Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

ПАТ [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 10864,23 грн. та судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору від 11.01.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 17.08.2014 року позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] Позивач 01.02.2016 року направив претензію кредитора до Третьої Львівської державної нотаріальної контори, яку направили до першої Львівської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи, звідки надійшла відповідь, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ «КБ «Приватбанк». Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки. 17.07.2016 року відповідачу було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором становила 10864,23 грн., з яких 9020,00 грн. заборгованість за кредитом, 1844,23 грн. заборгованість за відсотками. Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Представники відповідача позовних вимог не визнали, подали письмові заперечення та пояснили, що між позивачем та дружиною відповідача [PERSON] було укладено договір від 11.01.2011 року на підставі якого було отримано кредит у розмірі 10100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 17.08.2014 року його дружина померла. Відповідач не звертався з заявою про прийняття спадщини, спадщини не отримував через фактичну відсутність спадкового майна, а тому до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця [PERSON] перед іншими особами, в тому числі щодо сплати позивачу заборгованості спадкодавця за кредитним договором. Адреса реєстрації [PERSON], яка зазначена у паспорті, не поширюється на право власності, квартира [ADDRESS] в порядку приватизації належала доньці [PERSON]. Жодного спадкового майна відповідач не отримав. Крім того, [PERSON] в 20 числа серпня 2014 року звернулася у відділення «Приватбанк» на пр. Чорновола, 95 у м.Львові та написала заяву про припинення нарахування відсотків, пені і будь-яких інших нарахувань в звязку із смертю [PERSON], а тому позивач пропустив строк для предявлення вимог до спадкоємців боржника. Позивач не надав копії договору від 11.01.2011 року та не вказав за який саме період наявна заборгованість за кредитом та відсотках. А тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 10100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Посилання представників відповідача на не укладення кредитного договору є безпідставними. Відповідно до норм ст.ст.11, 525 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, акти цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак заобовязання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином такі входять до складу спадщини. 17.08.2014 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 18.08.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, серія І-СГ №367295. На час відкриття спадщини відповідач - її чоловік [PERSON] був зареєстрований та мешкав за однією адресою з померлою. Як вбачається з відповіді Першої львівської державної нотаріальної контори від 13.05.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 17.08.2014 року, заведена на підставі претензії кредитора. Спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що, оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Як встановлено матеріалами справи, на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований та мешкав за однією адресою з померлою та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. В матеріалах справи відсутні дані про відмову [PERSON] від спадщини. 08 липня 2016 року позивач направив лист - претензію спадкоємцю [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 10864,23 грн., однак відповідач жодних дій не вчинив, а тому у позивача виникло право для звернення до суду із даним позовом. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі відповідних норм Закону до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості, в даному випадку за кредитним договором. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, справа № 6-33цс15. Посилання представників відповідача на повідомлення позивача про смерть позичальника [PERSON] у 20 числах серпня 2014 року не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки жодних доказів такого повідомлення банку, стороною відповідача не надано. В матеріалах кредитної справи, витребуваної ухвалою суду, відсутні відомості про повідомлення ПАТ «КБ «Приватбанк» про смерть [PERSON] Представники відповідача посилались на обовязкову присутність позивача в судовому засіданні, однак не клопотали про визнання явки позивача в судове засідання обовязковою. Таким чином з [PERSON], як із спадкоємця померлої 17.08.2014 року [PERSON], підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.01.2011 року у розмірі 10864,23 грн., проте в межах вартості спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved