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 00 коп. 92. Суд не бере до уваги розрахунок трьох процентів річних вказаних позивачкою [PERSON] у позовній заяві, адже нею невірно визначено строк з якого розпочалося прострочення заборгованості відповідачкою (позивачкою вказано липень 2016 року, коли має бути січень 2017 року), за таких обставин, ця позовна вимога теж задовольняється частково. 93. Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial