Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 35 758 грн. 76 коп. (з урахуванням уточнених позовних вимог), а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 20 673 грн. 71 коп., строком погашення не пізніше 04.11.2018 року, зі сплатою за користування кредитом процентної ставки 15,99% річних. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Свої інтереси довірив представляти [PERSON], який у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач в розрахунку заборгованості не зазначив ряд платежів, які були здійснені його довірителем як до, та і після направлення позову до суду і це призводить до того, що фактична заборгованість за кредитним договором не відповідає сумам зазначеним в розрахунку заборгованості який надав банк. Додатково представник відповідача посилався на неправомірність нарахування банком заборгованості по комісії, оскільки положення кредитного договору не містять інформації про будь-які комісії. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.11.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» (банк або кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 500963585 (а.с. 4-8), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит для споживчих потреб у розмірі 20 673 грн. 71 коп., а [PERSON], в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 04.11.2018 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Згідно з п. 2.6 кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Пунктом 2.2 кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року передбачена процентна ставка 15,99 %. Позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року, у звязку з чим позивачем було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Позивач направив відповідачу вимогу вих. № 77135-102 б/б від 04.09.2015 року про досудове повернення кредиту. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 днів з дня її одержання, але до моменту подання позову до суду вона не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені (а.с. 13-15). Відповідач вимоги кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, але умови кредитного договору належним чином не виконуються. Станом на 13.07.2016 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором № 500963585 від 03.11.2014 року в сумі 35\~758 грн. 76 коп., що складається: за заборгованість за кредитом у розмірі 19\~730 грн. 28 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 2\~441 грн. 86 коп., заборгованість по комісії 11\~186 грн. 62 коп., штраф у розмірі 2 400 грн. Виконання позивачем своїх обовязків за кредитним договором підтверджуються випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 12 ). Доводи представника відповідача про неправомірність нарахування банком заборгованості по комісії, оскільки положення кредитного договору не містять інформації про будь-які комісії не знаходить свого підтвердження оскільки згідно з п. 2.6 кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році. Додатково у додатку № 1 до договору № 500963585 від 03.11.2014 року у розділі «комісія за управління кредитом» встановлено щомісячну комісію у розмірі 659 грн. 49 коп., дана сума комісії також відображається у девятій колонці графіку платежів. Відповідач підписав даний договір. Останнім абзацом Додатку № 1 до кредитного договору № 500963585 від 03.11.2014 року визначено, що підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. Також є необґрунтованими та недоведеними заяви представника відповідача, що позивач в розрахунку заборгованості не зазначив ряд платежів, які були здійснені його довірителем як до, та і після направлення позову до суду, оскільки відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою зясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилось, до суду не надано квитанцій, платіжних доручень та інших документів, які ставили б під сумнів правильність розрахунку, який доданий до заяви про уточнення позовних вимог. Поставивши під сумнів правильність проведеного розрахунку та не надавши власного розрахунку, відповідач покладає тягар доказування виключно на позивача, в той час, коли згідно\~зі ст. 60 ЦПК України\~повинен довести власним розрахунком відсутність заборгованості за договором. Суд не може покластися на припущення відповідача щодо невірності розрахунку, за відсутності належних та допустимих доказів з боку відповідача ще й дивлячись на те, що на виконання ухвали про витребування детального розрахунку, банком надано останній в якому всі кінцеві суми та цифри збігаються з розрахунком заборгованості який доданий до заяви про уточнення позовних вимог. Статтею 526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст.\~610,\~612 Цивільного кодексу України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Частиною 2\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~ Частиною 1\~ст. 1056-1 Цивільного кодексу України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей\~1050,\~1054 ЦК України\~і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене\~статтею 1050 ЦК України\~право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення\~статті 651 ЦК. На підставі\~ст. 617 Цивільного кодексу України\~особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому за останній календарний рік нараховано банком неустойку, яка на 13.07.2016 року становить 2 400 грн. У звязку з вищевикладеним, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків по ньому, комісії та штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст. ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved