Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] та встановлення опіки, посилаючись на наступне. [PERSON] є матір'ю дитини, доньки [PERSON], [INFO]. Запис про дитину, відповідно до актового запису про народження, зроблено зі слів [PERSON], що відповідає ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] не турбується про доньку, її здоров'ям, фізичним та моральним розвитком, не займається її вихованням. Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 15.05.2012 р. [PERSON] визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 4 р. 1 м. позбавлення волі. 20.03.2015 р. [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі, проживає окремо від дитини, до дитячого будинку сімейного типу де перебуває [PERSON] жодного разу не приходила. При проведені профілактичної роботи, повідомила, що не має бажання виховувати дитину і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. В зв'язку з чим Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Прокурор в судовому засіданні висловила думку про доцільність позбавлення [PERSON] у відношенні її малолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] та встановлення опіки та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи [PERSON] є матір'ю дитини, доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Запис про батька дітей, відповідно до актового запису про народження, зроблено зі слів [PERSON], що відповідає ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 5) Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 389 від 30.05.2012 р. [PERSON], [INFO] надано статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування. (а.с. 6) Розпорядженням голови Томаківської районної державної адміністрації № 251-р від 15.12.2014 р. з 16.12.2014 р. [PERSON] влаштовано на спільне проживання та виховання до дитячого будинку сімейного типу. (а.с. 7) Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 15.05.2012 р. [PERSON] визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 4 р. 1 м. позбавлення волі. (а.с. 9) 20.03.2015 р. [PERSON] звільнилась з місць позбавлення волі, проживає окремо від дитини. (а.с. 10) 27.03.2015 р. [PERSON] службою у справах дітей було надано дозвіл на відвідування дитини. (а.с. 10) Відповідно до довідки від 29.07.2015 р. Нікопольського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі жодного разу не відвідувала доньку. Проведена профілактично-роз'яснювальна робота позитивних результатів не дала. (а.с. 12) Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.2014 р. з [PERSON] на користь опікуна стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 35) Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме, не має постійного місця роботи, не надає донці матеріальної допомоги, не займається її вихованням. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до думки, що з пояснень представника позивача, матеріалів справи суду надано безспірні докази, винних дій [PERSON], які свідчать про ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. При розгляді справи представником позивачем надані докази винної поведінка відповідачки, а саме: свідоме нехтуванням своїми обов'язками як матері, небажання виховувати та утримувати дітей. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. Висновок органу опіки та піклування служби у справах дітей Нікопольської міської ради ґрунтується на матеріалах обстеження побутових умов проживання малолітньої [PERSON], зібраних характеризуючи даних щодо [PERSON] і вказує на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до думки, що позовні вимоги підлягають задоволенню за рішенням суду. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved