Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 18.09.2008 року між відповідачем та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір №0101/0908/71 227 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 23000,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 17.09.2038 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.09.2008 року між сторонами кредитного договору також укладено договір іпотеки №0101/0908/71-227-Z-01, відповідно до умов якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира № 91, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Стельмаха в будинку № 41, загальною площею 50, 8 кв. м. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялася, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 20 2014,06 доларів США, що в еквіваленті становить 445\~968, 21грн. з яких тіло кредиту - 18\~930, 32 доларів США, що в еквіваленті становить 417\~645, 98 грн., відсотки - 1283, 74 долара США, що в еквіваленті становить 28\~322,23 грн. Просять звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру №91, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Стельмаха в будинку № 41, загальною площею 50, 8 кв. м., визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, натомість до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у звязку з тим, що нею сплачено поточну заборгованість за кредитним договором. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, зокрема щодо кредиту та виконання зобовязань, а також Законів України «Про іпотеку», «;Про заставу» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що 18.09.2008 року між відповідачем та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір №0101/0908/71 227 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 23000,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 17.09.2038 року (а.с.8-15). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.09.2008 року між сторонами кредитного договору також укладено договір іпотеки №0101/0908/71-227-Z-01, відповідно до умов якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира № 91, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Стельмаха в будинку № 41, загальною площею 50, 8 кв. м. (а.с.33-36). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-прав вимоги, відповідно до якого продавець продав, а покупець прийняв право вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і договорами, укладеними з [PERSON] (а.с.47-52). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Проте, позичальником взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконані належним чином. Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 11.02.2016 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 18\~006,20 доларів США - сума заборгованості по кредиту, 245, 91 долар США - проценти за користування кредитом, 14\~045, 95 грн. пеня (а.с.134). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 0101/0908/71-227 від 18.09.2008 року сума простроченої заборгованості [PERSON] становить 66, 2 долара США (а.с.136). Як вбачається з наданих відповідачем доказів, остання погасила поточну заборгованість в розмірі 67 доларів США, що еквівалентно 1\~743,33грн., що підтверджується квитанцією № 6289983 (а.с.138-139). Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 5ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець) забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 590 ЦК України,ст. 33 Закону «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст.20 Закону України «Про заставу», вразі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Тобто, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства, за рахунок предмету іпотеки, позивач може задовольнити свої вимоги, які виникають із кредитного договору. Разом з тим, частиною 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Суд враховує, що на даний час у [PERSON] відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджено матеріалами справи, кредитний договір має довготривалу дію по 17.09.2038 року включно (п. 1.1 договору), та те, що короткотривале порушення основного зобовязання, яке було добровільно ліквідоване позичальником, не завдало збитків кредитору (іпотекодежателю) та не змінило обсяг його прав, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed