Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Обслуговуючий житлово будівельний кооператив №15 «Наука» звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дніпропетровської міської ради про скасування реєстрації права власності та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що в березні 2014 року до правління ОЖБК №15 «Наука» звернувся [PERSON] з вимогою видати ключі від спірної квартири № 101, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна буд. 99, яка належала померлій [PERSON] та надав заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року яким за ним було визнано право власності на спірну квартиру. 15 січня 2015 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру за ним. На даний, хоча рішення про визнання права власності за [PERSON] скасовано право власності визнано за останнім, та ключі від квартири знаходяться у нього, тому позивачі просили суд скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру № 101 в житловому будинку 99 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську та зобов*язати його звільнити приміщення квартири та передати її разом з ключами правлінню ОЖБК №15 «Наука». В судовому засіданні представник ОЖБК № 15 «Наука» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що ОЖБК № 15 не є власником квартири, а отже не є належним позивачем. Представник Дніпропетровської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином, просили слухати справу за їх відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року встановлено юридичний факт боргового зобовязання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 21 лютого 2010 року на загальну суму 30\~000 доларів США та визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] /т.1 а.с.29-31/. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого2014 року та ухвалу цього суду від 05 березня 2014 року скасовано. В задоволенні позовних вимог відмовлено /т.1 а.с. 151-153/. 25 березня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасовано справу направлено на новий розгляд /т. 1 а.с. 176-179/. 30 червня 2015 року до суду звернулася третя особа з самостійними вимогами ОЖБК № 15 «Наука» з позовними вимогами про скасування права власності на спірну квартиру за [PERSON] та зобовязати останнього вчинити певні дії /т. 1 а.с. 213-217/. 23 грудня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення і визнання права власності на житло залишено без розгляду. Згідно ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Стаття 9 даного закону передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав Відповідно ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному\~\~реєстрі\~\~підприємств\~\~та\~\~організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Оскільки на даний час право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т. 2 а.с. 10-11/, підстава виникнення права власності заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська яке на даний час скасоване, суд вважає позовні вимоги ОЖБК № 15 «Наука» в частині скасування реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про зобовязання [PERSON] звільнити приміщення спірної квартири та передати її разом з ключами правлінню ОЖБК № 15 «Наука» суд вважає їх як передчасно заявленими, оскільки позивачем ні в судовому засіданні ні при подачі позовної заяви не надано доказів того що вони дійсно зверталися до [PERSON] з вимогою про повернення квартири та передачі квартири. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОЖБК №15 «Наука», в частині зобовязання [PERSON] звільнити приміщення спірної квартири та передати її разом з ключами правлінню ОЖБК № 15 «Наука», оскільки суду не надано належних доказів того якими саме діями відповідач [PERSON] порушує права позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial