Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що мати неповнолітніх дітей [PERSON] померла [INFO] року, а їх годувальником, відповідно до вимог чинного законодавства являється батько [PERSON], який безпосередньої участі у вихованні та утримання дітей впродовж більше двох років не бере, оскільки весь час перебуває на заробітках за кордоном. При обстеженні умов проживання дітей, службою у справах дітей Ківерцівської райдержадміністрації було встановлено, що їх утриманням та вихованням займаються дідусь та бабуся. 15.03.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської райдержадміністрації було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS] Діти відповідноє учнями Луцької гімназії №21 імені Михайла Кравчука та Луцького навчально - виховного комплексу №9 Луцької міської ради. На даний час діти не отримують пенсію по втраті годувальника після смерті матері, що є порушенням прав дітей на їх соціальний захист. Тому, просять суд позбавити відповідача по справі [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та залишити дітей на утриманні їхньої бабусі [PERSON], жительки [ADDRESS] до встановлення над ними опіки, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Дейна О.В в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.9) та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 13.07.2009 року (а.с. 8) їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі. [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 7). Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 14/02-18 від 29.03.2017 року (а.с. 3) - позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З акту обстеження умов проживання, наявного в матеріалах справи (а.с. 15) вбачається, що вихованням та утриманням дітей займається їх бабуся [PERSON] та дідусь - [PERSON] відповідач проживає за кордоном та самоусунувся від виховання та утримання дітей, їхнім життям не цікавиться. [PERSON], [INFO], є учнем 10 класу Луцького НВК №9 ( а.с.13), [PERSON] учениця 2Г класу Луцької гімназії №21 імені Михайла Кравчука (а.с.14). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утримання своїх неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], що свідчить про його неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків та ухилення від їх виконання. Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом також встановлено, що відповідач на утримання неповнолітніх дітей матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає, що з [PERSON], [INFO], ІНПП: [NUMBER], жителя [ADDRESS], аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], для зарахування на особовий рахунок останніх, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 07.04.2017 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 367 ЦПК України суд може допустити негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 150, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved