Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Орган опіки і піклування Вінницької районної державної адміністраціїв інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в ході перевірки матеріалів, що надійшли від Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, були встановлені факти неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] . Зокрема, позивач вказує, що відповідно до повідомлення поліції, відповідач зловживає спиртними напоями і вчиняє насильство відносно своєї малолітньої доньки, зокрема, втекла від свого співмешканця, який неодноразово вчиняв відносно неї та її доньки насильство в сім`ї, 16.03.2019, перебуваючи напідпитку, вчиняла відносно своєї доньки насильство в сім`ї, а саме сварилась та завдала їй кілька ударів, 17.03.2019 [PERSON] перебувала з дитиною у свого знайомого [PERSON] та у звязку з тим, що донька не слухала матір, останній вивів дитину до себе на подвір`я та прив`язав її ланцюгом біля собачої будки, замкнувши навісним замком, пізніше дитину на прохання матері було відпущено. Інформацію по факту вчинення домашнього насильства відповідачкою відносно своєї малолітньої доньки внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 126-1 КК України. Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, власного житла не має, орендує будинок, де не створені належні умови для проживання дитини. За місцем навчання дитини відповідачка характеризується як така, що не приймає участі в освітньому процесі, рідко з`являється на батьківських зборах, дитина носить брудний одяг та має неохайний зовнішній вигляд. Оскільки виконавчий комітет за місцем проживання відповідачки вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, та згідно обстеження психологом дитина перебуває в стані підвищеного рівня тривожності з відчуттям небезпеки, позивач вважає, що відповідачка не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом здоров`я дитини, не створила безпечні умови проживання, здійснює насильство над своєю дитиною. За вказаних обставин позивач просив суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18.04.2019 було відкрито провадження в справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04.06.2019 за заявою представника позивача було залишено без розгляду вимогу про стягнення аліментів з відповідачки, продовжено розгляд справи в частині вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої доньки та закрито підготовче провадження в справі за вимогою про позбавлення батьківських прав. Вирішено питання про виклик і допит в судовому засіданні свідка. Під час судового розгляду представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що відповідачка схильна до вживання алкогольних напоїв, втекла від співмешканця та вчиняла насильство по відношенню до доньки, сварилася з нею в кафе, а 17.03.2019 [PERSON] прив`язав доньку відповідачки до собачої будки та на прохання відповідачки відв`язав її, за час після вилучення дитини від відповідачки вона не вживає активних дій до її повернення, не звертається до Служби у справах дітей. Дитина на даний час проживає в Жмеринському обласному Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. В подальшому представник позивача надав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи у відсутність представника позивача, зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка під час судового розгляду справи в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що характеристика її як матері не відповідає дійсності, вона винна лише в тому, що не догледіла як [PERSON] прив`язав її доньку, він є хворою людиною та коли вона це побачила, то відразу відв`язала дитину, а сварка з донькою в кафе була лише один раз, після того як доньку ледь не збила машина. Вона ніколи не зловживала спиртними напоями та взагалі їх не вживає, на батьківські збори до школи не завжди ходила через те, що була на роботі, але донька була доглянута. Зараз вона змінила роботу, має більше часу та отримує достатню заробітну плату, відвідує доньку регулярно та просить не позбавляти її батьківських прав. На даний час вона сама орендує достойний будинок, проживає одна, до кримінальної відповідальності не притягується, хоче доглядати за донькою та залишатися її матір`ю. 06.02.2020 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації,під час судового розгляду справи в судовому засіданні пояснив, що відповідачка на даний час до кримінальної відповідальності дійсно не притягується, але позовні вимоги позивача він підтримує, оскільки відповідачка не довела, що дійсно змінила обставини, які були підставою для звернення до суду. 06.02.2020 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Під час судового розгляду в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що є сільським головою, де проживала відповідачка, та одного дня до неї звернулася директор школи, яка повідомила, що донька відповідачки прийшла до школи недоглянута, а перед цим був випадок коли вона була прив`язана. В спілкуванні донька відповідачки йому повідомила, що коли матір проживала із співмешканцем в сім`ї часто виникали сварки та бійки. Він бачив відео з кафе, де відповідачка кричала на доньку та вдарила. Вважає, що дівчинка не відповідає в розвитку своєму віку, ходить недоглянута та неохайна, раніше в будинку, де вони проживали, не було створено умов для дитини та відповідачка сама скаржилася йому на співмешканця. Де зараз проживає відповідачка він не знає. На виконання вимог ст. 171 СК України судом було з`ясовано думку дитини щодо заявлених вимог. В судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснила, що раніше, коли матір проживала з її батьком, в сім`ї часто виникали сварки та матір її постійно захищала, коли вони стали жити окремо від нього, до неї всі ставилися нормально. Матір її ніколи не ображала, не залишала недоглянутою чи голодною, коли дядько прив`язав її, то саме мама змусила його її відв`язати, та лише одного разу в кафе мама її вдарила через її неслухняну поведінку, але потім мама в неї вибачилася за те, що вдарила її, вона хоче проживати тільки з мамою. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 05.08.2011, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] (а.с. 8). З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 22.03.2019 вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, згідно з якоюзапис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (а.с. 9). До складу сім`ї відповідача [PERSON] входить лише її дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою Побережненської сільської ради № 169 від 18.03.2019 (а.с. 10). Відповідно до копій Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.03.2019 та довідки-характеристики № 168, виданої виконавчим комітетом Побережненської сільської ради 18.03.2019, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] , зарекомендувала себе з посередньої сторони, працює, власного житла не має, орендує будинок, не піклується про здоров`я дитини (є загроза здоров`ю дитини), про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує її гідного проживання і здобуття належної освіти, не створює належних умов для навчання і відпочинку. В будинку за вказаною адресою на момент обстеження відповідачка з донькою проживали протягом 3 днів, де було виявлено чисті речі, як літні, так і теплі, одяг знаходився в клунках, будинок цегляний, має дві кімнати веранду, чисто, стіни побілені, наявне опалення, але на момент перевірки в будинку було холодно, не було виявлено власної кімнати для дитини чи власного куточка. При цьому в акті зазначено, що дитина часто залишається без догляду, їй не забезпечено належні житлові умови та регулярне харчування (а.с. 11, 13). На підставі яких документів чи відомостей видана така характеристика відповідачки та комісія дійшла вказаних в акті висновків не зазначено. Рішенням Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.03.2019 вирішено направити дитину [PERSON] для проходження медичного обстеження до лікарні та рекомендувати органу опіки та піклування позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с. 14). 18.03.2019 опікунська рада при Виконавчому комітеті Побережненської сільської ради звернулась до Служби у справах дітей Вінницької РДА з клопотанням про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] на підставі вищевказаного рішення, довідки-характеристики та акту обстеження житлово-побутових умов (а.с. 12). Відповідно до характеристики умінь і навичок учениці 2 класу Побережненського НВК:ЗОШ І-ІІ ступенів - ДНЗ [PERSON] , дитина [PERSON] дошкільну освіту отримала у дошкільному навчальному закладі, у школі уміння і навички сформовані на середньому рівні, які за час навчання у 2 класі знизились, однак у позакласних та виховних заходах учениця бере активну участь. В освітньому процесі мати не бере участі, рідко з`являється на батьківських зборах. Дитина дуже часто пропускає уроки, конфліктує з однолітками, проявляє себе агресивно, носить брудний одяг, який не відповідає її віку, часто приходить до школи неохайною (а.с. 15). З копії листа Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області від 19.03.2019 №2739/202/01-2019 вбачається, що громадянка [PERSON] звренулася до поліції з проханням вжити заходів до [PERSON] , яка неналежно виховує свою доньку, утримує її на ланцюгу для тварин та зловживає алкогольними напоями. В ході перевірки попередньо було встановлено, що [PERSON] 16.03.2019, перебуваючи напідпитку, знаходячись в приміщенні кафе, будучи розлюченою на поведінку своєї доньки, сварилась та завдала їй кілька ударів. Також 17.03.2019 [PERSON] перебувала з дитиною у свого знайомого [PERSON] , донька не слухала матір, та останній вивів дитину до себе на подвір`я та прив`язав її ланцюгом біля собачої будки, замкнувши навісним замком, пізніше дитину на прохання матері було відпущено. Інформацію по факту катування [PERSON] малолітньої [PERSON] внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ст. 127 КК України, триває слідство. Інформацію по факту вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно своєї малолітньої доньки внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ст. 126-1 КК України, триває слідство (а.с. 16). Відповідно до витягу з протоколу діагностичного обстеження від 19.03.2019, складеного практичним психологом [PERSON] , дитина [PERSON] має прив`язаність до матері та сестри, розповідає про них охоче, з радістю, розповідала, як мама вчила її малювати. За результатами методик виявлено, що найбільш значимою людиною для дитини є її сестра, найбільш близька емоційна прив`язаність з матір`ю, дитина мріє мати свій дім. У дитини виявлено почуття незахищеності, підвищений рівень тривожності з відчуттям небезпеки. Дослідження емоційно-особистісної сфери дитини виявило середній рівень агресивності, імпульсивність, егоцентризм, прагнення до лідерства, екстравертованість дитини, прагнення до домашнього захисту, почуття сімейної спільності (а.с. 17). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області №38 від 19.03.2019 вирішено підготувати клопотання щодо направлення малолітньої дитини [PERSON] до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей з метою збереження її життя та здоров`я та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 19). З висновку щодо позбавлення батьківських прав Вінницької районної державної адміністрації Вінницького району Вінницької області як органу опіки та піклування від 22.03.2019 встановлено, що орган опіки та піклування вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітньої дитини [PERSON] , оскільки вона не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150 - 155, 180 СК України (а.с. 18). Згідно наданого відповідачкою Акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.01.2020, встановлено, що відповідачка орендує житловий будинок в [ADDRESS] , будинок цегляний , покритий шифером. До будинку проведені газ та вода. В будинку дві кімнати та кухня. В кімнатах чисто, тепло та затишно. Комісія сільської ради вважає матеріально-побутові умови проживання відповідачки задовільними (а.с. 87). Згідно довідки та характеристики, виданих ФОП [PERSON] , [PERSON] працює укладальником пиломатеріалів деталей та виробів з деревини, з місячним окладом 4 180 грн. За місцем роботи характеризується позитивно, користується повагою та авторитетом (а.с. 88, 89). Згідно довідки - характеристики [PERSON] за місцем проживання, виданої 20.01.2020 Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, відповідачка характеризується з посередньої сторони. В громадських місцях поводить себе добре, з сусідами та жителями села знаходиться в дружніх відносинах. Скарг на неї до сільської ради не надходило (а.с. 90). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 164 СК України передбачено виключний перелік підстав позбавлення особи батьківських прав. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України). Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 по справі № 631/2406/15-ц дійшов висновку, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, при цьому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено достатніх підстав для вжиття такого крайнього заходу до відповідачки як позбавлення її батьківських прав щодо доньки. Так, обставини, на які посилається позивач щодо вчинення відповідачкою неодноразового сімейного насильства щодо дитини, зловживання спиртними напоями, вчинення інших протиправних дій, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суду не надано жодної постанови про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а надані суду документи не місять встановлення вини позивача у вчиненні сімейного насильства, чи вироку суду, яким встановлена злочинна поведінка відповідачки щодо її дитини. Жодного медичного документу про виявлення у відповідачки стану алкогольного сп`яніння також не надано. Відповідачка визнала один випадок застосування насильства до доньки, в якому щиро розкаялася. Якщо вимоги позивача мотивуються необхідністю захистити дитину від небезпеки, то має бути доведено, що така небезпека справді існує. Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також, доводи позивача про те, що дитині не створено належних житлових умов, про що йдеться в Акті обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.03.2019, суд оцінює критично, оскільки комісією було перевірено матеріально-побутові умови відповідача та дитини на третій день проживання даної сім`ї в будинку. Доводи позивача про те, що відповідачка не забезпечує дитині здобуття належної освіти не знайшли свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що дитина отримала дошкільну освіту у дошкільному навчальному закладі, та на даний час навчається у школі. Надані відповідачкою документи підтверджують створення нею достатніх житлових умов для проживання разом з нею дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ст. 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, оцінивши висновок органу опіки та піклування від 22.03.2019 за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає за необхідне його відхилити з підстав неналежного обґрунтування необхідності позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначений висновок було складено на підставі документів, які складені без обґрунтування підстав надання такої характеристики відповідачці та вказівки на належні та допустимі докази її поведінки, яка описана в наданих суду документах. Окрім того, позивачем не доведено, що державою було виконано вищевказані приписи та створено умови для материнства, забезпечено охорону прав матері, вжито заходів матеріального і морального заохочення відповідачки. За час розгляду справи в суді відповідачка послідовно заперечувала проти задоволення позову, надала суду документи, які свідчать про її усвідомлене бажання займатись вихованням дитини та наявність в неї такої можливості, такої ж думки дотримується донька відповідачки, характеризуючи її як добру матір та заперечуючи проти позбавлення батьківських прав відповідачки щодо неї. В зв`язку з викладеним, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки необхідність застосування саме такого заходу за обставин цієї справи не доведено, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed