Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстрований колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , який в ньому не проживає з 2010 року. Реєстрація відповідача у її житловому будинку створює їй проблеми із призначенням субсидії на сплату житлово-комунальних послуг та користуванням житлом. Відповідач не може прибути до смт. Станиця Луганська, тому вона була вимушена звернутись з цією позовною заявою до суду. Також в своєму позові позивач просить розглянути справу за її відсутності Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачеві (копія договору купівлі-продажу житлового будинку серія ВЕХ № 386418 від 03.09.2007 року). В даному житловому будинку проживає та зареєстрована [PERSON] та її донька [PERSON] , що підтверджується копією домової книги за вказаною адресою та копією довідки про реєстрацію та фактичне місце проживання № 2913 від 03.09.2019. Згідно вказаних документів, у житловому будинку крім позивача та її доньки, зареєстрований [PERSON] . Відповідач з 2010 року за даною адресою не проживає, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, тому не є членом сім`ї власників житла, оскільки відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частина 1 ст. 401 ЦК України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд його користувачем. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] дійсно з 2005 року зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ., але вже більше 10 років в ньому не проживає. За таких обставин позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved