Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що з 06 листопада 2010 року він перебував у шлюбі з [PERSON] , котра є відповідачем у справі. Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2014 року у справі №491/1323/14-ц шлюб між ними розірвано. Як зазначає позивач у позовній заяві, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року у справі №491/751/19 з нього стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки в розмірі ј частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки він не працевлаштований, тож аліменти на утримання дитини стягуються з нього з розрахунку ј частини від середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій він проживає, котра (1/4 частина) у грошовому виражені станом на січень 2021 року становить 2063 гривні (як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 30.02.2021 року, долученого до позовної заяви). Відповідно до позовної заяви, що з 25 липня 2019 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , а [INFO] в них народився син [PERSON] . Їхня сім`я проживає за місцем реєстрації дружини, в будинку батьків дружини. Власного житла позивач не має. Позивач вважає, що буде не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, котрий визначений рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28.11.2019 року, оскільки окрім обов`язку щодо утримання доньки [PERSON] в нього виник обов`язок щодо матеріального забезпечення потреб сім`ї (забезпечення матеріального утримання малолітнього сина [PERSON] та дружини [PERSON] , котра наразі не працює, оскільки здійснює догляд за їхньою малолітньою дитиною). Окрім зміни його сімейного стану, значно погіршився стан його здоров`я, оскільки 22.01.2021 року в міській клінічній лікарні №11 м.Одеси йому була зроблена хірургічна операція з видалення грижі диску L5-S1 справа. Внаслідок хірургічного втручання наразі є непрацездатним, та на нього чекає досить тривалий період реабілітації задля відновлення працездатності в повній мірі. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що погіршення стану його здоров`я на невизначений період часу унеможливило для нього отримання тимчасових підробітків, що в свою чергу призвело до значного погіршення його матеріального стану. Власником нерухомого майна не являється, інших видів доходу не має. Тому позивач вважає, що враховуючи зміни в його сімейному стані та матеріальному стані, погіршення здоров`я, існують об`єктивні причини, які унеможливлюють для нього сплату аліментів у тому розмірі, який визначений рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28.11.2019 року. З урахуванням вищенаведених підстав позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 28.11.2019 року у справі №491/751/19 на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. 2. Витрати понесені ним при зверненні до суду з даною позовною заявою залишити за ним. 3. Розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження. 15 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.30-31). При цьому, в ухвалі про відкриття провадження було вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, що передбачено приписам пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачці про її процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачка своїми процесуальними правами, передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України, які роз`яснені в ухвалі про відкриття провадження, не скористалася. У судове засідання 12 травня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 12 травня 2021 року представником позивача - адвокатом Пивоваром Ю.О. повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368824 від 02 лютого 2021 року (а.с.21) було подано через канцелярію суду заяву, в якій він зазначив, що в зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19 та враховуючи рекомендації, які містяться у листі Ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20 щодо проведення судових засідань (по можливості) без участі сторін у справі, просить провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника та просить винести рішення по справі на підставі наявних у справі матеріалах, позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (а.с.48). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого повідомлена належним чином (а.с.38,43,44). Проте, 11 травня 2021 року відповідачка надала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зокрема зазначила в заяві, що позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.46). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву представника позивача та відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки, відповідача та представника відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Козачий Яр, Любашівського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.5-6). Відповідачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв, 2-а дільниця Ананьївського району Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2010 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.47), та довідкою Ананьївської міської ради №149 від 09 лютого 2021 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с.29). З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 28.11.2019 року у справі №491/751/19 на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідачка мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.11). Встановлено, що за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року по справі №491/751/19 було призначено до стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Козачий Яр, Любашівського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки та зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2010 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 29 липня 2019 року і до дня її повноліття, що підтверджується доданою до позовної заяви копією зазначеного рішення (а.с.18-20). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статті 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Приписами частини 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що з 25 липня 2019 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , а [INFO] в них народився син [PERSON] . Їхня сім`я проживає за місцем реєстрації дружини, в будинку батьків дружини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25 липня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12) позивач [PERSON] 25 липня 2019 року уклав шлюб з громадянкою [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 листопада 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.13) позивач [PERSON] та гр-ка [PERSON] від вказаного вище шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що окрім зміни сімейного стану позивача, значно погіршився стан його здоров`я, оскільки 22.01.2021 року в міській клінічній лікарні №11 м.Одеси йому була зроблена хірургічна операція з видалення грижі диску L5-S1 справа. В підтвердження зазначеного вище позивачем було додано до позовної заяви копію виписки епікризу №824 виданої нейрохірургічним відділенням КНП «МКЛ №11» ОМР (а.с.8). Крім того, позивач в позовній заяві зазначив те, що погіршення стану його здоров`я на невизначений період часу унеможливило для нього отримання тимчасових підробітків, що в свою чергу призвело до значного погіршення його матеріального стану. Власником нерухомого майна не являється, інших видів доходу не має. Зокрема, позивачем до позовної заяви було додано копію трудової книжки серії [NUMBER] з якої вбачається, що з останнього офіційного місця роботи позивач [PERSON] був звільнений за власним бажанням 01 червня 2016 року (а.с.9). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідачка [PERSON] в своїй заяві від 11 травня 2021 року зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.46). Враховуючи позовні вимоги позивача та додані докази, зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки на 1/8 частку від його заробітку, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд, вважає, що позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивачки, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за позивачем. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved