Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.08.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого він є, та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/152425/3181/74, відповідно до якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 48 600 доларів США, строком до 29.08.2028 року із процентною ставкою за користування кредитом 13,85% річних. Позивач виконав свої зобовязання належним чином, перерахувавши на поточний рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 48 600 доларів США. В забезпечення виконання умов вищевказаного Кредитного договору 29.08.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №16241/3181/305653, відповідно умов якого він взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. Відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем на всю суму заборгованості. [PERSON] зобовязалася своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов кредитного договору. [PERSON] свої обовязки виконує неналежним чином, а тому станом на 19.01.2015р. має заборгованість за кредитом в сумі 44\~298,24 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ на 19.01.2015 року 700\~254 грн. 93 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 324,91 доларів США, що еквівалентно 5\~136 грн. 09 коп., заборгованість по справі відсотків в розмірі 2\~929 доларів США, що еквівалентно 46\~306 грн. 55 коп. та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків в розмірі 2\~410, 46 доларів США, що еквівалентно 38\~103 грн. 92 коп. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на момент подачі позовної заяви заборгованість відповідачами не погашена. Позивач вважає, що невиконання умов договору є істотним порушенням, внаслідок чого солідарна заборгованість відповідачів перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» за кредитним договором становить 49\~638,06 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ на 19.01.2015 року - 784 665 грн. 40 коп., а саме: заборгованість за кредитом 44\~298,24 доларів США, що еквівалентно 700\~254 грн. 93 коп., заборгованість по відсоткам 2\~929,36 доларів США, що еквівалентно 46 306 грн. 55 коп., пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 2\~410,46 доларів США, що еквівалентно 38 103 грн. 92 коп. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №014/152425/3181/74 від 29.08.2008 року в розмірі 49\~638,06 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ становить 784 665 грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 3654 грн. 03.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] подали о суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання кредитного договору №014/152425/3181/74 від 29.08.2008 року і додаткової угоди №1 до цього договору недійсними із застосування наслідків недійсності договору та про визнання договору поруки №16241/3181/305653 від 29.08.2008 року недійсним. В обґрунтування зустрічного позову позивачі посилаються на те, що зобовязання [PERSON] було виражено в іноземній валюті доларах США, що суперечить діючому законодавству, оскільки банк не мав права на видачу кредиту в іноземній валюті, як резиденту України, за відсутності індивідуальної ліцензії, виданої НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним кредитним договором. Також в договорі кредиту немає посилань на те, що валютні ризики, повязані з підвищенням вартості валюти, це є зобовязання, покладені лише на позичальника, погашення кредиту та процентів передбачається в доларах США і з урахуванням знецінення національної валюти України, банк перекладає на позивальника, як споживача послуг, всі ризики такого знецінення. Дані пункти кредитного договору є несправедливими та такими, що значно погіршують становище споживача та порушують його права як позичальника та створюють істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживача. Тому такий договір є недійсним. Крім того, договір поруки також є недійсним, оскільки про солідарну відповідальність поручителя перед банком в кредитному договорі немає відомостей. В судовому засіданні представник ПАТ «[PERSON] Аваль» первинні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що банк мав право надавати кредит в доларах США та всі валютні ризики позичальника викладені п 15.5. кредитного договору, який підписано позичальником особисто. Також [PERSON] був обізнаний в солідарній відповідальності за зобовязання [PERSON] за кредитним договором, що зазначено в п.4.1. договору поруки. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначивши, що умови договору не є несправедливими, [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з кредитним договором та договором поруки в повному обсязі та добровільно і власноручно його підписали, тобто були згодні з усіма пунктами договорів. Тому не має підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти первинних позовних вимог, посилались на те, що звертались до банку з приводу переводу доларового кредиту у гривневий, на що їм було відмовлено. Сплачували кредит до 2014 року та після зростання курсу валюти не могли платити, було важке матеріальне становище. На їх звернення до банку останній не йшов на поступки ним. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримали, зазначили, що банк не мав права надавати кредит в доларах США, не мав на це відповідної ліцензії. Просили задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первинний позов ПАТ «[PERSON] Аваль» підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Як встановлено в судовому засіданні, що 29.08.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого він є, та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/152425/3181/74, відповідно до якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 48 600 доларів США, строком до 29.08.2028 року із процентною ставкою за користування кредитом 13,85% річних. Позивач виконав свої зобовязання належним чином, перерахувавши на поточний рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 48 600 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] від 17.01.2015 року(а.с.28). В забезпечення виконання умов вищевказаного Кредитного договору 29.08.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №16241/3181/305653, відповідно умов якого він взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. Відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем на всю суму заборгованості, відповідно п.4.1. договору поруки(а.с.26). [PERSON] зобовязалася своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов кредитного договору. [PERSON] свої обовязки виконує неналежним чином, а тому станом на 19.01.2015р. має заборгованість за кредитом в сумі 44\~298,24 доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ на 19.01.2015 року 700\~254 грн. 93 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 324,91 доларів США, що еквівалентно 5\~136 грн. 09 коп., заборгованість по справі відсотків в розмірі 2\~929 доларів США, що еквівалентно 46\~306 грн. 55 коп. та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків в розмірі 2\~410, 46 доларів США, що еквівалентно 38\~103 грн. 92 коп. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на момент подачі позовної заяви заборгованість відповідачами не погашена. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. Відповідачі порушують строки повернення заборгованості за кредитом, порушують строки сплати нарахованих відсотків, в наслідок чого у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість. При цьому, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, відповідно до положень ст. 551 ЦК України, оскільки розмір пені, нарахований до сплати позивачем, майже однаковий з розміром відсотків, які заборгували відповідачі. Тому розмір пені підлягає зменшенню з 2\~410,46 доларів США до 500 доларів США, оскільки саме такий розмір пені буде співмірним із загальною заборгованістю відповідачів за кредитним договором. Судом встановлено істотне порушення умов кредитного договору, тому суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 47\~272,60 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом 44\~298,24 доларів США, заборгованість по відсоткам 2\~929,36 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 500 доларів США. Разом з тим, обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги щодо визнання спірного кредитного договору та договору поруки недійсними з мотивів їх несправедливості, [PERSON] та [PERSON] зазначено, що відповідальність споживача за несвоєчасно сплачений платіж полягає в непропорційно великій сумі компенсації, що порушує положення ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.5.14 кредитного договору №014/152425/3181/74 від 29.08.2008 року зазначено, що позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам(інтересам його сімї), є зрозумілими та справедливими. Відповідно до п.1.5. кредитного договору №014/152425/3181/74 від 29.08.2008 року зазначено, що у разі зміни курсу іноземної валюти(валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено(зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. В ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання [PERSON] та [PERSON] на несправедливість умов кредитного договору суд оцінює критично, оскільки вони фактично є міркуваннями загального характеру та випливають лише з його особистих субєктивних оцінок як особи, зацікавленої у мінімізації своїх грошових зобовязань та відповідальності за неналежне їх виконання. Крім того, будь-який договір є згодою осіб, що його укладають, щодо розподілу прав, обовязків та відповідних ризиків. Немає підстав вважати, що сторони спірного кредитного договору були позбавлені права при його укладанні розподілити відповідальність та валютні ризики саме таким чином, при цьому позивач на такі умови кредитного договору погодився добровільно, підписавши його без зауважень. Крім того, слід зазначити, що ВАТ «[PERSON] Аваль» на момент укладання спірних договорів, мав всі відповідні документи на здійснення операцій з валютними цінностями(а.с.97-99), тому посилання [PERSON] та [PERSON] на відсутність відповідної ліцензії банку для валютних операцій є безпідставною та необґрунтованою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі за первинним позовом мають заборгованість за кредитним договором та відповідають, як солідарні боржники, а для визнання спірних договорів недійсними немає жодних правових підстав. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі по 1827 грн. з кожного. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial