Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За заявами [PERSON] та [PERSON] старша дитина, а саме [PERSON] перебуває в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1». Згідно висновку про стан здоров'я, наданого вищезазначеним закладом, у малолітньої [PERSON] ураження головного мозку не уточненого генезу у вигляді синдрому рухових порушень діатонічного типу, синдром лікворо-дінамічних порушень, змішаний специфічний розлад психічного розвитку, вроджений вивих стегна не уточнений, пупкова грижа, гіпотериоз. По закінченню терміну перебування дитини в закладі, на черговій комісії з питань захисту прав дитини від 08 серпня 2013 року було розглянуто питання щодо доцільності повернення малолітньої [PERSON] в сім'ю. Розглянувши пакет документів, наданий КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» та Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області, комісією вирішено продовжити термін перебування дитини в закладі до досягнення нею одного року, у зв'язку з тим, що батьками не створено умов для повернення дитини в сім'ю. 13 листопада 2013 року до комісії з питань захисту прав дитини надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] про повернення малолітньої [PERSON] в сім'ю. Згідно наданих документів [PERSON] за своїм станом здоров'я потребувала постійного нагляду з боку лікарів, медико-соціальної та медико-педагогічної корекції. У зв'язку з цим термін перебування [PERSON] в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» було продовжено до 26 травня 2014 року. За заявою [PERSON] у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, малолітню [PERSON] було влаштовано до будинку дитини. За час перебування малолітньої [PERSON] у вказаному вище закладі, батьки жодного разу не навідали доньку, не цікавились її станом здоров'я, матеріально не підтримували. Враховуючи викладене, з метою захисту прав дити позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Крім того, представник позивача просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на користь закладу, де перебувають малолітні діти в розмірі 200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з індексацією відповідно до закону. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився. Просив не позбавляти його батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилась. Просила не позбавляти її батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 5). Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження, виданого 29 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 8). 30 січня 2013 року [PERSON] була написана заява про тимчасове влаштування дитини [PERSON] до будинку дитини (а.с.15). Розпорядженням Тарутинської РДА Одеської області №40/А-2013 від 11 лютого 2013 року [PERSON] було тимчасово влаштовано до державного закладу на повне державне утримання (а.с.9). Розпорядженням Тарутинської РДА Одеської №368/А-2013 від 15 серпня 2013 року термін перебування малолітньої [PERSON] в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» на повному державному утриманні було продовжено до досягнення дитиною одного року (а.с.17). 13 листопада 2013 року комісією з питань захисту прав дитини Тарутинської РДА Одеської області було вирішено продовдити термін перебування малолітньої [PERSON] в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» на пів року, а саме з 26 листопада 2013 року по 26 травня 2014 року, що підтверджується витягом з протоколу №11 (а.с. 16). [PERSON] була написана заява про тимчасове влаштування дитини [PERSON] до будинку дитини (а.с.26). Розпорядженням Тарутинської РДА Одеської області №44/А-2014 від 11 лютого 2014 року [PERSON] було тимчасово влаштовано до державного закладу на повне державне утримання (а.с.28). З довідки про результати відвідування та піклування дитиною №472 від 11 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] жодного разу не навідували малолітню [PERSON] (а.с.35). Комісією з питань захисту прав дитини Тарутинської РДА Одеської області 12 червня 2014 року було вирішено зобов'язати орган опіки та піклування підготувати висновок про доцільність позбвлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області було винесено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до виповнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника чи одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.3 ст.184 СК України позивач має право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву органу опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити, так як позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньок є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved