Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11969,21 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 04.08.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2014 року має заборгованість 11969,21 грн. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Представник ПАТ «Акцент-Банк» Пшенична К.О. в судовому засіданні позов підтримала на підставах, викладених у позовній заяві, та пояснила, що позовна давність не минула, оскільки згідно Умов та правил надання банківських правил договір діє по теперішній час, отже строк виконання зобов'язань не сплив, а тому в силу ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності не розпочався. Представник банку також пояснив, що відповідачка отримала кредитні кошти 04.08.2008р., але жодного погашення відповідачка не здійснила, але на теперішній час строк позовної давності не сплив, оскільки договір не розірвано по сьогоднішній день. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 04.08.2008р. вона дійсно отримувала кредит, але платежі вона не здійснювала у зв'язку із скрутним фінансовим станом, строк погашення кредиту 30 днів, отже 05.09.2008р. були порушені права банку, і в цей же день у банку виникло право на звернення до суду, а на теперішній час сплив строк позовної давності, тому в позові слід відмовити, та надала суду заяву з вимогою про застосування строку позовної давності (а.с.29) та заперечення на позов (а.с.30-33). Просила в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.08.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2014 року має заборгованість 11969,21грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.5-6) та заявою позичальника (а.с.7). Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Як було встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, відповідачка отримала кредитні кошти 04.08.2008р. в сумі 2700 грн., жодного погашення відповідачка не здійснила, строк погашення кредиту згідно Умов надання банківських послуг становить 30 днів, отже 05.09.2008р. були порушені права банку, і в цей же день у банку виникло право на звернення до суду, що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Строк погашення заборгованості згідно п.6.9 Умов надання банківських послуг становить 30 днів (а.с.8-13). Отже, після 05.09.2008р. були порушені права банку, а тому у позивача виникло право на звернення до суду і почався перебіг строку позовної давності. Позивач звернувся до суду 06.05.2014р., тобто більше, ніж через п'ять років с початку перебігу строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. Відповідачка [PERSON], надала суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.29). Отже, на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності. Доводи представника позивача про те, що позовна давність не сплинула в силу ч.5 ст.261 ЦК України оскільки кредитний договір не розірваний а тому не сплив строк виконання, суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що строк погашення заборгованості згідно п.6.9 Умов надання банківських послуг становить 30 днів (а.с.8-13), а тому строк виконання своїх зобов'язань відповідача перед банком чітко визначений п.6.9 Умов надання банківських послуг. Окрім того, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-14цс14. Оскільки по цій справі відповідачка [PERSON] платежі не здійснювала взагалі, а з моменту порушення прав банку та початку перебігу строку позовної давності минуло більше п'яти років, суд вважає за необхідне застосувати позову давність відповідно до ст.256 ЦК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України не знаходить підстав для стягнення судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed