Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

ПАТ «ВБР» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідно до укладеного договору № MKIZF2.194214.001 від 27.11.13р. [PERSON] отримав від ПАТ «ВБР» кредит у розмірі 200000,00 гривень зі сплатою 23,0% відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 26.11.2016р. 27.11.13р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.194236.001, згідно якого [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] своїх договірних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Станом на 02.02.15р. у [PERSON] перед ПАТ «ВБР» існує заборгованість у розмірі 237206, 42 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту - 135055, 54 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 41324, 83 грн.; поточна заборгованість за процентами - 2823, 77 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 35226, 07 грн.; сума пені - 22776, 21 грн. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 65, 66, 68, 69, 80, 81, 84). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачів не надходило. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). На підставі зазначеного, суд 14.09.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 27.11.13р. було укладено кредитний договір № MKIZF2.194214.001 про надання [PERSON] кредиту у розмірі 200000,00 гривень зі сплатою 23,0% відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 26.11.2016р. (а.с. 5-9). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання [PERSON] перед позивачем, 27.11.13р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.194236.001, згідно якого [PERSON] поручилась перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань (а.с. 13). П 4.2. кредитного договору вказує на обов'язок позичальника своєчасно повернути кредит, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов'язання в обсязі, передбаченому цим Договором. П. 3.1.11 кредитного договору містить перелік подій, при настанні яких банк має право достроково стягнути кредит, проценти і комісії, зокрема, при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених договором. Згідно п. 6.1. Договору кредиту за порушення строків погашення кредиту Банк нараховує Позичальникові проценти в розмірі процентів річних від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 5-9). П. 4 Договору поруки від 27.11.13р. вказує на те, що у разі невиконання зобов'язання за кредитним договором Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники. Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується розпорядженням банку від 27.11.13р. (а.с. 27). Як вбачається з матеріалів справи, на адресу [PERSON] була направлена вимога від 12.02.15р. якою позивач повідомляє відповідачеві про стан заборгованості за кредитним договором, а також вимагає погасити суму заборгованості, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх договірних зобов'язань (а.с. 34). [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 02.02.15р. у [PERSON] перед ПАТ «ВБР» існує заборгованість у розмірі 237206, 42 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів, а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту - 135055, 54 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 41324, 83 грн.; поточна заборгованість за процентами - 2823, 77 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 35226, 07 грн.; сума пені - 22776, 21 грн. (а.с. 21-26) Причиною спору стало неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ч.2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали належним чином взяті на себе договірні зобов'язання, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525, 526, 553, 554, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved