Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення кредитної заборгованості. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208/08, за умовами якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 25000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,4 % річних, з кінцевим терміном повернення 15 вересня 2018 року. Вказує, що свої зобовязання за кредитним договором щодо надання кредиту банк виконав повністю і належним чином, що підтверджується меморіальним валютним ордером № TR. 2096.1.119 від 16.09.2008 р. згідно якого на поточний рахунок [PERSON] було перераховано 25 000,00 доларів США кредитних коштів. Зазначає, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12 лютого 2016 року має заборгованість перед банком у сумі 9 722.81 дол. США (що еквівалентно 253 606,54 грн. за курсом НБУ 1 долар США=26,083668 грн.) та 13 292,24 грн. в тому числі: 6399,00 дол. США - строкова заборгованість по кредиту; 2 066,56 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 31,04 дол. США - поточна заборгованість по процентам; 1 226,21 дол. США - прострочена заборгованість по процентам; 7725,46 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 5 566,78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. 16 вересня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 208/08-02, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що виникли із кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 208/08. Однак, дані договірні зобовязання не виконуються і поручителем [PERSON] Окрім того, зазначає, що повернення кредитних коштів забезпечується нерухомим майном згідно з договором іпотеки (без оформлення заставної) №208/08-01 від 16 вересня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON], посвідченим 16 вересня 2008 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4036. Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки визначено нерухоме майно - жилий будинок з магазином та міні-пекарнею, заг.площею 235,7 кв.м., житл.площею 63,2 кв.м., що знаходиться в місті Виноградів по вул..Щорса, буд. №37 Виноградівського району Закарпатської області та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008 року за реєстром №1904. Вказує, що [PERSON] вже як майновий поручитель, не виконує взяті на себе зобовязання щодо умов договору іпотеки, які полягають у порушенні ним зокрема п. 3.3.4 договору іпотеки щодо страхування на період дії договору предмету іпотеки Зокрема, починаючи з 11.10.2014 року договірні зобовязання по сплаті чергових платежів щодо страхування предмета іпотеки - не виконує, а саме не продовжує строк дії договору страхування майна, який закінчився 10.10.2013 р. Згідно п 4.2. договору іпотеки передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання Іпотекодавця щодо страхування заставленого майна, згідно якого він має сплатити на користь Позивача (Іпотекодержателя) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. При цьому сплата штрафу не звільняє Відповідача (Іпотекодавця) від виконання своїх зобовязань. Згідно, п.2.3 договору іпотеки заставлене майно прийнято в іпотеку за узгодженою ринковою вартістю 365 400,00 грн. Таким чином, сума штрафу складає 18 270.00 грн. (365 400 х 5%). Також зазначає, що банк неодноразово звертався до відповідачів з письмовими вимогами щодо належного виконання взятих на себе зобовязань. Зокрема, їм було надіслано претензії (вимоги) за вих. №№ 2247, 2248 від 06.11.2015р. з повідомленням про вручення даних претензії. Однак, протягом відведеного терміну зазначеного у претензіях для виконання зобовязань і до цього часу Відповідачами заборгованість Позивачу не відшкодована, страхові платежі не сплачено. Виходячи з вищевикладеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в сумі - 9 722.81 дол. США (що еквівалентно 253 606,54 грн. за курсом НБУ 1 долар США=26,083668 грн.) та 13 292,24 грн., стягнути з [PERSON] штраф за невиконання договору іпотеки (без оформлення заставної) №208/08-01 від 16.09.2008р у сумі 18 270,00 грн., а також стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» сплачений банком судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4 277,53 грн. В судове засідання на судовий розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду від них не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.\~169,\~224,\~225 ЦПК України\~суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208/08, за умовами якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 25000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,4 % річних, з кінцевим терміном повернення 15 вересня 2018 року. Факт отримання кредиту [PERSON] підтверджується меморіальним валютним ордером № TR. 2096.1.119 від 16.09.2008 р., згідно якого на поточний рахунок [PERSON] було перераховано 25 000,00 доларів США кредитних коштів. У судовому засіданні також встановлено, що 16 вересня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 208/08-02, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що виникли із кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 208/08. Судом встановлено, що відповідачами умови кредитного договору та договору поруки належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом у відповідачів утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 12 лютого 2016 року складає 9 722.81 дол. США (що еквівалентно 253 606,54 грн. за курсом НБУ 1 долар США=26,083668 грн.) та 13 292,24 грн. в тому числі: 6399,00 дол. США - строкова заборгованість по кредиту; 2 066,56 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 31,04 дол. США - поточна заборгованість по процентам; 1 226,21 дол. США - прострочена заборгованість по процентам; 7725,46 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 5 566,78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Також судом встановлено, що повернення кредитних коштів забезпечується нерухомим майном згідно з умовами договору іпотеки (без оформлення заставної) №208/08-01 від 16 вересня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON] , посвідченим 16 вересня 2008 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4036. Як вбачається з даного договору іпотеки предметом іпотеки визначено нерухоме майно - жилий будинок з магазином та міні-пекарнею, заг.площею 235,7 кв.м., житл.площею 63,2 кв.м., що знаходиться в місті Виноградів по вул..Щорса, буд. №37 Виноградівського району Закарпатської області та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008 року за реєстром №1904. Згідно з п.п. 3.3.4, 3.3.4.1 договору іпотеки № 147/08-01 від 23 червня 2008 року, іпотекодавець зобовязаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування, вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема, сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договорів страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого відповідач виконає всі зобовязання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договорів страхування не менше, ніж на наступний рік, а також згідно п. 3.3.14 договору іпотекодавець зобовязаний протягом 90 календарних днів після посвідчення договору іпотеки надати позивачу (Банку) державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій розташоване зазначене вище домоволодіння, яке є предметом іпотеки. У випадку проведення за письмової згоди реконструкції домоволодіння також надати банку відповідно до чинного законодавства України документи та внести відповідні зміни до договору іпотеки. Однак, судом встановлено, що [PERSON], починаючи з 11.10.2014 року договірні зобовязання по сплаті чергових платежів щодо страхування предмета іпотеки - не виконує, а саме, не продовжує строк дії договору страхування майна, який закінчився 10.10.2013 року Пунктом 4.2. договору іпотеки сторони передбачили відповідальність за невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.1-3.3.14 зобовязань іпотекодавцем, зокрема, щодо страхування заставленого майна та оформлення правовстановлюючого документа, згідно з приписами якого іпотекодавець має сплатити на користь позивача (Іпотекодержателя) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. При цьому, сплата штрафу не звільняє його від виконання своїх зобовязань за цими пунктами. Згідно з п. 2.3 договору іпотеки домоволодіння прийнято в іпотеку за узгодженою ринковою вартістю 365 400,00 грн.. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми штрафу з [PERSON], нарахованого у розмірі 18 270.00 грн. виходячи з вартості іпотечного майна (365 400 х 5%) обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом також встановлено, що банк неодноразово звертався до відповідачів з письмовими вимогами щодо належного виконання взятих на себе зобовязань, що підтверджується претензіями за вих. №№ 2247, 2248 від 06.11.2015р. скерованими адресатам з повідомленням про вручення даних претензії. Однак, протягом зазначеного у претензіях строку - 30 календарних днів виконання грошових зобовязань не відбулося, а претензії залишені без реагування та задоволення. Згідно з п. 3.3.3. даного договору позичальник зобовязується повертати суми кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця наступного місяця сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки,зазначеної в п.1.1. кредитного договору (14,4% річних), а у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом - сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки - зазначеної в п.3.1.10. цього договору ( збільшеної на 01 (один) процент від ставки, зазначеної в п.1.1.), а саме у розмірі 15,4 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Крім цього, п.4.1 цього договору у разі неналежного виконання своїх зобовязань Позичальником передбачалось право Банку в односторонньому порядку підняти процентну ставку за користування кредитом до 15,4% річних. Відповідно до п.п.5.3., 5.8. кредитного договору у разі порушення Відповідачем [PERSON] строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, він зобовязаний сплатити Позивачу пеню у розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності, визначеної договором, а саме, у 3 роки. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу положень\~ст.610 ЦК України\~порушення зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання\~ст. 611 ЦК України\~встановлює сплату неустойки, яка у розумінні\~ст. 549 цього кодексу\~може бути штрафом чи пенею. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2\~ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім того у\~ст. 629 ЦК України\~зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник\~за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обємі. Враховуючи викладене, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку, оскільки у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, згідно з ч. 1\~ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. При цьому, суд стягує з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором та процентів за його користування в іноземній валюті, виходячи з наступного. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі за №6-145цс14, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей\~192,\~533 ЦК України\~та\~статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93\~Про систему валютного регулювання і валютного контролю\~вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,\~стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~\~\~\~Судом в ході судового розгляду встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» (яке є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк») має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог\~Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~та\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». \~Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування кредитом. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України, а саме, у звязку із задоволенням позову в повному обсязі, позивачу суд присуджує з відповідачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати у загальній сумі 4277,53 грн.

Outcome: approved