Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, життям та здоров`ям дитини не цікавляться. Відповідачка перебуває під соціальним супроводом, зловживає алкогольними напоями, дітей залишає без нагляду, не піклується про них; не створює належних умов для їх розвитку, діти виховуються в незадовільних умовах. В зв`язку з даними обставинами, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування змушений звернутися до суду та просити відібрати у [PERSON] її дітей: [PERSON] та [PERSON] з позбавлення батьківських прав. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, на задоволенні заявлених вимог наполягала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином; не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, про поважність причин неявки суд не повідомила, клопотань про перенесення судового засідання не надала, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив таке. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.01.2007 року (а.с.9), серії [NUMBER] від 12.03.2013 року (а.с.12), [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 135 Сімейного кодексу України (№ 0016836999, від 06.07.2016 року, № 00019929784 від 11.04.2018 року), наданих Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відомості про батька [PERSON] та батька [PERSON] проведені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с.12-14). З листа, наданого Слов`янським ВП ГУНП в Донецькій області від 17.04.2020 року, вбачається, що до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надходили повідомлення ухиляється [PERSON] від виконання батьківський обов`язків по вихованню дітей, в наслідок чого остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП (а.с.20). Рішенням Миколаївської міської ради № 707 від 03.08.2021 року було ухвалено відібрати дітей у [PERSON] у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози їх життю та здоров`ю. влаштувати дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. (а.с.4). З листа головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 03.08.2021 року вбачається, що під час медичного огляду перед відбуванням дітей до дитячого табору, їх супроводжував співмешканець відповідачки - [PERSON] , діти були у неналежному стані (педикульоз), при відвідуванні лікарні мати була відсутня, з приводу захворювання за останній рік діти не зверталися (а.с. 16) Зі службової записки фахівця соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Миколаївської міської ради від 29.07.2021 року підтверджується факт асоціальної поведінки відповідачки, а саме: вживання алкогольних напоїв, зміна співмешканців, не бажання працевлаштовуватися, дітьми не опікується (а.с. 17) З висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про відібрання дітей від батьків з позбавлення її батьківських прав № 707 від 03.08.2021 року вбачається, що у [PERSON] доцільно відібрати з позбавлення її батьківських прав дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що їх мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо їх виховання, утримання; не створила належних умов для розвитку дітей, діти виховуються в незадовільних умовах,не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так у в сукупності можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками (а.с.5-6). З клопотань керівника Миколаївського закладу загальної середньої освіти 1-3 ступені № 3 № 499 від 17.11.2020 року, № 359 від 10.09.2020 року та № 154 від 10.04.2020 року вбачається, що [PERSON] не створила належних умов для розвитку дітей, діти виховуються в незадовільних умовах; не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. (а.с. 21-23) Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст.\~150,\~152,\~155,\~164,\~170 Сімейного кодексу України\~(надалі\~СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1\~ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4\~ст. 155 СК України\~передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8\~Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з п.п. 2-5 ч. 1\~ст. 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що поведінка відповідача по відношенню до своїх дітей створює загрозу життю та здоров`ю останнім, а також, що остання ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо їх виховання, а саме: не створює належних умов для їх проживання, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування. А тому, з метою захисту прав та інтересів дітей, які є пріоритетними у даному випадку, суд приходить до висновку про необхідність відібрання дітей у їх матері та позбавляючи її батьківських прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved