Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київські області АТ «Ощадбанк» (надалі - позивач, банк) до [PERSON] (надалі - відповідач, клієнт), про стягнення заборгованості. Предметом позову є стягнення 71659,00 грн., з яких: 61193,99 грн. - загальна сума основної заборгованості; 9444,55 грн. - відсотки за користування кредитом; 461,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 305,08 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 188,97 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 51,05 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 13,78 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Підставою позову є порушення зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для надання заяв по суті справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 12 березня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання №664778011 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - Договір) (а.с. 19 - 20). Відповідно до п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору ДКБО, клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на інтернет сторінці банку та укладає з банком договір, складовою умовою якого є умови договору банківського рахунку (а.с. 19). За умовами п. 3.4. Заяви про приєднання банк, на підставі наданих клієнтом документів відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт» (а.с. 19). Відповідно до п.п. 3.4.1 клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях (надалі - рахунок) на умовах тарифного пакета «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщений на сайті банку та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку (а.с. 19). У своїй заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, клієнт просив банк надати йому кредит на споживчі потреби, шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитний рахунок. Як вбачається з висновку-рішення погодження надання (встановлення) кредиту АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] , банк встановив клієнту кредит у сумі 63200 грн. (п.1.7). Процентна ставка за кредитом складає 38 % річних за користування кредитними коштами (п.1.8). Пунктом 1.18.4. розділу ХХІІ Договору (в редакції від 21.12.2018 р.), клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, також клієнт має право провести повне чи часткове погашення кредиту (а.с. 44). Пунктом 1.17.1 розділу ХХІІ Договору (в редакції від 21.12.2018 р.), клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Договором (а.с. 44). Пунктом 1.18.1. розділу ХХІІ Договору (в редакції від 21.12.2018 р.) встановлено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії та в додатку №1 до Договору (а.с. 44). Пунктом 1.18.2 розділу ХХІІ Договору (в редакції від 21.12.2018 р.) визначено, що проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання Кредиту включно, та до дня фактичного повернення Кредиту (його частини) (а.с. 44). Згідно п.п. 1.23. розділу XXII Договору (в редакції від 21.12.2018 р.) будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором (а.с. 45). Пунктом 1.21 розділу XXII Договору (в редакції від 21.12.2018 р.) передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, в тому числі додатками, що є невід`ємними частинами, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми прострочення (а.с. 45). Оскільки позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі, а відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з цим, у Відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до п. 1.30. Розділу XXII Договору (в редакції від 21.12.2018 р.), у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені Правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо (а.с. 46). Оцінка суду. Між сторонами у справі на основі договору виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. Так, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо стягнення інфляційних втрат та процентів річних. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, з боку відповідача має місце порушення укладеного договору, у зв`язку з чим станом на 23.12.2019 р. утворилась заборгованість у розмірі 71659,00 грн., яка складається з: 61193,99 грн. - загальної суми основної заборгованості; 9444,55 грн. - відсотків за користування кредитом; 461,58 грн. - пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 305,08 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 188,97 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 51,05 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 13,78 грн. - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як видно з матеріалів справи, Договір №664778011 від 21 березня 2019 року між позивачем та відповідачем містить анкетні дані відповідача [PERSON] , підписаний ним, що свідчить про те, що він ознайомлений з текстом Договору, додатком до нього, тарифами, погодився на всі умови Договору. Позивачем доведено, що між банком та відповідачем було укладено Договір кредиту, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, зокрема, ознайомлений з розміром кредиту, відсотковою ставкою за процентами, розміром пені. Водночас суд встановив, що позивач виконав свої обов`язки за умовами Договору кредитування, надавши кредитні кошти відповідачу, а відповідач у свою чергу свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, а отже позивач вправі вимагати виконання нею, як боржником, зобов`язання щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відсотків, пені та комісії. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору, встановлено факт отримання та користування відповідачем коштами за цим договором та факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, пені, процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 71659,00 грн. Відповідно до меморіального ордера №4366164211 від 22 січня 2020 року, позивачем за подання позову сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с. 4). Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved