Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 19 жовтня 2007 року кредитного договору № 002-21012-191007, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29.9 % на рік. Позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 20 грудня 2013 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просить стягнути з відповідача 3 274,90 грн., з них: заборгованість по кредиту - 1 762,16 грн., заборгованість за відсотками - 598,91 грн., комісія за розрахункове обслуговування - 913,83 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася - надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої позов не визнала. 11 березня 2014 року відповідач до суду надала заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких просила суд відмовити Банку в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 3 274,90 грн. у повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що наданий кредитний договір не слугує належним та допустимим доказом порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, банком не доведено обставину виникнення між сторонами договірних правовідносин позики на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов'язань. Окрім цього зазначила, що вона вносила відповідно до вказаного договором строку платежі на поточний рахунок допоки банк не перестав надсилати виписки за операціями по картковому рахунку, станом на грудень 2012 року в відповідачем було зараховано близько 7 000 грн. Вважає, що наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є необґрунтованим позивачем. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ТОВ КБ «Дельта» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 002-21012-191007, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29.9 % на рік (а.с. 5 - 7). 01 жовтня 2009 року найменування ТОВ КБ «Дельта» змінено на ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 16). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 002-21012-191007 (далі -договір) Банк відкриває держателю кредиту кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 500 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Згідно з п. 1.5 договору, кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед Банком за договором, та вчинення інших операції, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1 договору, моментом надання Банком позичальнику кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів позичальника. Позичальник сплачує Банку проценти за користуванням кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах (п. 2.3 договору). Відповідно до п. 3.4 договору позичальник доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості, які виникають за договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами. Згідно з п.п. 3.6, 3.7 договору, позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. У разі порушення позичальником строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Як слідує з доданих відповідачем квитанцій (в кількості 31 шт.) на підтвердження здійснення платежів, [PERSON] в період з 2008 рік по листопада 2012 року внесла на виконання умов кредитного договору банку грошові кошти на загальну суму 5 176 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором відображає вказані позичальником платежі (окрім цього додатково містить відомості про платежі які не відображено відповідачем у доданих квитанціях), містить інформацію щодо дат їх здійснення, що відповідає датам вказаним у наданих квитанціях, тобто банком при обчисленні заборгованості [PERSON] вказані платежі були враховані (а.с. 13 - 14). Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Таким чином враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що проведені відповідачем платежі не у повному обсязі покрили заборгованість за договором (припинилися внаслідок несплати відповідачем щомісячних платежів передбачених п.3.6 договору з грудня 2012 року, що також не заперечується відповідачем у своїх запереченнях), відповідач в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довів суду, що взяті на себе зобов'язання перед позивачем є повністю виконаними та не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують відсутність такої заборгованості, тому доводи, що викладені в письмових запереченнях [PERSON] є безпідставними. Кредитом [PERSON] користувалася, але не виконувала належним чином грошові зобов'язання за договором. Розмір заборгованості позичальника на 25 грудня 2012 року становить 2 289,64 грн., з них: заборгованість по кредиту - 1 588,78 грн., заборгованість за відсотками - 273,36 грн., комісія за розрахункове обслуговування - 427,50 грн. (а.с. 13 - 14). Суд, дослідивши письмові докази, визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов'язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір й правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. За цих обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати процентів. Розмір заборгованості викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований відповідачем у законний спосіб та належними доказами. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає борг за Договором та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved