Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 18.04.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій зазначає наступне: Між [PERSON] (відповідачем по справі) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) 06.06.2011 року було укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При зміні кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, своїм підписом у заяві, підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами Користування платіжною карткою». Крім того, п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсотків за кредитом може змінюватись Банком за умов інформування позичальника. Банк свої зобовязання за Договором та Угодою виконав у повному обсязі, а саме надав кредит відповідачу. Відповідач повинен був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердфарту, згідно п.1.1.2.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. +5% від суми позики. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за [PERSON], відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто порушив умови Договору та не виконав за ним своїх зобовязань. Згідно із п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником умов Договору та/або у разі виникнення Овердфарту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором. У звязку з порушеннями виконання зобовязань за кредитним договором, за відповідачем, станом на 28.02.2017 рік виникла заборгованість у розмірі 52204 грн. 30 коп., яка складається з: -заборгованості за [PERSON] у розмірі 6394 грн. 32 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 42847 грн. 87 коп., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: -штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп. -штраф (процентна складова) у розмірі 2462 грн. 11 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 07.04.2011 року у загальному розмірі 52204 грн. 30 коп., а також понесені витрати за звернення до суду у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, до матеріалів справи надав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимог підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.38). У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, надала до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.50-52). У звязку з неявкою у судове засідання всіх сторін по справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.ст.\~59,\~60 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за Договором. Згідно з Договором без номеру, відповідачу 07.04.2011 року було надано [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, згідно з Розрахунком заборгованості за договором, станом на 28.02.2017 рік за відповідачем склалась заборгованість за [PERSON] у загальному розмірі заборгованість у загальному розмірі 52204 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за [PERSON] у розмірі 6394 грн. 32 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 42847 грн. 87 коп., штрафів: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) у розмірі 2462 грн. 11 коп. Згідно\~ст.267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.\~ Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.\~252,\~255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Установлено, що згідно з п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» (надалі Умовами), Клієнт (відповідач по справі) доручає Банку (позивачу) здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючій сплаті Банку за даним Договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах кредитного ліміту картрахунку. Оскільки Умовами договору, встановлені окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~з моменту порушення строку його погашення. Згідно з Розрахунком заборгованості за Договором, протягом усього строку, зазначеного у розрахунку, з рахунків відповідача списувались кошти в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом (а.с.4-5). Суд критично відносить до посилань відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами та правилами надання кредиту та іншими зазначеними підставами невизнання позову, оскільки у заповненій відповідачем анкеті на отримання кредиту зазначено про ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.6, 6-зворот), про те, що відповідачу було відомо про умови надання кредиту, свідчить також й оплати, які проводились відповідачем в рахунок погашення кредиту. Крім того, згідно ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Так, щодо застосування загального строку позовної давності у три роки відповідно до ст.257 ЦК України, суд дійшов наступного: Згідно наданого розрахунку, відповідачем 31.08.2014 року було проведено погашення за наданим кредитом в розмірі 57,25 грн., а 30.04.2015 року 0,03 грн., тобто строк сплати менший ніж три роки. Отже вчинення дій щодо погашення відповідачем суми кредиту перервало безперервний перебіг загального строку позовної давності, який з моменту внесення коштів в рахунок погашення заборгованості починається спочатку. Тобто, застосування строку позовної давності щодо суми тіла [PERSON] в розмірі 6394 грн. 32 коп. та процентів за користування кредитом 42847 грн. 87 коп. неможливо у звязку з чим в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню. Що стосується застосування спеціального строку позовної давності в один рік щодо штрафу відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, суд дійшов наступного. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Аналіз норм ст. 549 ЦП України та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Однак, згідно умов Договору, штраф нараховується в разі звернення позивача до суду з позовом та відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, становить 5 відсотків від суми позову та 500 грн. (а.с.27), що також вбачається з розрахунку заборгованості в якому не зазначено про нарахування штрафних санкцій протягом усього строку. Враховуючи, що суд дійшов висновку, про те, що позовна давність до кредитної заборгованості не може бути застосована, отже стягненню з відповідача підлягає й розмір штрафу. Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою та дату розгляду справи в суді, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень (а.с.1). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved