Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.05.2008 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №49/ЦРБ, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 70000,00 доларів США строком користування до 08.05.2018 р., під 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12.05.2008 р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №49/ЦРБ, згідно з умовами якого [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, у випадку невиконання боржником обовязків, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідачі не виконали умови кредитного договору, взяті на себе зобовязання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, у звязку з чим станом на 24.10.2014 р. заборгованість складає 173711, 78 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 173711, 78 доларів США та судовий збір. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, прийнявши до уваги письмові заперечення відповідачів , приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 12.05.2008 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №49/ЦРБ, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 7000,00 доларів США строком користування до 08.05.2018 р., під 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки, винагороди та комісії за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 1, п. 2.1.2. кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредит на споживчі цілі у межах суми 70\~000,00 доларів США на строк не пізніше 08.05.2018 року шляхом видачі готівки через касу. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3., кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунка до дати погашення кредиту, а також графіку погашення кредиту, відсотків та винагороди, який наведений в додатку №1 до даного договору, позичальник сплачує 18 % річних. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п.6. кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, строків повернення кредиту, передбачених графіком погашення, а також винагороди, передбаченої п.п. 4.5., 4.6. позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пенею у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування. Відповідно до п. 6.6. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. В забезпечення зобовязань за кредитним договором № 49/ЦРБ від 12.05.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 49/ЦРБ від 12.05.2008 року. Позивач своє зобов'язання за договором виконав, проте [PERSON] не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 49/ЦРБ, у зв'язку з невиконанням [PERSON] умов договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, заборгованість відповідача за договором перед банком за станом на 24.10.2014 р. становить суму у розмірі 173\~711, 78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 68225, 54 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 61\~950, 41 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 35245, 45 доларів США, а також штрафів відповідно до договору: фіксована частина у розмірі 19,31 доларів США, процентна складова 8271,07 доларів США. Відповідно до інформації Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, проведеною перевіркою бази даних ЄДРВП, виконавчий документ за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ на виконання не надходив. Вказаний факт також не заперечується сторонами по справі в судовому засіданні. За таких обставин, зобовязання [PERSON] за кредитним договором залишаються не виконаними, що порушує права банку, за захистом яких позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, обравши спосіб захисту відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити \~проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Уклавши з банком кредитний договір та отримавши суму у загальному розмірі 70\~000 доларів США, [PERSON] у відповідності з умовами договору зобовязався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, та допустив заборгованість по кредиту, чим порушує умови договору, припинив погашення кредиту та процентів в порядку і строки, передбачені договором, і станом на 24.10.2014 р. утворилася заборгованість \~за кредитним договором, а тому повинен нести відповідальність, передбачену договором. За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] на користь банку суми в розмірі: заборгованість за кредитом у розмірі 68225, 54 доларів США, заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 61\~950, 41 доларів США, є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, ухвалою суду від 24.11.2015 р. по справі була призначена судово-економічна експертиза. Відповідно до висновку № 67е/15 судово-економічної експертизи від 27.02.2016 р. у експерта не має можливості відповісти на питання чи наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальником [PERSON] (по сплаті процентів за кредитом та погашення основної суми боргу) перед банком ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає умовам укладеного між вказаними документами щодо видачі та погашення кредиту за вказаним договором та нормам нормативно-правових актів України, які регулюють ці питання, тому що клопотання експерта в повному обємі не виконано. \~\~\~При цьому слід зазначити, що та обставина, що по\~\~справі\~\~не було в повній мірі проведено судово-економічної\~\~експертизи, не може свідчити про необґрунтованість вимог позивача, оскільки судова експертиза\~\~призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть\~\~замінити інші засоби доказування. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] пені суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно із п. 1 ч.2 ст. 258, ч. 1 ст. 549, ч. 3 ст. 551 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не спвмірність із розміром основного зобовязання. Виходячи з загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобовязання, санкція у вигляді пені спрямована на забезпечення виконання боржником своїх зобовязань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її забезпечення. Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи зазначені обставини, вочевидь неспівмірність між нарахованою пенею і порушенням зобовязання, а також

Outcome: partial