Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2006 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39600, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13 % річних строком до 04.06.2021р. на придбання та будівництва (реконструкцію) нерухомості, згідно договору купівлі-продажу № 33. 04.07.2006р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від № 2Z/492-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3500, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] в забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором, передав в іпотеку банку обєкт нерухомості, а саме нежиле приміщення V літ. А-5, загальною площею 85,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 95. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29.05.2014 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 1П/492-Ф. Також, в забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29.05.2014 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 2П/492-Ф. Відповідачі не погасили заборгованість, у звязку з чим, станом на період з 16.04.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 22041, 90 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф у розмірі 22041, 90 доларів США та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності та посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові, просить позов задовольнити у повному обсязі. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.06.2006 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39600, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13 % річних строком до 04.06.2021р. на придбання та будівництва (реконструкцію) нерухомості, згідно договору купівлі-продажу № 33. Відповідно до умов вказаного договору позичальник зобовязався своєчасно та в повному обсязі погасити кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно з п. 1.5 договору не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф від 07.06.2006р., погашення кредиту здійснюється позичальником щомісяця, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, шляхом внесення готівки до каси банку. Відповідно до п. 3.3.3. договору не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф від 07.06.2006р. позичальник зобовязується точно в строки, обумовлені в цьому договорі погашати кредит та сплачувати нараховані банком відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також в повному обсязі здійснити всі інші платежі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь-якої з сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, знищення або пошкодження майна, що належить стороні, а також недотримання доходів. Згідно з п. 3.3.4. договору не відновлюваної кредитної лінії № 492-Ф від 07.06.2006р. у разі порушення умов цього договору позичальник зобовязується повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитним коштами. 04.07.2006р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від № 2Z/492-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3500, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] в забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором, передав в іпотеку банку обєкт нерухомості, а саме нежиле приміщення V літ. А-5, загальною площею 85,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 95. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29.05.2014 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 1П/492-Ф. Також, в забезпечення виконання зобов`язань відповідача, 29.05.2014 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 2П/492-Ф. Згідно з умовами зазначених договорів поруки, [PERSON], [PERSON] взяли на себе зобовязання безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати перед банком солідарно з позичальником [PERSON] за виконання у повному обсязі зобовязання, у т.ч. того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Статтею 11 ЦК України прямо передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог статті 546 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором, неустойкою. Згідно з статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визначається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити \~проценти. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статей 553, 554 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення зобовязання боржником, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за договором не відновлюваної кредитної лінії від 07.06.2006 р. № 492-Ф, та допустив заборгованість по кредиту, чим порушує умови договору. За таких обставин, відповідачі [PERSON] та [PERSON] також мають зобов'язання перед позивачем за договором не відновлюваної кредитної лінії від 07.06.2006 р. № 492-Ф, укладеного між [PERSON] та банком, яке на теперішній час не виконано. Відповідно до довідки та розрахунку заборгованості станом на 16.04.2015 р. сума боргу за договором не відновлюваної кредитної лінії від 07.06.2006 р. № 492-Ф складає: кредит 20263, 49 доларів США, відсотки 1512,26 доларів США, пеня за прострочення відсотків - 122,61 доларів США, пеня за прострочення кредиту - 125,31 доларів США, 3% річних від простроченої суми відсотків 8,93 доларів США, 3% річних від простроченої суми кредиту 9,30 доларів США. Таким чином, загальна сума боргу складає 22041,90 доларів США. Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з ч. 2 п. 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, про можливість стягнення суми в іноземній валюті, оскільки спір виник із зобовязань, виражених в іноземній валюті. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі не надали суду жодного доказу в обґрунтування своєї позиції щодо позовних вимог банку. На підставі викладеного, дослідивши надані ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління письмові докази, суд перевіривши правильність розрахунків банку, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги банку про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 22041,90 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь банку понесені ним судові витрати.

Outcome: approved