Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказав, що 12 січня 2014 року сталася пожежа у торгівельному комплексі «Фортуна», який належав відповідачу, що на той час займався підприємницькою діяльністю та використовував зазначений комплекс для потреб такої діяльності. Згідно технічного висновку № 7 Дослідно-випробувальної лабораторії Головного управління ДСНС України у Луганській області, найбільш імовірною причиною пожежі, що сталася 12.01.2014 у торгівельному комплексі «Фортуна», розташованому за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська (нині Луганська), 30-е, могло бути займання горючих матеріалів, розташованих в центральній частині приміщення торгівельного залу магазину «Продукти» в результаті здійснення на них малокалорійного джерела запалювання (не загашений недопалок, сірник або іскра). Внаслідок цієї пожежі також було знищено та пошкоджено майно, що належало позивачу. Зазначаючи, що пожежа сталася з вини відповідача, через неналежне виконання останнім майнових обовязків, позивач вважає, що такими діями йому було завдано матеріальних збитків на суму 2141212,50 грн, яку він обрахував з ймовірного збитку вказаного в акті про пожежу з урахування зміни курсу долару за період з часу пожежі до дня звернення до суду. До початку попереднього судового засідання відповідач надав заперечення проти позову, в яких просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог, вказуючи, що останній не довів причинно-наслідкового звязку між його діями та знищенням майна позивача, посилаючись на те, що належний йому торгівельний комплекс було знищено внаслідок підпалу, у звязку з чим Біловодським РВ ГУМВСУ в Луганській області відкрите кримінальне провадження за ч. 2 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу), де він визнаний потерпілим. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Незважаючи на подане заперечення проти позову з доданим до нього матеріалами, представник позивача вказував, що відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу, оскільки на той час, зберігаючи легкозаймисті матеріали, відповідач був володільцем джерела підвищеної небезпеки, у звязку з чим виникла пожежа, яка потім перекинулась на склад позивача. Також позивач на поставлені запитання додав, що вогонь перекинувся на належний йому склад через те, що відповідач впритул до нього збудував гараж з порушення усіх норм і правил. Щодо розміру завданої шкоди вказували, що розмір завданої шкоди позивачу вказаний в акті про пожежу, який був помножений на курсову різницю до долара США, у звязку з тим, що усі будівельні матеріали закупляються і привязані саме до цієї валюти. Відповідач позов не визнав, суду крім заперечень, додатково пояснив, що в акті про пожежу вказані саме його збитки, а не позивача, тому що там вказана адреса його торгівельного комплексу смт. Біловодськ, вул. Комсомольська, 30-а. Склад же позивача знаходився за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська, 30-а. Також відповідач зазначав, що не заперечує факт того, що пожежею було знищено майно позивача, однак він заперечує свою провину в цьому і розмір заподіяних збитків. Крім цього, відповідач підкреслив, що будівлі торгівельного комплексу були побудовані з дотриманням усіх будівельних, протипожежних та інших норм. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Із матеріалів справи, чого не заперечувалось сторонами, судом встановлено, що дійсно в ніч з 12 на 13 січня 2014 року у торгівельному комплексі «Фортуна», яка була розташована за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська (нині Луганська), 30-а виникала пожежа, внаслідок чого крім майна відповідача також був знищений склад позивача, розташований за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська, 30-а (адреса встановлена з пояснень сторін). Дана обставина також підтверджується актом про пожежу від 13 січня 2014 року (а.с. 9), з якого вбачається, що пожежею було знищено майно, яке належало [PERSON] та [PERSON] (останній на той час був приватним підприємцем). Орієнтовані збитки від пожежі в цьому акті вказані у розмірі 630000,00 грн. З технічного висновку Головного управління ДСНС України у Луганській області від 24.02.2014 № 7, який було зроблено на підставі попередніх даних, зібраних після пожежі (який також містить невідповідності акту про пожежу), вбачається, що ймовірною причиною пожежі, що сталася 12.01.2014 у торгівельному комплексі «Фортуна», розташованому за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська (нині Луганська), 30-е, могло бути займання горючих матеріалів, розташованих в центральній частині приміщення торгівельного залу магазину «Продукти» в результаті здійснення на них малокалорійного джерела запалювання (не загашений недопалок, сірник або іскра). Цей висновок суперечить наданому відповідачем копії висновку експертного пожежно-технічного дослідження від 05.05.2014 № 3318, що мається в матеріалах кримінального провадження, відкритого на його підставі за ч. 2 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу), де [PERSON] визнаний потерпілим (див. витяг з кримінального провадження № 12014130430000095, а.с. 74), проведеного Харківським НДІСЕ ім. Бокаріуса. В даному висновку вказано, що технічною причиною пожежі, яка сталася 12.01.2014 в торгівельному комплексі «Фортуна» розташованому за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Комсомольська, 30 е, є загоряння горючих елементів будівельних конструкцій в горищному просторі або на покрівлі торгівельного залу магазину продовольчих товарів під впливом нештатного джерела відкритого вогню (полумя сірника, запальнички, факелу тощо), ймовірно, в присутності акселеранта (інтенсифікатора горіння). Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як зазначив Верховний Суд України у п. 2 постанови Пленуму № 2 від 27.03.1997 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В даному випадку усі надані позивачем докази вини відповідача у знищенні його майна не містять ознак протиправності та причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та пожежею. Ці докази є сумнівними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються висновком експертної установи, яким встановлена відсутність провини [PERSON] у виниклій пожежі. Також, як вбачається з копій пояснень [PERSON] (а.с. 38, 39), пожежа перекинулась на магазин-склад позивача вже під час тушіння пожежі, що ймовірно стало наслідком непрофесійних дій самих пожежників. Даної обставини не заперечував сам позивач, який в судовому засіданні підтверджував, що вимагав від пожежників, щоб вони припинили тушити майно [PERSON], яке вже неможливо було врятувати, а врятувати його магазин. Крім цього, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач повинен крім провини відповідача у знищенні його майна внаслідок пожежі також довести розмір завданої йому шкоди. Докази щодо завданої майнової шкоди повинні бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК). В порушення вказаних положень закону позивачем не надано належних доказів розміру завданих йому майнових збитків внаслідок пожежі. Акт про пожежу таким не є, оскільки ним лише зафіксовані факт події пожежі та ймовірні збитки (припущення) від неї обом власникам майна. Не заслуговують на увагу суду й твердження представника позивача адвоката [PERSON], який стверджував, що відповідач повинен відповідати перед позивачем як власник джерела підвищеної небезпеки. Дані твердження не можуть бути взяті до уваги через те, що суду не було надано належних й допустимих доказів того, що відповідач здійснював діяльність повязану зі зберіганням вогненебезпечних та інших речовин, та ця діяльність є причиною пожежі. Такими ж є й доводи позивача стосовно порушень відповідачем під час будівництва торгівельного комплексу будівельних, протипожежних та інших норм, оскільки на підтвердження цих доводів ним не надано жодного доказу вказаних обставин. Усе наведене переконало суд, що позов [PERSON] заснований виключно на припущеннях, що суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, у звязку з чим у задоволенні його позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed