Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Наприкінці серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що 17 жовтня 2010 року померла її тітка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,0001 га з кадастровим номером 3220884800:02:002:0078, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Любарецької сільської ради Бориспільського району 16 жовтня 2008 року, яким заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона матиме право, своїм племінникам [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. В свою чергу, позивач у встановленому порядку звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на земельну ділянку. Тому [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 1,0001 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3220884800:02:002:0078, яка знаходиться на території Любарецької сільської ради Бориспільської району. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а також розглянути справу без його участі. Любарецький сільської ради [PERSON] також. надіслав до суду лист №542 від 09 вересня 2015 року, яким просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її імя (а.с.4). За час свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Любарецької сільської ради Бориспільського району 16 жовтня 2008 року, яким заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона матиме право, своїм племінникам [PERSON] та [PERSON] (а.с.24-а). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. З копії матеріалів спадкової справи №97/2011, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.23). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] В свою чергу, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.23-а). Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,0001 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується на території Любарецької сільської ради. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку, що підтверджується листом державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з листа Управління Держземагенства у Бориспільському районі №06-08/2519 від 01 грудня 2014 року, державний акт серії ЯИ №477700 на імя [PERSON], який посвідчує право власності останньої на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0001 на території Любарецької сільської ради виготовлявся, однак зареєстрований не був (а.с.8,9). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи ту обставину, що спадкодавець за час свого життя не встигла отримати державний акт на право власності на земельну, але водночас враховуючи, що зазначений державний акт було виготовлено. Тому, суд вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Outcome: approved