Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

\~\~ ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] «Про звернення стягнення на предмет іпотеки\~ ». В підтвердження своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 01 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1547/82/94406, згідно якого було надано кредит у вигляді не встановленої кредиткої лінії з лімітом 178\~500 грн., строком до 01 листопада 2017 року. Відповідно умов вищевказаного Кредитного договору, боржник прийняв на себе зобовязання щодо: погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком № 1 до цього договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5%, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Також додатково до цього позичальник сплачує проценти в розмірі 2% річних за перший рік користування сумою кредиту. Статтею 7 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право вимагати дострокового виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору. У звязку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору № 014/1547/82/94406 від 01.11.2007 року виникла заборгованість, що станом на 06.08.2014р. складає: заборгованість за кредитом - 177 749,34 грн.; заборгованість по відсотках за кредитом - 98 320,04 грн.; пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками - 574 082,34 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 014/1547/82/94406 від 01.11.2007 року станом на 06.08.2014 року складає 850 151,72грн. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] виконав свої зобовязання, перерахувавши кредитні кошти Позичальнику, а Позичальник, навпаки, припинив виконувати свої зобов'язання в частині сплати щомісячного платежу за кредитом, та відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № 014/1547/82/94406/1 від 01.11.2007р. Згідно іпотечного договору предметом іпотеки є житловий будинок позначений на плані літ. «А1», шлакоблок, цегла та надвірні будівлі: сарай літ. Б, сарай літ. В, що знаходяться за адресою: Харківська область, сел. Ветеринарне, вул. Квіткова, №14, та належить іпотекодавцю на праві власності. Цей факт підтверджується договором купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.10.2007р. за реєстром № 4111, зареєстрованого в Слатинському КПТІ «Інвентаризаторк» 24.10.2007р. в книзі № 2, за № 206. Оскільки кошти , які отримав [PERSON] до цього часу банку не повернув , банк змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] , яка поручилась за належність виконання зобовязань боржником. Позивач представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , адже в матеріалах міститься повідомлення про вручення поштового відправляння з отримання повістки на судове засідання , тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність за наявними доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання , не зявилась , відповідно до поданої заяви просила суд закрити справу у звязку зі спливом строку звернення з позовом у відповідності до ст. 559 ч.4 ЦК України. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Дергачівської РДА в судове засідання не зявився, відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу у його відсутність , рішення прийняти на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку про наступне. Судом встановлено , що 01 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1547/82/94406, згідно якого було надано кредит у вигляді не встановленої кредиткої лінії з лімітом 178\~500 грн., строком до 01 листопада 2017 року. Відповідно умов вищевказаного Кредитного договору, боржник прийняв на себе зобовязання щодо: погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком № 1 до цього договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5%, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Також додатково до цього позичальник сплачує проценти в розмірі 2% річних за перший рік користування сумою кредиту. Статтею 7 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] має право вимагати дострокового виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору. У звязку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору № 014/1547/82/94406 від 01.11.2007 року виникла заборгованість, що станом на 06.08.2014р. складає: заборгованість за кредитом - 177 749,34 грн.; заборгованість по відсотках за кредитом - 98 320,04 грн.; пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками - 574 082,34 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 014/1547/82/94406 від 01.11.2007 року станом на 06.08.2014 року складає 850 151,72грн. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] виконав свої зобовязання, перерахувавши кредитні кошти Позичальнику, а Позичальник, навпаки, припинив виконувати свої зобов'язання в частині сплати щомісячного платежу за кредитом, та відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № 014/1547/82/94406/1 від 01.11.2007 року. Згідно іпотечного договору предметом іпотеки є житловий будинок позначений на плані літ. «А1», шлакоблок, цегла та надвірні будівлі: сарай літ. Б, сарай літ. В, що знаходяться за адресою: Харківська область, сел. Ветеринарне, вул. Квіткова, №14, та належить іпотекодавцю на праві власності. Цей факт підтверджується договором купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.10.2007р. за реєстром № 4111, зареєстрованого в Слатинському КПТІ «Інвентаризаторк» 24.10.2007р. в книзі № 2, за № 206. Судом встановлено , що відповідно до матеріалів справи , яка знаходилась в провадженні судді Дергачівського районного суду Болибок Є.А. № 2010/2-256/11 зазначено, що ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014 /1547 /82/94406 від 01.11.2007 року. В позовній заяві позивач вказав , що 01 листопада 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір про видачу кредиту у розмірі 178500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами , з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 1 листопада 2017 року. Однак [PERSON] покладені на нього обовязки кредитором не виконує. Відповідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2011 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] « Про стягнення заборгованості за кредитним договором» стягнуто з [PERSON]І на користь банку суму заборгованості за кредитним договором № 014 /1547 /82/94406 від 01.11.2007 року у розмірі 195043.36 грн. та суму понесених судових витрат у розмірі 1820.00 грн. Рішення набрало чинності. Обставини встановлені у вищевказаній справі не доказуються на підставі ст. 61 ч.3 ЦПК України. Однак, у вищевказаній справі [PERSON], яка на період подачі позову та винесення рішення по справі № 2010/2-256/11, не була залучена в якості співвідповідача, яка відповідає за належність виконання зобовязань покладених на [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Відповідно до Постанови ВСУ від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 вказано , що поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. У справі, яка переглядається, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобовязань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] лише 18.08.2014 року у зв'язку з чим суб'єктивний обов'язок поручителя припинився. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed