Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

ПАТ Ідея Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 02.12.2014 року уклало з відповідачем кредитний договір № Р25.200.72412, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50000 грн. 00 коп., зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені кредитним договором. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 09.03.2016 року в розмірі 78212 грн. 07 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № Р25.200.72412 від 02.12.2014 року у розмірі 78212 грн. 07 коп. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № Р25.200.72412 від 2.12.2014 року Публічне акціонерне товариство Ідея Банк надало [PERSON] кредит (грошові кошти) на потачні потреби у сумі 50000,00 грн., процентна ставка в розмірі 10,0000 % річних від залишкової суми кредиту, строком на 60 місяців, а саме: до 02.19.2019 року, в свою чергу Позичальник зобовязувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами даного Договору (а. с. 9-11). Зміст Ордеру розпорядження № 1 про видачу кредиту, зазначає, що Публічне акціонерне товариство Ідея Банк перерахувало на [PERSON] на рахунок № 26206000147590.980 кошти в сумі 43102,59 грн. підстава договір № Р25.200.72412; та ордер розпорядження № б/н про сплату страхового платежу, зазначає, що було перераховано страховий платіж у розмірі 6897,41 грн. підстава договір № Р25.200.72412 (а.с. 12). Згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р25.200.72412 від 02.12.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ Ідея Банк станом на 09.03.2016 року становить 78212 грн. 07 коп., в тому числі: основний борг в сумі 46206 грн. 39 коп.; прострочений борг в сумі 2863 грн. 07 коп.; прострочені проценти в сумі 17002 грн. 66 коп.; строкові проценти в сумі 93 грн. 85 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту в сумі 1494 грн. 45 коп.; разом пеня (за останній рік) в сумі 10551 грн. 65 коп. ( а. с. 13). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved