Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа - [PERSON] про звільнення з під арешту заставленого майна та скасування постанови, вказуючи, що 28 вересня 2011 року відділом ДВС Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження № 28962096 з виконання ухвали Білгород - Дніпровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2011 року про накладення арешту на все майно, що належить боржнику [PERSON], про що державним виконавцем прийнято відповідну постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 16 листопада 2011 року виконавче провадження № 28962096 завершено з підстав передбачених п.8.ч.1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Однак майно, на яке було накладено арешт перебуває в іпотеці у позивача на підставі іпотечного договору від 18.12.2006 року, що змушує позивача звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки наявність арешту на предмет іпотеки заважає іпотекодержателю реалізовувати свої права. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши представлені докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №к-2097, відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит в сумі 28 000,000 доларів США. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2011 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором. Одночасно, 18.12.2006 року в забезпечення виконань [PERSON] своїх кредитних зобов'язань перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено іпотечний договір (серія ВЕМ № 398523, що посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 4647), відповідно до умов якого, [PERSON] передає в іпотеку належну йому трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Тобто, з 18.12.2006 року позивач став іпотекодержателем зазначеної квартири. Згідно з ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, 28 вересня 2011 року відділом ДВС Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження № 28962096 з виконання ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2011 року по справі № 3-3689, про що державним виконавцем прийнято відповідну постанову. З метою забезпечення виконання ухвали суду, в порядку передбаченому ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відділом ДВС Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 28 вересня 2011 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що належить [PERSON] в межах суми боргу 147 234,64 гривень. Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.03.2014 року, [PERSON] належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно з ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Тобто, законодавством чітко встановлене пріоритетне право іпотекодержателя на предмет іпотеки у випадку наявності інших стягувачів. Також, в даному випадку не порушується головна умова такого пріоритетного права - виникнення прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, їх реєстрація, передує виникненню у інших стягувачів будь яких прав на майно боржника. п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян та організацій, що ґрунтуються на праві власності, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved