Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою ВП №60448339 від 07.11.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна відкрила виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 6940, виданого 17.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 30172,52 грн. Позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження після отримання Постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника за місцем його роботи «Лисичанський пивоварний завод». У позивача відсутні будь-які борги, він жодного разу не викликався до суду за будь-яким позовом, також його не повідомляв АТ «АльфаБанк» про наявність боргу, його не викликали до відділу виконавчої служби, йому не надсилали постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження відносно нього. За запитом адвоката до приватного виконавця, були видані копія виконавчого напису, копія постанови про відкриття виконавчого провадження та копія кредитного договору, на якому вчинено виконавчий напис. Відразу після отримання на підприємство виконавчого листа, Позивач звернувся до Відділення «Лисичанське №1» АТ «АльфаБанк», де отримав довідку про те, що станом на 20.11.2019 р. заборгованість перед АТ «АльфаБанк» за укладеними на ім`я фізичної особи - [PERSON] кредитними договорами/рахунками відсутня. Діючі кредитні договори/рахунки в AT «АльфаБанк» на ім`я вказаної особи відсутні. В кредитному договорі, на якому вчинено нотаріальний напис, явно підроблений підпис Позивача, Позивач ніколи не мешкав за зазначеною в договорі адресою [ADDRESS] , В документі, на якому вчинено нотаріальний напис, взагалі відсутній розрахунок боргу. Вважає, що стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал» порушено порядок на примусове стягнення боргу шляхом виконання виконавчого напису. Стягувачем не надано нотаріусу кредитний договір № 630322491 від 03.11.2015 року, який взагалі відсутній в АТ «АльфаБанк». Не надано розрахунку заборгованості, з якими Позивач незгоден. Тобто, між стягувачем та боржником існує спір, який необхідно вирішити в судовому порядку. Позивач не отримував від стягувача повідомлення про наявність заборгованості та необхідності її погашення. Виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. зроблено з порушенням діючого законодавства, стягувачем не було надано необхідних документів, наявність яких є обов`язковою умовою. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого нормами ст. 88 Закону «Про нотаріат». На підставі викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 6940, виданий 17.10.2019 року приватним нотаріусом. Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 30 172, 52 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.02.2020 року ухвалою суду прийнято до провадження цивільну справу № 415/80/20. 27.05.2020 року приватним нотаріусом Гамзатовою Аліною Анатоліївною надано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що нотаріус, який вчинив оспорюваний виконавчий напис, не визначається процесуальним законом як належний відповідач. Відповідач с протилежною позивачу стороною. Відповідно до правового висновку Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 р. у цивільній справі 519/77/18 - відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій і метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не піддягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувані в, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю щ або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Просить суд відмовити у позовній заяві в частині вимог до приватного нотаріуса повністю в зв`язку з безпідставністю вимог. Разом з тим повідомляє, що у жовтні 2019 року до неї звернулось ТОВ «Вердикт Капітал» з заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором № 630322491 від 03.11.2015р., право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно з п. 2.1 п. 2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. №296/5, нею було перевірено те, щоб заява містила такі реквізити: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дату та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Згідно з п.п. 1.1 п. 1 гл. 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Заява про вчинення виконавчого напису (окрім вимоги про неоплату чека) п.п. 1.4 п. 1 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних, дій нотаріусами України, подається незалежно від місця виконання вимоги, знаходження боржника або стягувана. До вчинення нотаріальної дії вона виконала наступні дії: перш за все, встановила особу заявника, перевірена його правосуб`єктність та повноваження представника (відповідні копії прав установчих документів надаються). перевірка відповідності змісту заяви про вчинення виконавчого напису, вимогам закону. перевірка відповідності оригіналу документа, на якому має бути вчинений виконавчий напис, вимогам закону; перевірка умов вчинення виконавчого напису; перевірка належності оригіналу документа, на якому має бути вчинений виконавчий напис до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; перевірка строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. На підставі п. 2 Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 р., окрім заяви та оригіналу кредитного договору заявник надав виписку з рахунку про стан заборгованості Позивача на день звернення. Крім того, заявник надав документ, який підтверджує факт попереднього відправлення Позивачу вимогу про сплату боргу. Виконавчий напис було вчинено нею у відповідності до вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» га п.2 гл.12 Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення оскаржуваної нотаріальної дії було здійснено нею у відповідності до вимог чинного законодавства. З приводу трирічного строку для вчинення виконавчого напису нотаріусом взято до уваги обов`язкову до застосування правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену по ряду питань у Постанові від 02 липня 2019 року Справа № 916/3006/17, Провадження № 12- 278гс18, а саме: п. 34 Запільна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. З огляду на наведене та з урахуванням, приписів стст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом: учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення, нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такий висновок зробив ВС в постанові №201/11696/16-ц. Щодо описки у виконавчому написі, посилання на п. 1 замість п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р, №296/5 та форми виконавчого напису Варто звернутись до правових висновків висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року справа № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18. п., 83 Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувана, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. п. 58 Підпунктами 5.1, 5.2 пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), який встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Просила суд врахувати її пояснення та розглядати справу без її участі. 01.06.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 28.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Веста» укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, у відповідності до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги по ряду кредитних договорів, у тому числі за кредитним договором №630322491, укладеним банком із [PERSON] 29.01.2019 року на підставі договору про відступлення права вимоги №29-01/19/2 укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал», право вимоги по ряду кредитних договорів в тому числі по кредитному договору №630322491 перейшло новому кредитору - ТОВ «Вердикт Капітал». Після чого було прийняте рішення про звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису у зв`язку із наявною заборгованістю у боржника. Здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджуються її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису була надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки позивач в позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Законодавством не визначений виключний перелік обставин. Які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданий ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. [PERSON] посилається на відповідь АТ «Альфа-Банк» про те, що станом на 20.11.2019 в позичальника відсутня заборгованість перед АТ «Альфа-Банк». Відповідно до договір від 28.01.2019 р. і 29.01.2019 р. право вимоги перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, станом на 20.11.2019 р. АТ «Альфа-Банк» не було належним кредитором [PERSON] , а тому відповідно жодної заборгованості не рахувалось перед банком в позичальника. Щодо витрат на правову допомогу зазначає, що гонорар представника позивача згідно орієнтованого розрахунку складає 5000 грн., а тому дана сума не спів мірна із об`ємом наданих послуг. Не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату та будь яких інших документів на підтвердження понесення витрат позивачем. З документів, які долучені до відзиву не вбачається обґрунтованість заявленої суми правової допомоги у розмірі 5000 грн., а тому орієнтований розмір судових витрат не підлягає до задоволення. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. 10.09.2020 року представник позивача надала письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі та без участі позивача. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Представник позивача Ковтун Л.Я. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач представник АТ «АльфаБанк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надходило. Відповідач - ТОВ «Вердікт Капітал» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач - приватний нотаріус Броварський районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк на адресу суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила справу розглядати без її участі та прийняти рішення із врахуванням її письмових пояснень. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з виконавчим написом, посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного міського нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, за реєстром №6940 від 17.10.2019 р. запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором №630322491 від 03.11.2015 року, укладеним ним та АТ «АльфаБанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 07.10.2019 року, складає 29522,52 грн., у тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9511,12 грн. Прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн. Прострочена заборгованість по несплаченими відсотками - 10,80 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн. Строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6399,61 грн. Строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 13600,99 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.11.2019 р. ВП №60448339, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. звернула стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує від особи, якою є ТОВ «Лисичанський Пивоварний завод» на підставі виконавчого напису №6940 від 17.10.2019р., наданого приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною. Згідно з анкети-заява про акцепт Публічної пропозиції Пат «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 04.11.2015 р. [PERSON] просив надати кредит, зазначив, що щомісячні втирати 2100 грн., сума щомісячних платежів в інших банках 870 грн. Згідно з оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03.11.2015 р. [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» домовились, що віпущена платіжна карта Голд строком дії 2 роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії встановлено в сумі 75000 грн., процента ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій зняття коштів готівкою складає 40% річних (п.1-3.2). Відповідно до п. 9 Оферти від 03.11.2015 р. сторони погодились встановити, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням, збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 років. За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового рівного платежу клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 50 грн. за кожний прострочений обов`язків рівний платіж та додатково 150 грн. в разі, якщо прострочена заборгованість не була повернена протягом 5-ти календарних днів з моменту її виникнення. Згідно з договору №229 про надання правової допомоги від 18.11.2019 р. адвокат Ковтун Любов Яківна та [PERSON], адвокат надає правову допомогу з приводу представництва та захисту його інтересів у судах. Згідно з додатку №1 до договору №229 про надання правової допомоги від 18.11.2019 р., прийняття первинних документів, аналіз первинних документі, консультації, аналіз чинного законодавства, оформлення позовної заяви, доведення позиції адвоката клієнту щодо спірних відносин, витребування доказів - 200,00 грн., підготовка та подання позовної заяви - 800,00 грн., вартість правової допомоги та представництва інтересів позивача на стадії судового провадження суді першої інстанції - 4000,00 грн. Розрахунок здійснюється під час підписання договору в розмірі 1400% суми договору. Розрахунок на стадії апеляційного та касаційного провадження при необхідності даного провадження визначається окремо. У разі подачі апеляційної скарги позивачем, підготовка апеляційної скарги входить у вартість судового провадження судом першої інстанції. Згідно з заявою про вчинення виконавчого напису від 11.10.2019 р. вих.. №13897556ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. і долучили до заяви: кредитний договір №630322491 від 03.11.2015р., виписка з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; договір факторингу 29-01/19/1 від 29.01.2019 р., документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. Згідно з договору факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 АТ «Альфа-Банк»- клієнт та ТОВ «ФК «ВЕСТА» - фактор, в порядку та на умовах. визначених цим Договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до Договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основним договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки що передбачені умовами основних договорів. Згідно з договору відступлення права вимоги №29-01/19/1 від 29.01.2019 р. ТОВ «ФК «ВЕСТА» - первісний кредитор та ТОВ «Вердикт Капітал» - новий кредитор в поряду та на умовах визначених цим договором, первісний кредитом відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку «1-1 до Договору, що додається до даного договору на паперовому носії, та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки що передбачені умовами Основних договорів. Згідно з додатку до договору кредитний договір з [PERSON] є у переліку переданих кредитних договорів. Згідно з виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] за кредитним договором №630322491 станом на 07.10.2019 р. включно складає 29522,52 грн.: заборгованість за сумою кредиту - 9511,12 грн.; заборгованість по процентам та комісіями - 6410,41 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів та прала за обслуговування кредитної заборгованості - 13600,99 грн. Станом на дату 07.10.2019 р. заборгованість не погашена. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за № 1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6940. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд погоджується з доводами Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни відносно того, що нотаріус не є належним відповідачем. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій і метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Суд враховує, що зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 14.08.2019 р. у цивільній справі 519/77/18). Таким чином, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна не є належним відповідачам у справі. Крім того, з огляду на укладенні договори факторингу від 28.01.2019 р. та відступлення права вимоги від 29.01.2019 р., АТ «Альфа-Банк» передав право вимоги за кредитним договором позивача, а отже вже не є стягувачем і відповідно є неналежним відповідачем у справі. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності заборгованості перед АТ «Альфа-Банк», оскільки по-перше, позивачем суду не надано підтверджуючих належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів сплати заборгованості за кредитом, закриття кредитного рахунку тощо, по-друге, АТ «Альфа-Банк» не є стягувачем, а по-третє, відсутність заборгованості позивача спростовується наявністю кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з виписки з особового рахунку позивача, заборгованість обчислюється за період з 29.01.2019 року до 07.10.2019 року, виконавчий напис вчинено за цей же період. 29.01.2019 року є датою виникнення у відповідача права вимоги. Умовами Кредитного договору передбачено збільшення строку позовної давності до 50 років (п.9 оферти). Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.1560259334.1 від 20.12.2019 року про сплату судового збору в сумі 768,40 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-7 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги від 18.11.2019 року; додаток 1 до договору про надання правової допомоги № 229 від 18.11.2019 року. Згідно з п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, їх кількість та час, підстави відкладення судових засідань, той факт що судом частково задоволені позовні вимоги та приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в повному обсязі у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial