Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог 22.04.2021 року [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова Компанія» «Аланд», приватного виконавця Мельника Юрія Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наприкінці березня 2021 року позивач дізнався про те, що по відношенню до нього, відкрите виконавче провадження №64306050 на підставі виконаного напису №82457 від 31.10.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., щодо стягнення із Позивача грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Аланд». Позивач з`ясовуючи обставини відкриття виконавчого провадження з`ясував, що за рахунок вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження з Позивача відповідачі вчиняють дії, направлені на незаконне стягнення з нього грошових коштів у розмірі 33772,82 грн., на користь Відповідача 1, винагороду на користь Відповідача 2 в розмірі 3377,28 грн., виконавчі витрати в сумі 669,00 грн. З приводу отриманих Позивачем від Відповідача 2 документів та проведеного аналізу, Позивач дійшов висновків, що дії відповідача є незаконними та такими, що протирічать вимогам діючого законодавства України. позивач висловлює свою незгоду з складеними Відповідачами документами, та обґрунтовує свою позицію наступним. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленій у постанові № 6- 70цс12 від 03 жовтня 2012 року: «...Статтею 26 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження...». Така ж правова позиція міститься у постанові № 6-79цс12 від 12 червня 2013 року. Відповідно ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»... Вищевказаних вимог Відповідачем 2 - стягувачем, виконано не було. Жодних письмових вимог про добровільне виконання зобов`язань на адресу Позивача не надходило. Такими діями стягувач позбавив Позивача можливості бути проінформованим про існуючу заборгованість та вразі погодження з такою заборгованістю, добровільно виконати вимогу протягом 30-ти днів. Позивач зазначає, що він на день складання виконавчого напису не мав боргових зобов`язань перед Відповідачем 1. Позивач зазначає, що боргові зобов`язання не є підтвердженими, строки давності щодо стягнення боргу скінчились із спливом строків давності. Позивач стверджує, що ним боргові зобов`язання за раніш отриманими кредитами, які були раніш оформлені з третіми особами, які не є учасниками спору, були повністю погашені задовго до вчинення спірного виконавчого напису. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Таку ж саму правовому позицію, висловив і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018). На підставі викладеного, позивач просив суд визнати незаконним та таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис виданий/вчинений 31.10.2020 р. та внесений до реєстру за №82457 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» в розмірі 37819,10 грн., зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. припинити виконавче провадження №64306050 та скасувати всі постанови, направлені на стягнення грошових коштів з Позивача та стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.04.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у цивільній справі №415/2735/21. 15.06.2021 року приватний виконавець долучив до матеріалів справи докази. 22.09.2021 року приватний виконавець надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки спір виник між стягувачем та боржником. Вказав, що вимоги з приводу оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця пред`являються за правилами адміністративного судочинства. Таким чином, вважає заявлені вимоги позивача безпідставними і просив суд відмовити позивачу в повному обсязі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити. Відповідач представник ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або відзиву до суду не надав. Відповідач - приватний виконавець Мельник Ю.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав відзив, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або відзиву до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.02.2021 р. ВП №64306050, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович постановив звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження за виконавчим написом №82457 від 31.10.2020 р. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №64306050 від 28.01.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №82457 від 31.10.2020 р. Згідно з виконавчого напису від 31.10.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, за реєстром №82457 звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №002-07533-060913 від 06.09.2013 р., укладеного з ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за яким перейшло на підставі договору №40-К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 06.10.2017 р. до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за кредитним договором настав. Стягнення заборгованості за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 року. Сума заборгованості становить 33272,82 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 22839,74 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10433,08 грн. За вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн.. Загальна сума, яка підтягається стягненню з боржника на користь стягувача становить 33772,82 грн. Згідно з заяви №002-07533-060913 від 06.09.2013 р., [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» просив надали кредит. Ліміт кредитної лінії встановлено 23900,00 грн., строк ліміту кредитної лінії 364 дні, тарифний пакет: Кредитна карта №1 Еволюція ХL (World) - неіменна. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за №1849, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 82457. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто приватний виконавець не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Суд враховує, що зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 14.08.2019 р. у цивільній справі 519/77/18). Таким чином, суд приходить до висновку, що приватний виконавець Мельник Ю.А. не є належним відповідачам у справі. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Зважаючи на те, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально; беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, то суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог до приватного виконавця про зобов`язання припинити виконавче провадження та скасувати всі постанови направлені на стягнення грошових коштів з Позивача слід зазначити наступне. Згідно з Законом України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено (ст. ст. 34, 38), повернуто виконавчий документи (ст. 37), а також виконавче провадження підлягає закінченню (ст. 39). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Позивачем не надано жодного належного, допустимого, достатнього і достовірного доказу того, що приватний виконавець порушив, не визнав або оспорив права, свободи чи інтереси позивача, позивачем обрано спосіб захисту, який не встановлено законом. Крім того, звернення до суду із вимогою зобов`язати приватного виконавця припинити виконавче провадження та скасувати всі постанови, направлені на стягнення грошових коштів з позивача є передчасним, оскільки рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є підставною для закриття виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги до приватного виконавця задоволенню не підлягають в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у відповідності до ст. 22 Закону України від 22.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» з наступними змінами, звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», отже судові витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 454,00 грн. Позивач також звертався із заявою про забезпечення позову, на підтвердження сплати судового збору надав квитанцію №97486 від 27.04.2021 року на суму 454,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом позивачем були понесені витрати, пов`язані із поданням заяви про забезпечення позову у справі №415/2735/21, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн..

Outcome: partial