Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі являються батьками [PERSON], [INFO]. Мати [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, не працює та не бажає займатися вихованням та утриманням дитини. З 23.01.2017 року малолітній [PERSON], [INFO] перебуває в КЗ «Ізмаїльський міський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Мати жодного разу не відвідала дитину в державному закладі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - також підтримала позовні вимоги, за викладених обставин вважає необхідним позбавити відповідачів батьківських прав. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, вивчивши і дослідивши матеріали справи суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області 10.10.2017 р. дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідачі тривалий час нехтували виконанням батьківських обов'язків, незважаючи на численні попередження щодо необхідності ведення здорового способу життя, неприпустимості зловживання алкогольними напоями, жодного разу не відвідали дитину, не цікавляться дитиною ні в усній, ні в письмовій формі, вони усунулись від виховання та утримання дитини .(а.с. 5 - 6). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER], актовий запис № 378 від 21.05.2011 року, матір'ю [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 7). Батько дитини [PERSON] , [INFO] Відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 126 СК України (довідка ВДРАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції) Згідно довідки № 04/01-04-1619 від 09.08.2017 року КУ «Ізмаїльска міська центральна лікарня» [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом у лікаря нарколога КУ «ІМЦЛ» з 20.07.2015 року з діагнозом : «Психічні поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Сидром залежності» (а.с.9). Як вбачається з наданої довідки Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області №44/3 вх. 5128 від 30.08.2017 року, 24.01.2017 року [PERSON] була притягнута до відповідальності відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП України, до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.11). Згідно довідки № 04/01-04-1718 від 15.08.2017 року КУ «Ізмаїльска міська центральна лікарня» [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом у лікаря нарколога з 1997 року з діагнозом: «Психічні поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Ремісія. Психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності. Ремісія» (а.с.10). Відповідно з довідкою Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області №44/3 вх. 5129 від 30.08.2017 року, у відношенні [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ст.185 ч.3 КК України та в 2016 року встановлено адміністративний нагляд. На підставі листа ССД №01-26/361/17 від 09.08.2017 року до ВП ГУНП в Одеській області, [PERSON], було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне утримання та виховання малолітньої дитини (а.с.12). З відповідачами [PERSON], [PERSON] органами опіки та піклування 24.01.2017 р., 10.08.2017 р., 02.08.2017 проводилися бесіди про виконання батьківських обов'язків (а.с. 30, 31, 35), а також проводилися обстеження умов проживання 23.01.2017 р., (а.с. 28). Розпорядження Ізмаїльського міського голови № 219 р. від 23.05.2011 р.«Про негайне відібрання дитини чоловічої статі [PERSON], [INFO] із сім'ї», малолітня дитина була вилучина із сім'ї у зв'язку з відсутністю умов проживання для дитини. (а.с. 16). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №835 від 03.06.2011 року малолітня дитина [PERSON], [INFO] був влаштований до спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення (а.с.17). Відповідно до даних акту про результати відвідування та піклування дитиною від 11.08.2017 р. було встановлено, що малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на повному державному забезпеченні в КЗ «Ізмаїльський міський Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з 03.02.2017 р., мати [PERSON] та батько [PERSON] жодного разу не відвідували дитину, не цікавились дитиною ні в усній ,ні в письмовій формі, тобто усунулись від виховання та утримання дитини(а.с. 31). За таких обставин, суд вважає, що відповідачі дійсно не виконують свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяють увагу вихованню дитини, не здійснюють за ними належного догляду та контролю, не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечують його необхідним харчуванням, не цікавиться його здоров'ям, не створюють умови для отримання ним освіти, а також не проявляють до нього батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] слід задовольнити, оскільки позбавлення їх батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідачів на користь опікуна або державного закладу, в якому перебуватиме малолітній [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, враховуючи вимог ст. 191 СК України, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 13.10.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути солідарно 1600 ,00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved