Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON],[INFO]. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України. Припинити стягнення з [PERSON] на утримання дитини [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради перебуває малолітній [PERSON],[INFO], як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Підстава взяття на облік - ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. Малолітній проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати [PERSON] з дитиною не проживає, відповідно до висновку лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків № 108 від 19.07.2017 року має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Батько [PERSON] з дитиною не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до листа служби у справах дітей Автозаводської районної державної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 01-39/1307 від 15.08.2017 року спеціалісти служби у справах дітей неодноразово здійснювали виїзд за адресою: [ADDRESS], з метою з'ясування намірів [PERSON] щодо виховання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак поспілкуватися з відповідачем не виявилося можливим, оскільки двері помешкання жодного разу відповідач не відчинив. Відповідно до листа Кременчуцької спеціалізованої школи - інтернату І-ІІІ ступенів імені А.С. Макаренка [PERSON] за період навчання [PERSON] у школі з'явився, один раз. Зв'язок з класним керівником та вихователем не підтримує. Навчанням та вихованням дитини не цікавиться. Згідно з листа другої міської лікарні м.Кременчука від 23.10.2017 року № 694/01-16 на прийом до лікаря хлопчика приводить бабуся та рекомендації по лікуванню дитини виконує бабуся. Відповідно до листа Крюківського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука від 18.10.2017 року в Крюківському ВДВС перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 537/3145/16-ц виданого 19.12.2016 року Крюківським районним судом м.Кременчука про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини [PERSON]. Виконавче провадження відкрито 16.01.2017 року. Починаючи з березня 2017 року з доходу батька щомісячно стягуються аліменти. 20.10.2017 року [PERSON] письмово зобов'язався забрати [PERSON] у свою родину через тиждень та був повідомлений, що у разі невиконання даного зобов'язання питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав буде винесене на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. На даний час [PERSON] проживає з бабусею, на телефонні дзвінки відповідач не відповідає. У зв'язку з чим, було вирішено питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Сидорова А.Ю. не з'явилася, але завчасно надіслала клопотання про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-КЕ, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, батьком малолітнього є [PERSON]. Відповідно до листа Кременчуцької спеціалізованої школи - інтернату І-ІІІ ступенів імені А.С. Макаренка [PERSON] за період навчання [PERSON] у школі з'явився, один раз. Зв'язок з класним керівником та вихователем не підтримує. Навчанням та вихованням дитини не цікавиться. Згідно з листа другої міської лікарні м.Кременчука від 23.10.2017 року № 694/01-16 на прийом до лікаря хлопчика приводить бабуся та рекомендації по лікуванню дитини виконує бабуся. Із актів обстеженнь умов проживання від 21.09.2017 року, 20.10.2017 року та 5.12.2017 року вбачається, що малолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] [PERSON] належним чином доглядає за онуком, повністю забезпечує його матеріально. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 4.12.2017 року, затвердженого рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1371 від 4.12.2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON],[INFO]. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням малолітнього сина [PERSON], не проявляє до неї турботи, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.197 ч.2 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Процесуальними нормами ст. 273 ч.4 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України. Позивач органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звертаючись до суду за захистом своїх прав просив припинити стягнення з відповідача аліментів на користь матері дитини. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо припинення стягнення з батька аліментів не передбачений. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Нормами ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. Тому, у задоволенні позовних вимог позивача, щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України та припинення стягнення з [PERSON] аліментів, необхідно відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial