Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

ПАТ КБ «[PERSON] Аваль», який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» (надалі банк або позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором , мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору кредиту №26/PVN6-08-07 від 30 серпня 2007 року [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором поруки №26/PVN6-Р від 30 серпня 2007 року отримали кредит на загальну суму 10 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків строком до 30 серпня 2017 року зі сплатою мінімального платежу щомісячно. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували необхідний мінімальний платіж, в наслідок чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 217 998 грн. 38 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду та складає: сума строкової заборгованості за основним боргом кредиту 3 144,32 дол. США; сума простроченої заборгованості за основним боргом кредиту 1 678,88 дол. США; сума строкової заборгованості за відсотками по кредиту 50, 11 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту 522,12 дол. США; сума строкової заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 126 грн. 25 коп.; сума простроченої заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 893 грн. 75 коп. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та наполягає на солідарному стягненні саме уточненої суми кредитної заборгованості. За уточненими позовними вимогами просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму строкової заборгованості за основним боргом кредиту 3 144,32 дол. США; суму простроченої заборгованості за основним боргом кредиту 1 678,88 дол. США; суму строкової заборгованості за відсотками по кредиту 50, 11 дол. США; суму простроченої заборгованості за відсотками по кредиту 522,12 дол. США; суму строкової заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 126 грн. 25 коп.; суму простроченої заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 893 грн. 75 коп. та пені за прострочення заборгованості по основному кредиту, відсоткам та комісії 102 990грн. 75 коп. Інтереси банку в суді по довіреності представляв [PERSON] Відповідачі жодного разу в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідачі суд не повідомляли, заяв та клопотань до суду від них не надійшло. Суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомленими про дату розгляду справи в суді, оскільки повідомлення, що повернулось до суду з відміткою пошти про особисте отримання адресатами поштової кореспонденції. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 526, 549, 553, 554, 559, 610-612, 614, 615, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором за порушення зобовязання боржником, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно вимог ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №26/PVN6-08-07 від 30 серпня 2007 року [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором поруки №26/PVN6-Р від 30 серпня 2007 року тримали кредит на загальну суму 10 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків строком до 30 серпня 2017 року зі сплатою мінімального платежу щомісячно. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували необхідний мінімальний платіж, в наслідок чого станом на 03 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 217 998 грн. 38 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду та складає: сума строкової заборгованості за основним боргом кредиту 3 144,32 дол. США; сума простроченої заборгованості за основним боргом кредиту 1 678,88 дол. США; сума строкової заборгованості за відсотками по кредиту 50, 11 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками по кредиту 522,12 дол. США; сума строкової заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 126 грн. 25 коп.; сума простроченої заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 893 грн. 75 коп. За уточненими позовними вимогами заборгованість складає: суму строкової заборгованості за основним боргом кредиту 3 144,32 дол. США; суму простроченої заборгованості за основним боргом кредиту 1 678,88 дол. США; суму строкової заборгованості за відсотками по кредиту 50, 11 дол. США; суму простроченої заборгованості за відсотками по кредиту 522,12 дол. США; суму строкової заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 126 грн. 25 коп.; суму простроченої заборгованості за щомісячною комісією по кредиту 893 грн. 75 коп. та пені за прострочення заборгованості по основному кредиту, відсоткам та комісії 102 990 грн. 75 коп. Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту, про свідчать письмові претензії нагадування про сплату заборгованості. Суд вважає, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 вересня 2015 року у справі №6-190цс15 та 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Також вказано на те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Із матеріалів справи вбачається, що кредит видавався банком відповідачу в іноземній валюті (долари США), відповідно до банківської ліцензії на здійснення валютних операцій. Даних про те, що позивача на той час було позбавлено ліцензії в матеріалах справи немає. Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя, суд звертає увагу на те, що банк уклав кредитний договір з позичальником та поручителем, відповідно до якого вони несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання або неналежне виконання зобовязань. Судом встановлено, що строк виконання позичальником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобовязань настане 30 серпня 2017 року. У вказаний проміжок часу 03 серпня 2015 року банк предявив у письмовій формі вимогу до боржника та поручителя щодо порушення нового графіку погашення кредитної заборгованості та надав до суду докази про направлення відповідачам листа досудову вимогу, отриману відповідачами 21 серпня 2015 року рекомендованими листами. Банк повідомив як позичальника так і поручителя про наявний борг та зажадав погашення кредитної заборгованості. Провадження у цій цивільній справі відкрито з серпня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідачів на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки пеня також підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідачів суд вважає необхідним стягнути також судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved