Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 156\~692, 28 грн. за кредитним договором № 1101/0608/64/148 від 06.06.2008 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно зазначеного договору, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 32\~100,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 06.06.2008 року до 05.06.2015 року. Банк виконав всі взяті на себе зобовязання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у звязку з чим станом на 31.07.2015 року за відповідачем утворилась заборгованість за кредитом в сумі 6223,25 доларів США, та заборгованість за відсотками в сумі 1027,07 доларів США, що загалом становить 7250,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2015 року становить на загальну суму в розмірі 156\~692,28 грн. У звязку з тим, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є адреса: [ADDRESS], відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва, підсудність розгляду даної позовної заяви було визначено Святошинському районному суду м. Києва згідно вимогам ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, позов просила задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся, в розумінні ст. 74 ЦПК України, належним чином, зокрема шляхом оголошення в газеті «Урядовий Курєр» та розміщення відповідного судового виклику на офіційному сайті Святошинського районного суду м.Києва, а тому суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1101/0608/64/148, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 32\~100, 00 дол. США в розрахунку 12,5 % річних на строк з 06.06.2008 року до 05.06.2015 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно Додатку № 1, що є невідємною частиною договору. Згідно п. 3.3. договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно в період з 01 по 10 число включно за попередній календарний місяць. 09.02.2009 року та 04.09.2009 року між вказаними сторонами укладилися Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 1101/0608/64/148 та Договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1101/0608/64/148 згідно яких вносилися зміни до п. 3.1 кредитного договору та графік погашення викладався в редакції згідно Додатку № 3. Так, згідно п.3 1 кредитного договору позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесеня коштів на позичкивий рахунок № 2203.1.4750448.00 щомісяця, через касу Банку згідно Додатку № 3 , що є невідємною частиною договору. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Згідно наданого суду витягу із вказаного договору до вказаного увійшов і кредитний договір № 1101/0608/64/148 від 06.06.2008 року укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Отже, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», за ст.ст. 512-517 ЦК України, позивач набув статусу нового кредитора за зобовязаннями першого, в тому числі за кредитним договором № 1101/0608/64/148 від 06.06.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач отримав кредит, тобто банком було виконано взяті на себе зобовязання в повному обсязі, тоді як відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у загальній сумі 7250,32 доларів США, з яких: 6223,25 доларів США тіло кредиту; 1027,07 доларів США відсотки, що підтверджується наданим банком розрахунком за підписом директора департаменту ризиків фізичних осіб. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Стаття 1049 ЦК України зобовязує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Оскільки судом встановлено факт належного виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором та невиконання відповідачем своїх зобовязань, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню, зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 156 692 грн. 28 коп. з яких: тіло кредиту 134 495 грн. 48 коп. та відсотки 22 196 грн. 81 коп., враховуючи те, що вимоги позивача заявлені саме в гривневому еквіваленті, який не перевищує дійсну заборгованість відповідно до курсу НБУ станом на день винесення рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, до судових витрат належать витрати, повязані з розглядом судової справи, в тому числі, витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн. 00 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки на момент подачі позовної заяви до суду уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку в редакції Закону України «Про судовий збір» станом 31.08.2015 року було звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору за розгляд позовної заяви майнового характеру на момент подачі позову. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції закону станом на 31.08.2015 року) підлягає стягнення до державного бюджету судовий збір в розмірі 1\~% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 566 грн. 92 коп.

Outcome: approved