Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України», перейменованого із ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 26.09.2008 року було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 4227. Відповідно до п. 1.1 даного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 380 000,00 грн. під 21 % річних на споживчі потреби, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення його рівними частинами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Остаточний термін повернення кредиту є 25.09.2018 року. Банк повністю виконав свої зобов'язання за дійсними кредитними договорами та надав кредитні кошти позичальнику. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі між банком та [PERSON] 26.09.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2147, згідно в іпотеку банку передано: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; та земельну ділянку площею 0,10га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0710100000:21:003:0073, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник по справі зобов'язався належно здійснювати погашення заборгованості за користування кредитними ресурсами, тобто в строки, встановлені кредитним договором здійснювати повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Однак [PERSON] порушив умови договорів шляхом несвоєчасного повернення кредиту та несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами. В зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань 22.05.2012 року Луцьким міськрайонним судом постановлено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] Згідно будинкової книги у житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 11.04.2013 року на адресу відповідачів позивачем направлені вимоги про звільнення ними в добровільному порядку житлового приміщення протягом одного місяця з моменту отримання цих вимог. Вимоги відповідачами отримано 19.04.2013 року, однак вони залишені ними не виконаними, а житлове приміщення не звільнено. Іпотечним договором передбачено, що у разі здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець зобов'язується виселитися та виселити всіх мешканців з предмету Іпотеки. На підставі наведеного, просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. Крім того, просить суд стягнути з відповідачів в його користь понесені судові витрати по справі. Представник позивача Поперецький О.В. в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав зазначених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується письмовими розписками про отримання судових повісток та письмовими матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 2, 3 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України», перейменованого із ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 26.09.2008 року було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 4227 (а.с. 8-9). Відповідно до п. 1.1 даного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 380 000,00 грн. під 21 % річних на споживчі потреби, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення його рівними частинами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Остаточний термін повернення кредиту є 25.09.2018 року. Банк повністю виконав свої зобов'язання за дійсними кредитними договорами та надав кредитні кошти позичальнику. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі між банком та [PERSON] 26.09.2008 року було укладено іпотечний договір (а.с. 10-13), посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2147, згідно в іпотеку банку передано: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; та земельну ділянку площею 0,10га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0710100000:21:003:0073, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник по справі зобов'язався належно здійснювати погашення заборгованості за користування кредитними ресурсами, тобто в строки, встановлені кредитним договором здійснювати повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Однак [PERSON] порушив умови договорів шляхом несвоєчасного повернення кредиту та несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами. Згідно п. 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке: згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Із матеріалів справи вбачається, що в зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань 22.05.2012 року Луцьким міськрайонним судом постановлено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] (а.с. 14-16). Іпотечним договором передбачено, що у разі здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець зобов'язується виселитися та виселити всіх мешканців з предмету Іпотеки. Згідно будинкової книги у житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 19-21). 11.04.2013 року на адресу відповідачів позивачем направлені вимоги про звільнення ними в добровільному порядку житлового приміщення протягом одного місяця з моменту отримання цих вимог (а.с. 23-27). Вимоги відповідачами отримано 19.04.2013 року (а.с. 28-29), однак вони залишені ними не виконаними, а житлове приміщення не звільнено. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки і розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідачів до задоволення не підлягає, оскільки рішенням суду про виселення є підставою для внесення відповідних даних про зняття особи з реєстраційного обліку, а вчинення зазначених дій не відноситься до компетенції суду.

Outcome: partial