Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Обґрунтовуючи свою вимогу позивачі вказали, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . [PERSON] , яка також є свекрухою позивачу [PERSON] . За життя померла склала нотаріально посвідчений заповіт, яким заповідала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , позивачам - онуці [PERSON] та невістці [PERSON] . Дана квартира померлій належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1993 року. 03 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Галкіна С.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище квартиру. На подану заяву нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі того, що у зазначений законом строк у шість місяців після смерті спадкоємця не було подано заяву про прийняття спадщини, тому вони вважаються таким, що прийняття спадщини. Крім того на заповіті відсутній підпис заповідача та відсутня інформація, що заповіт був прочитаний уголос та власноруч підписаний. Дані обставини унеможливили оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому у позивачів виникла необхідність у визнанні права власності на спадкову квартиру в судовому порядку. Також у поданій позовній заяві позивачі просили розглядати справу за їх відсутності. Таку ж заяву вони подали до початку судового розгляду по суті. Від відповідача у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов надійшла заява, в якій Нижньотеплівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області повідомила наступну інформацію: -У журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за № 85 від 03.08.1999 зареєстрований заповіт [PERSON] , але екземпляр самого заповіту, який повинен зберігатися у справах сільської ради, відсутній. -Позивач [PERSON] , [INFO] дійсно мешкала та була зареєстрована з померлою [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також сільська рада у поданій заяві просила розглядати справу за відсутності їхнього представника, рішення прийняти згідно діючого законодавства. Третя особа - приватний нотаріус Гаркін С.А. до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. З огляду на те, що сторони подали заяви про розгляд справи без них, третя особа належним чином сповіщувалась про судовий розгляд, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Порядок спадкування за законом та здійснення права на спадкування встановлений главами 86, 87 Цивільного кодексу України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Перелік документів, які спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину деталізований в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розгляду. Виключно уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (див. п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»). Зі свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 13) судом встановлено, що остання дійсно померла [INFO] в с Артема Станично-Луганського району Луганської області. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.07.1993 (а.с. 14). Позивач [PERSON] є невісткою померлої [PERSON] , а позивач [PERSON] - рідною онукою останньої. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 11), з якого йдеться, що його матір`ю є [PERSON] ; свідоцтвом про одруження [PERSON] (а.с. 7), з якого йдеться, що останній одружився з позивачем [PERSON] , дівоче прізвище якої було [PERSON] ; свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 12), з якого вбачається, що той помер раніше матері - [INFO] ; свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача [PERSON] (а.с. 6, 7), з яких йдеться, що батьками останньої є позивач [PERSON] та [PERSON] , після одруження вона взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Із постанови приватного нотаріуса Галкіна С.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії 212/03.10.2019 (а.с. 16, 17) йдеться, що до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зверталася лише позивач [PERSON] . Останній було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона в шестимісячний строк не зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не проживала з останньою, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім того складений померлою заповіт не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із паспорта позивача [PERSON] (а.с. 8, 9) та інформації Нижньотеплівської сільської ради вбачається, що остання проживала і проживає у спірній квартирі з 09 грудня 1996 року, в тому числі проживала там разом з померлою [PERSON] на момент смерті останньої. Отже, згідно наведених норм закону [PERSON] за умови встановлення в судовому порядку юридичного факту проживання зі спадкодацем однією сім`єю не менше п`яти років, має право на оформлення в нотаріальному порядку спадщини після смерті [PERSON] за законом як четверта черга спадкоємців, оскільки фактично вважається, що вона прийняла цю спадщину. Крім цього, позивач [PERSON] , в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, яка наголошує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не надала суду доказів, що вона зверталась до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту, оскільки в такому разі вона вважається такою, що прийняла спадщину і має право на оформлення спадщини за заповітом. За таких обставин, враховуючи, що позивач [PERSON] у випадку встановлення недійсності заповіту має право на оформлення спадщини за законом у нотаріальному порядку як четверта черга спадкоємців, а також нею не надано доказів того, що вона взагалі зверталась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, суд вважає її вимогу про встановлення права власності на квартиру, що залишилась після смерті [PERSON] необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. Також не заснованою на законі є подібна вимога й позивача [PERSON] . Як вказувалось вище, позивачу [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] з тих підстав, що вона, не проживаючи разом із спадкодавцем, не подала у шестимісячний строк після відкриття спадщини заяву про її прийняття. За таких обставин вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Якщо у позивача [PERSON] відсутні поважні причини не прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вона дійсно має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Однак, в даному випадку, відповідачем у справі не може виступати орган місцевого самоврядування, тобто відповідач у справі. Приписами ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Наведена норма закону свідчить про те, що вимогу про визнання права власності на спірну квартиру позивач [PERSON] може пред`явити лише до [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину. Пред`явлення вимоги не до того відповідача є підставою для відмови у позові. Отже, враховуючи, що не підлягають задоволенню ані вимога [PERSON] , ані вимога [PERSON] , у задоволенні позову слід відмовити в цілому. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed