Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого посилається на те, що 13 жовтня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № AN21-000005-CRED, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 5 000 доларів США на строк до 13 жовтня 2010 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого станом на 08 січня 2014 року існує заборгованість 42 754, 69 доларів США. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати у справі. [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Акцент-Банк», в якій посилається на те, що укладений між ним та банком кредитний договір не містить всі суттєві умови передбачені законом, а саме відсутній графік погашення кредиту та процентів, що позбавило позичальника можливості своєчасно за графіком виконувати зобов'язання за кредитним договором. На момент підписання договору банком не була надана позичальнику уся необхідна інформація. При підписанні кредитного договору сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Тому [PERSON] просить суд визнати кредитний договір № AN21-000005-CRED від 13 жовтня 2008 року недійсним з моменту підписання договору та зобов'язати сторони повернути одна одній в натурі все, що вони одержали на виконання недійсного правочину. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, по підставам вказаним в позовній заяві. Зустрічну позовну заяву не визнав та просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» не визнали, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів існування заборгованості за кредитним договором. Окрім того позивачем заявлено клопотання про зменшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача та застосування строків позовної давності. Зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили визнати недійсним укладений кредитний договір. Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено в судовому засіданні, 13 жовтня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № An2i-000005-CRED, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику шляхом перерахунку кредитних коштів на рахунок в сумі 5 000 доларів США строком до 13 жовтня 2010 року зі сплатою 25,5 % річних за користування кредитними коштами /а.с.7-9/. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 08 січня 2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 42 754, 69 доларів США, яка складається: - 4 144, 11 заборгованість за кредитом; - 9 396, 14 доларів США заборгованість за відсотками; - 27 148,70 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 31,29 доларів США фіксована частина штрафу; - 2034,45 доларів США - процентна складова штрафу. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, відповідно до якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до абзацу 1 ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи ще в квітні 2009 року відповідач припинив сплачувати грошові кошти за кредитним договором. В кредитному договорі вказаний строк повного погашення кредиту 13 жовтня 2010 року, а з позовом банк звернувся 23 січня 2014 року, при цьому не зазначив жодної поважної причини пропуску строку і не просив його поновити. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). В своїх письмових запереченнях відповідач [PERSON]М посилається на сплив позовної давності /а.с.48/. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином при підписанні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. [PERSON] погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що при укладенні кредитного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними, правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Судом встановлено, що 13 жовтня 2008 року був укладений кредитний договір. Позивач звернувся до суду лише 11 березня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, який сплинув в жовтні 2011 року. Позивач пропустив строк позовної давності для подання позовної заяви та не вказала поважність причин такого пропуску. З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed