Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 18.11.2013 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 22139 грн. 31 коп. та понесені судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. Свої вимоги позивач мотивував наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 29.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, а також Тарифи складають Договір між ним та банком, що підтверджується підписом у заяві. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. Станом на 09.10.2013 року його заборгованість перед банком складає 22139,31 грн., з яких: - 2819 грн. - заборгованість за кредитом; - 11384,87 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 6405 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1030,44 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу у його відсутності. Вказав, що позов не визнає, прохав застосувати строк позовної давності. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, а також Тарифи складають Договір між ним та банком, що підтверджується підписом у заяві. За умовами договору [PERSON] мав зді йснювати повернення кредиту шляхом сплати щомісячно встановленого відсотка на заборгованість. Відповідач взяті на себе зобов'язання порушив, внаслідок чого, станом на 09.10.2013 року, заборгованість відповідача перед банком складає 22139,31 грн., з яких: - 2819 грн. - заборгованість за кредитом; - 11384,87 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 6405 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1030,44 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг (надалі Умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6. Умов , у разі невиконання зобов»язань за договором, позичальник на вимогу банку зобов»язаний виконати обов»язки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту). В пункті 8.6. Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Встановивши, що позивач, як позичальник, не виконав зобов'язань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача. Суд не взяв до уваги вимогу відповідача про застосування позовної давності з таких міркувань. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності : загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Ч.1 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. З розрахунку наданого позивачем та виписки по руху коштів на рахунку позичальника вбачається, що постійна і незмінна прострочена заборгованість у відповідача виникла , починаючи з 30.07.2013 року, позивач звернувся до суду 18.11.2013 року, тобто в межах строку позовної давності. До 30.07.2013 року відповідач хоча і мав прострочену заборгованість, але продовжував користуватися кредитним лімітом. Крім цього, суд врахував правову позицію Верховного Суду України, висловлену 6 листопада 2013 року при розгляді на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах справи № 6-116 цс13, відповідно до якої перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашеннями боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. З огляду на викладене підстав для застосування позовної давності суд не вбачає.

Outcome: approved