Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 травня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №014/0072/82/105555, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 13 668 доларів США на строк до 19.05.2018 року зі сплатою за користуванням кредитом процентів у розмірі 14,00% річних та зобов'язався повернути його не пізніше встановленого строку, в порядку та на умовах, що передбачені цим договором. 19 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за даним кредитним договором між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №014/0072/82/105555. Відповідно п. 2.2 Договору поруки поручитель [PERSON] прийняв на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов»язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов»язань. В подальшому, 18 березня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 19.05.2008 року №014/0072/82/105555, згідно якої строк кредиту було збільшено на 115 календарних місяців, у зв'язку з чим датою остаточного погашення кредиту визначено 21.12.2027 р. Тимчасово, на строк з 24 березня 2009 року по 23 березня 2010 року було встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12% річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав [PERSON] кредит в розмірі 13 668 доларів США. В порушення вимог закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого мав прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 08.05.2015 року в розмірі : 224,35 доларів США заборгованість по кредиту, 1572,17 доларів США - заборгованість по процентам. Умовами кредитного договору передбачено право кредитора вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів та інших платежів у разі порушення Позичальником строків виконання грошових зобов'язань (п. 9.1., 9.2. кредитного договору). У випадку, якщо письмове повідомлення кредитора містить вимогу про дострокове погашення заборгованості позичальника, останній зобов'язаний здійснити відповідне дострокове погашення заборгованості відповідно до умов, зазначених у такому повідомленні. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги, кредитор має право звернути стягнення за Договором забезпечення, пред'явити вимогу поручителям та вжити інші заходи для стягнення заборгованості за цим договором, які не суперечать чинному законодавству (п. 9.3. Кредитного договору). 20.05.2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» позичальнику [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-32082, а поручителю [PERSON] - вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки за вих. № 114-0-0-00/15-32083, якими було зобов'язано достроково повернути всю суму заборгованості. Вказані вимоги були одержані відповідачами, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення. В установлений вимогами строк заборгованість за кредитом повернута не була. Відповідно до умов кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання простроченого зобов'язання включно (п.16.3. Кредитного договору). Пунктом 16.7 кредитного договору сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням кредитного договору застосовується строк позовної давності тривалістю 3 роки, отже письмовим договором було збільшено позовну давність до вимог про стягнення неустойки встановлену законом. Станом на 17.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014/0072/82/105555 від 19.05.2008 р., складає 19503,78 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 431 964,62 грн., із них: заборгованості за кредитом - 11 295,97 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 247 965,42 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 252,67 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 5 596,07 грн. за період з 22.08.2014 р. по 17.06.2015р.; заборгованості за відсотками - 1 816,95 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 40 241,33 грн.; у тому числі прострочена заборгованості за відсотками - 1 701,00 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 37 673,30 грн. за період з 22.09.2012 р. по 17.06.2015 р.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 6 490,86 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 143 757,87 грн. за період з 22.06.2012 р. по 17.06.2015р. На підставі викладеного, позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» прохав суд стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/0072/82/105555 від 19.05.2008 р., станом на 17.06.2015 р., що складає 19 503,78 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 431 964,62 грн., із них: заборгованості за кредитом - 11 295,97 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 247 965,42 грн.; заборгованості за відсотками - 1 816,95 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 40 241,33 грн.; пені за прострочення кредиту та відсотків - 6 490,86 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 143 757,87 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, на адресу суду надіслав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивач прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти наявної у нього суми боргу не заперечував, однак прохав врахувати, що прострочена заборгованість за кредитом та за процентами не є значною, однак він не може погашати заборгованість, оскільки йому нараховано велику пеню і при поверненні боргу банк в першу чергу буде зараховувати кошти як погашена пеня, у зв»язку з чим борг за кредитом все одно не зменшуватиметься. Пояснив, що заборгованість виникла внаслідок різкого підвищення курсу гривні до долара США. Також прохав суд при вирішенні справи зменшити розмір пені, оскільки вона значно перевищує розмір спричинених банку збитків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Враховуючи обставини справи, думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та які не з»явилися в судове засідання. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів , наданих особами, які беруть участь у справі судом встановлено, що 19 травня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №014/0072/82/105555, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 13 668 доларів США на строк до 19.05.2018 року зі сплатою за користуванням кредитом процентів у розмірі 14,00% річних та зобов'язався повернути його не пізніше встановленого строку, в порядку та на умовах, що передбачені цим договором. (а.с. 13-28). В подальшому, 18 березня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 19.05.2008 року №014/0072/82/105555, згідно якої строк кредиту було збільшено на 115 календарних місяців, у зв'язку з чим датою остаточного погашення кредиту визначено 21.12.2027 р. Тимчасово, на строк з 24 березня 2009 року по 23 березня 2010 року було встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12% річних. (а.с. 29-36). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав [PERSON] кредит в розмірі 13 668 доларів США. (а.с. 42-43). В порушення вимог закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого мав прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 08.05.2015 року в розмірі : 224,35 доларів США заборгованість по кредиту, 1572,17 доларів США - заборгованість по процентам. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін; відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Умовами кредитного договору від 19.05.2008 року передбачено право кредитора вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів та інших платежів у разі порушення Позичальником строків виконання грошових зобов'язань, в тому числі у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строку погашення кредиту. (п. 9.1., 9.2. кредитного договору). Згідно п. 9.3 кредитного договору позичальник зобов»язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов»язань за цим договором протягом не більше ніж 30 календарних днів з моменту її пред»явлення. У разі невиконання позичальником цієї вимоги, кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів забезпечення (або пред»явити вимогу поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за цим договором, які не суперечать чинному законодавству. 19 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за даним кредитним договором між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №014/0072/82/105555. Відповідно п. 2.2 Договору поруки поручитель [PERSON] прийняв на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов»язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов»язань. (а.с. 38-41). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 20.05.2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» у зв»язку з простроченою заборгованістю станом на 08.05.2015 р. , а саме : 224,35 доларів США заборгованість по кредиту, 1572,17 доларів США - заборгованість по процентам позичальнику [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-32082, а поручителю [PERSON] - вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки за вих. № 114-0-0-00/15-32083, якими було зобов'язано достроково повернути всю суму заборгованості протягом не більш ніж 60 календарних з дати цієї вимоги та здійснити дострокове погашення Кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору. Вказані вимоги були одержані відповідачами, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення. (а.с. 44-49). В установлений вимогами строк заборгованість за кредитом повернута не була. Відповідно до умов кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання простроченого зобов'язання включно (п.16.3. Кредитного договору). Пунктом 16.7 кредитного договору сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням кредитного договору застосовується строк позовної давності тривалістю 3 роки, отже письмовим договором було збільшено позовну давність до вимог про стягнення неустойки встановлену законом. Станом на 17.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014/0072/82/105555 від 19.05.2008 р., складає 19503,78 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на час звернення із позовом до суду, становить 431 964,62 грн., із них: заборгованості за кредитом - 11 295,97 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 247 965,42 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 252,67 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 5 596,07 грн. за період з 22.08.2014 р. по 17.06.2015р.; заборгованості за відсотками - 1 816,95 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 40 241,33 грн.; у тому числі прострочена заборгованості за відсотками - 1 701,00 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 37 673,30 грн. за період з 22.09.2012 р. по 17.06.2015 р.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 6 490,86 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 143 757,87 грн. за період з 22.06.2012 р. по 17.06.2015р. (а.с. 9-12). Таким чином, суд вважає, що по справі наявні підстави у позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів. Також, враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для солідарного стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором. Разом із тим, згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне при стягненні з відповідачів на користь позивача заборгованості за даним кредитним договором зазначити гривневий еквівалент стягнення коштів у доларах США станом саме на час ухвалення рішення суду, а саме станом на 30.11.2015 року, виходячи із офіційного курсу НБУ гривні до іноземних валют : 100 доларів США - 2388.4656. Зі змісту позовних вимог вбачається, що у складі заборгованості за кредитним договором позивач прохав суд стягнути із відповідачів пеню в розмірі 6490,86 доларів США, тобто в іноземній валюті. Разом із тим, положення ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України та Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», які передбачають можливість виконання договірних зобовязань в іноземній валюті, не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, як виду неустойки. За таких обставин суму пені, заявлену позивачем до стягнення в іноземній валюті, слід перевести в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, навівши відповідний розрахунок в мотивувальній частині рішення, що відповідає вимогам п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» . Крім цього, відповідачем [PERSON] в судовому засіданні заявлено про зменшення розміру пені, оскільки вона значно перевищує розмір спричинених банку збитків. При вирішенні питання про застосування заяви відповідача про зменшення пені, суд враховує за необхідне зазначити наступне. Так, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи викладене, відповідну заяву відповідача, те, що нарахована позивачем пеня 6490,85 доларів США, як вид неустойки, значно перевищує розмір простроченої заборгованості позичальника по тілу кредиту та по відсоткам станом на 17.06.2015 року, тобто на день остаточного нарахування боргу, на підставі якого були заявлені позовні вимоги, суд вважає за необхідне зменшити її розмір з 6490,85 доларів США до 1953,67 доларів США (252,67 доларів США + 1701,00 доларів США), тобто до суми простроченої заборгованості зі сплати кредиту та відсотків за кредитним договором. При цьому, при вирішенні питання щодо застосування ч.3 ст. 551 ЦК України відповідно до заяви відповідача, суд не враховує суму заборгованості за кредитом, право на дострокове стягнення якої отримав позивач саме у розумінні збитків про які вказано у даній правовій нормі, оскільки вказане право на їх дострокове стягнення позивач отримав відповідно до Закону та умов кредитного договору, а вказані кредитні кошти відповідно до умов договору мали сплачуватися позичальником в строк до 21.12.2027 року. При зменшенні розміру пені в порядку ч.3 ст. 551 ЦК України, суд також враховує, її неспівмірність із розміром простроченого основного боргу за кредитом та відсотками, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства, передбаченим ст. 3 ЦК України, а саме принципу справедливості, добросовісності та розумності. З урахуванням викладеного, того, що зменшена судом пеня не підлягає стягненню у іноземній валюті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача пеню у розмірі 46 662 грн. 74 коп., виходячи із офіційного курсу НБУ гривні до іноземних валют станом на 30.11.2015 року : 100 доларів США - 2388.4656. (1953,67 доларів США х 23.884656). Також з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0072/82/105555 від 19 травня 2008 року станом на 17.06.2015 року в розмірі 13 112, 92 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 30.11.2015 року становить 313 197 грн. 58 коп. та яка складається з : заборгованості за кредитом - 11 295,97 доларів США, заборгованості за процентами - 1816,95 доларів США. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі, якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи викладені вимоги Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі по 1827 грн. (3654 грн. /2), враховуючи, що ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку.

Outcome: partial