Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Направленим до суду позовом, в остаточній його редакції (а.с.58) [PERSON] просила ухвалити рішення, яким визнати житловий будинок № 1-в, що розташований за адресою: с. Довжик Житомирського району Житомирської області, вул. Любовича, обєктом спільної сумісної власності подружжя, поділити даний будинок, визнавши за позивачем право власності на ? частину такого нерухомого майна. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що на даний час не перебуває з відповідачем у шлюбі, а тому виникла необхідність у поділі їх спільної сумісної власності, набутої за час перебування у шлюбі. Сторони у судове засідання не зявились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також останній не заперечував проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про такий розгляд, та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 2 жовтня 2004 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7), який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2013 року розірвано (а.с.8). Відповідач на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконавчого комітету Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 квітня 2011 року, є власником житлового будинку № 1-в, що розташований за адресою: с. Довжик Житомирського району Житомирської області, вул. Любовича, тобто спірного у даній справі нерухомого майна (а.с.60-67). Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за відповідачем 23 червня 2011 року. Правовідносини, що склались між сторонами у справі, врегульовані наступними нормами матеріального закону. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Кодексу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 Кодексу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду даної справи, нерухоме майно, що його позивач просить визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя, здійснити його поділ та визнати за нею право власності на ? його частину, дійсно було набуто сторонами, як подружжям, за час шлюбу, а відтак позов є обґрунтованим та доведеним заявником. Окрім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору розміром 3\~654,00 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved