Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що до них з клопотанням звернулася служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр.[PERSON], [INFO] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батьки дитини відмовилися забирати дитину з пологового будинку Фастівської ЦРЛ, про що свідчать їх заяви. [PERSON] взятий на первинний облік службою у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як дитина, що залишилась без батьківського піклування. На підставі зазначеного, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з батьків аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частин всіх видів їх заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до її повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином шляхом публікування оголошення з викликом до суду в якості відповідача в газеті «Урядовий кур'єр». Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ), встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 14.04.2005 року (а.с. 10). Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки відмовилися забрати з пологового будинку, [PERSON], [INFO], 02.03.2016 в пологовому відділенні Фастівської ЦРЛ народила хлопчика. Чоловік [PERSON] з сім'єю не проживає 13 років і не є батьком дитини, інших родичів у [PERSON] немає. (а.с. 8). Відповідно до заяви від 09.03.2016 року, [PERSON], проживаюча [INFO], відмовляється забирати дитину з пологового будинку (а.с. 12). Відповідно до Висновку № 06-23/2415 від 25.05.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьки дитини відмовилися забрати дитину з пологового будинку Фастівської ЦРЛ та дитину була взята на первинний облік службою у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як дитина, що залишилася без батьківського піклування, наказ № 256 від 14.04.2016 року, тому визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав відносно його дитини [PERSON] (а.с. 4). 24.05.2016 року рішенням № 227 Виконавчого комітету Фастівської міської ради, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/2415 від 25.05.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON]. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідачі по справі ухиляються від своїх обов'язків щодо дитини, не проявляють про дитину щонайменшої батьківської турботи, тому вони повинні бути позбавлені батьківських прав відносно свого сина. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідачі в добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча мають таку можливість, бо є людьми працездатними, то суду вважає за необхідне стягнути з них аліменти на утримання дитини і з заявленим розміром аліментів суд погоджується. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved