Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації Одеської області (далі за текстом - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації перебувають малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей [PERSON] (надалі - Відповідач) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Умови для проживання та навчання дітей відсутні. Відомості про батька в актовому запису про народження дітей внесені згідно ч. 1 ст.135 СК України. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на користь закладу де перебуватимуть діти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень на кожну дитину щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації Манакова Л.Є. позов підтримала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що вона буде виправлятися, на теперішній час змінились та покращились умови проживання, а тому просить суд не позбавляти її батьківських прав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Відомості про батька в актовому запису про народження дітей внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с.24). Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Цей перелік є вичерпним. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Водночас п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Водночас, в матеріалах справи єдиним доказом, який би свідчив про можливе ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей є відсутність кращих умов проживання дітей (а.с. 10). Проте, відповідно до листа директора центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА № 02-02/20 від 16.01.2017 відповідач за час перебування дітей у закладі відвідувала їх у такі дні: 18.03.2016 р., 20.05.2016 р., 19.07.2016 р., 16.11.2016 р., 26.12.2016 р., 31.12.2016 р., тобто не ухиляється від виконання батьківських обовьязків (а.с. 14). Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано достатніх і допустимих доказів того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed