Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулось до суду іх позовом до [PERSON] про стягнення 454388,11 грн. заборгованості по договору кредитної лінії №НКЛ-2006826 від 21.07.2011 року, яка виникла станом на 22.06.2017 року і складається із 161742,33 грн. заборгованості по кредиту, 283487,82 грн. процентів, 7942,91 грн. пені, 855,05 грн. трьох процентів річних. Позов обгрунтований тим, що згідно умов договору фізична особа-підприємець [PERSON] отримав банківські послуги у виді невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 175000 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до графіку зменшення максимального ліміту, зі сплатою 25,99% річних за користування грошовими коштами, з кінцевим терміном повернення до 20.07.2014 року включно. 20.07.2014 року кредит відповідачем не повернутий. Процентна ставка у розмірі 45,99% річних застосована з 22.07.2014 року. Підприємницька діяльність відповідача припинена з 28.12.2016 року. Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». За даним кредитним договором позивач заявляв позови до відповідача та майнових поручителів. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2012 року стягнуто із ФОП [PERSON] станом на 22.07.2012 року 165276 грн. заборгованості по кредиту, 2055,67 пені, 16240,61 процентів, 700,73 пені, 3685,46 грн. судового збору. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10.04.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. Вказані рішення не виконані. За період користування кредитними коштами з 17.07.2012 року відповідач здійснював погашення кредиту. Не охоплені попереднім судовим рішенням проценти нараховані з 17.07.2012 року по 22.06.2017 року, пеня та три проценти річних нараховані за період з 01.07.2016 року по 21.06.2017 року. В запереченнях від 27.07.2018 року відповідач [PERSON] позов не визнає, зазначає, що заборгованість по кредиту виникла у зв»язку із сімейними обставинами. 30.01.2012 року банком була направлена йому вимога про дострокове погашення заборгованості, що свідчить про зміну строку виконання зобов»язання. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2012 року стягнуто із нього на користь ПАТ «Дельта Банк» 187958,47 грн. заборгованості по кредиту. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10.04.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу по даному договору-202862,20 грн.. Позивач, незважаючи на судові рішення, повторно звертається до суду. У відповіді на відзив від 23 листопада 2018 року представник позивача Романів А.А. підтримує позов, зазначаючи, що позивачем здійсненні дії щодо звернення до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, що зазначено в ухвалі Господарського суду Чернігівської області від 17.08.2017 року. Постановою Ніжинського МРВ ДВС від 28.11.2016 року було закінчене виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв»язку із смертю боржника. Рішення судів, якими встановлені факти порушення позичальником основного зобов»язання, не виконані. Зобов»язання відповідача за кредитним договором не виконані, що унеможливлює їх припинення. В судовому засіданні 27.11.2018 року представник позивача Романів А.А., участь якого в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, позов підтримав, пояснивши, що заборгованість відповідачем по кредиту станом на час розгляду справи не погашена, попередні судові рішення не виконані у зв»язку з відсутністю майна у відповідача та через смерть боржника-іпотекодавця, банк у 2012 році звертався із вимогою повернення кредиту, у 2014 році пред»явлений позов в межах позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.11.2018 року позов не визнав, пояснивши, що кошти по кредиту витрачені на лікування дружини, 2 роки тому писав заяву про погашення кредиту. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні 27.11.2018 року позов не визнала, пояснивши, що наявні два судові рішення щодо заборгованості відповідача по кредитному договору, які не виконані, пред»явлення даного позову свідчить про подвійне стягнення, 10.01.2012 року банк здійснив надсилання вимоги позивачу про дострокове повернення кредиту, тим самим змінив строк його виконання. Згідно заяви від 28.12.2018 року представник позивача Романів А.А. підтримує позов. Відповідно до заяви від 26.12.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] позов не визнає, просить розглянути справу за відсутності та застосувати строк позовної давності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 28.12.2018 року відсутні. Фіксування судового процессу 28.12.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням наданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до копії договору кредитної лінії №НКЛ-2006826 від 21.07.2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON], предметом договору є грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 175000 грн., проценти-25,99 річних, кінцевий термін повернення-до 20.07.2014 року включно. Зобов»язання позичальника забезпечене іпотекою житлового будинку 41а по вул.Богуна м.Ніжина, який належить [PERSON] та [PERSON]. Стронами погоджені умови нарахування і сплати процентів, пені. Згідно п.8.2. Договору у випадку невиконання позичальником умов договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів. Сторонами погоджений графік зменшення максимального ліміту заборгованості з 21.07.2011 року по 20.07.2014 року. Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов'язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 20.07.2014 року. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» із фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість за договором кредитної лінії №НКЛ-2006826 від 21.07.2011 року-165276 грн. заборгованості по кредиту, 2055,67 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 16240,61 грн. заборгованості по процентах, 700,73 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 3685,46 грн. судового збору. Рішенням суду, зокрема, встановлено, що 30.01.2012 року позивачем відповідно до п.8.3. договору направлена відповідачу вимога щодо дострокового повернення суми кредиту, погашення заборгованості по процентах у зв»язку з порушенням відповідачем графіку сплати кредиту та процентів. Факт направлення цієї вимоги підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №02166473. Дані обставини враховуються судом в порядку п.4 ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якого обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.04.2014 року (по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки), яке набрало законної сили 02.06.2014 року, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії № НКЛ 2006826 від 21.07.2011 року у розмірі 202862,20 грн., яка складається із заборгованості по кредиту-165276 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту-9210,09 грн., заборгованості за відсотками- 24962,43грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків-3413,68 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу за договором кредитної лінії- житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], який належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1 / 2 частці, земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок, загальною площею 0,0595 га, цільове призначення-для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - [NUMBER], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності по 1 / 2 частці, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з додержанням вимог Закону України «Про іпотеку». Рішенням суду встановлено, що у забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № НКЛ-2006826 від 21.07.2011 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON], між банком та [PERSON], [PERSON] 21.07.2011 року було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку надані житловий будинок та земельна ділянка. Заборгованість за кредитним договором виникла станом на 03.09.2013 року. Дані обставини враховуються судом в порядку п.4 ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якого обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності [PERSON] здійснена 28.12.2016 року. Сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення підприємницької діяльності за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору. Станом на час розгляду справи дані рішення судів не виконані. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, яка враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Кінцевий термін повернення коштів згідно договору кредитної лінії №НКЛ-2006826 від 21.07.2011 року -до 20.07.2014 року включно. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2012 року позивачем відповідно до п.8.3. договору направлена відповідачу вимога щодо дострокового повернення суми кредиту, погашення заборгованості по процентах у зв»язку з порушенням відповідачем графіку сплати кредиту та процентів. Факт направлення цієї вимоги підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №02166473. За таких обставин після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за кредитним договором. Також в судовому засіданні встановлена наявність двох рішень судів, якими вирішено питання щодо заборгованості по даному кредитному договору, дані судові рішення не виконані, при цьому судові рішення набрали законної сили і підлягають виконанню у встановленому порядку, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. За таких обставин до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню положення ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом,-стягнення 855,05 грн. трьох процентів річних. Підстави для стягнення 454388,11 грн. заборгованості по договору, яка виникла станом на 22 червня 2017 року, і складається із 161742,33 грн. заборгованості по кредиту, 283487,82 грн. процентів, 7942,91 грн. пені,-в судовому засіданні не встановлено, у зв»язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 454388,11 грн., судом стягнуто 855,05 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 0,18% (855,05 х 100 :454388,11=0,18%), що є підставою для стягнення на користь позивача із відповідача 12,82 грн. судового збору (6815,82х0,18:100 =12,82).

Outcome: partial