Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» 06 червня 2016 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків та судових витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в ході судового засідання посилалися на те, що з відповідачем [PERSON] не було укладено договір на постачання електроенергії, але існують фактичні договірні відносини з надання послуг енергопостачання і через це відкрито особовий рахунок, відповідач користується їхніми послугами; під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустаткування 31 липня 2015 року за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Мостова, буд. 212, абонентом по якій є відповідач [PERSON], було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, шляхом самовільного підключення до електричної мережі поза приладом обліку прихованим способом з порушенням схеми обліку, місце підключення від ввідних до облікових проводів під покрівлею, що йде на окрему розетку в будинку, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується, тобто відбувається без облікове споживання (споживання без оплати) цієї електричної енергії, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, збитків, про що був складений акт, надсилалися попередження, є заборгованість по сплаті спожитої електроенергії. Відповідальність за скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач. Вартість збитків позивача з урахуванням часу без облікового користування електроенергією відповідачем, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків складає 42092 грн. 36 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, а також витрати на оплату судового збору, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з представником в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що за вказаною позивачем адресою дійсно він є абонентом і споживачем електроенергії, була перевірка і начебто зафіксовано його порушення, але він категорично не згоден з вказаним актом позивача, оскільки він складений з численними порушеннями (застосована не та методика розрахунку боргу, не вірно вказано напруга і тип запобіжника, не правильно визначено період і сума збитків та інш.), звертався до контролюючих і перевіряючи позивача інстанцій та вони письмово підтвердили порушення позивача при складанні вказаного акту. Отже позовні вимоги не доведені і безпідставні тому просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача і його представника, свідків, зясувавши думку учасників спору, сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі «Дніпропетровських міських електричних мереж» надає послуги електропостачання за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Мостова, буд. 212, де абонентом є відповідач [PERSON], що користується своєю сімєю послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання збитків в вигляді боргу), з цим відповідачем не було укладено договір на постачання електроенергії, але існують фактичні договірні відносини з надання послуг енергопостачання і через це відкрито особовий рахунок, відповідач користується їхніми послугами. Під час перевірки представниками Дніпропетровських міських електричних мереж 31 липня 2015 року згідно їх повноважень, наданих їм п. 21 та п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою м. Дніпропетровськ вул. Мостова, буд. 212 було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, шляхом самовільного підключення до електричної мережі поза приладом обліку прихованим способом з порушенням схеми обліку, місце підключення від ввідних до облікових проводів під покрівлею, що йде на окрему розетку в будинку, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується, тобто відбувається без облікове споживання (споживання без оплати) цієї електричної енергії, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, збитків, про що був складений акт. Цей акт було складено згідно абз. 1, 2 п. 53 вказаних Правил. Є заборгованість по сплаті спожитої електроенергії. Відповідальність за скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач, який в добровільному порядку відмовляється це робити, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов фактично укладеного між сторонами договору (існують фактичні договірні відносини з надання послуг енергопостачання і через це відкрито особовий рахунок, відповідач користується їхніми послугами) на постачання електричної енергії та постанови № 59 Кабінету Міністрів України «Про забезпечення дисципліни розрахунків за природний газ, теплову і електричну енергію» від 17 жовтня 2000 року споживач зобовязаний вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по теплопостачанню. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в частині власності квартиру користуються нею для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З договору та пояснень причетних осіб, доданих документів встановлено, що електрична енергія відповідачами використовується, сплати за спожиту електроенергію від відповідачів немає, відповідальність за це несуть відповідачі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією згідно діючого законодавства України. З акту та пояснень причетних осіб встановлено, що електроенергія відповідачем використовується, належним чином не обліковується електричним лічильником, шляхом самовільного підключення до електричної мережі поза приладом обліку прихованим способом з порушенням схеми обліку, місце підключення від ввідних до облікових проводів під покрівлею, що йде на окрему розетку в будинку, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується, тобто відбувається без облікове споживання (споживання без оплати) цієї електричної енергії, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, збитків, про що був складений акт. Вказані порушення допущено відповідачем, відповідальність за це несе він же. Оплату за спожиту електроенергію відповідач не проводить. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що електричний лічильник в помешканні відповідача знаходиться тривалий час і був там, договір на постачання електроенергії до житла відповідачам був фактично укладений, особовий рахунок відкрито і плата за користування електричною енергією відповідачем раніше була. Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на електропостачання безпосередньо з відповідачем, відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач користується як власник вказаного будинку, вважає його своїм і претендує на нього, користуються послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди). 31 липня 2015 під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками РЕМ - 4 у житловому будинку відповідача було виявлено порушення пункту 48 Правил. Технічною перевіркою виявлено без облікову розетку, яким чином вона була самовільно підключена та у який спосіб використовувались, що також підтверджується актом технічної перевірки. Вказані дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживач зобовязується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача. Відповідач вказує на те, що: «згідно листом інспекції держенергонагляду у Дніпропетровському регіоні зазначено про низку порушень з боку енергопостачальника при складанні акту». Однак, з таким висновком Держенергонагляду погодитись не можна, виходячи з наступного. Державні інспектори Держенергонагляду не були присутні при здійсненні технічної перевірки у відповідача 31 липня 2015 року, а тому не можуть знати про будь-які відомості та обставини перевірки й будь-яким чином робити пояснення чи висновки по цій перевірці. Сама відповідь працівників Держенергонагляду не містить саме знаних ними відомостей у спеціальній сфері знань та про обставини справи чи події, свідками яких вони ніколи не були, тому цей акт являє собою висновки щодо правильності складання актів про порушення, їх відповідності чинному законодавству, що є виключною прерогативою суду. Тобто, відповідь Держенергонагляду носить консультаційний, а не технічний чи професійний характер, стосуються поведінки осіб (енергопостачальника та споживача), яку має оцінити саме суд на відповідність певним правилам (законам та іншим нормативним документам), а не є документом, який базуються на спеціальних знаннях та навичках, без яких неможливо обійтися при розгляді справи. Згідно з чинним законодавством Держенергонагляд в принципі не уповноважений здійснювати контроль правових відносин субєктів (учасників енергоринку), а зобовязаний здійснювати нагляд за технічним станом обєктів (електроустановок і мереж) та нагляд за режимами споживання електричної та теплової енергії. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про електроенергетику» державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України. Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії здійснює нагляд за електричними і тепловикористовуючими установами та тепловими мережами споживачів та субєктів електроенергетики. постановою № 929 Кабінету Міністрів України від 07 серпня 1996 року затверджено Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, згідно з п. 1 якого Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії «Держенергонагляд» здійснює державний енергетичний нагляд за: технічним станом та організацією експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж; режимами споживання електричної і теплової енергії субєктів електроенергетики, субєктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії. Законом та Положенням не передбачена участь Держенергонагляду у складанні актів про порушення Правил чи надання оцінки правопорушенням в електроенергетиці. Крім цього, держенергонагляд вказує на те, що: «комісією 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕн під час розгляду акту про порушення № Н 104113 від 31 липня 2015 року та прийнято рішення по нарахуванню, порушено вимоги пунктів 3.3 а) Методики, в частині визначення періоду розрахунку нарахованої електричної енергії, комісією не враховано факт проведення контрольного огляду приладу обліку 06 червня 2015 року». З даним твердженням не можна погодитись з наступних підстав. Комісією прийнято рішення про нарахування вартості недоврахованої електричної енергії, за період з 31 липня 2012 року по 31 липня 2015 року за 1095 днів у відповідності до п. 3.1 ф. 2. 7, абз. 2 ч. а): «якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості. споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію чи набуття права власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки». Відповідно до п. 3.3. Методики, розрахунок вартості не облікованої електроенергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії, за тарифами для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості електричної енергії, за кількістю днів. Таким чином, для проведення розрахунку використовується цілком визначена формула, передбачена вказаною Методикою, відступати від якої енергопостачальник не має права. Згідно ст. 10 ЦПК Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в скоєнні шкоди, згідно розрахунку кількості неврахованої електроенергії і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування електроенергією з урахуванням часу користування не лічильником електроенергією відповідачами, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника складає 42092 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, повязаними з незаконним і неправильним використанням електроенергії позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач [PERSON] повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по обліку електроенергії, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань стосовно позовних вимог є припущенням. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» збитки (заборгованість) в сумі 42092 грн. 36 коп. та судові витрати в сумі 1378 грн., а всього 43470 грн. 36 коп.. Таким чином обставини позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved