Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Національний університет кораблебудування ім. адмірала Макарова звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив виселити [PERSON] та членів її родини з кімнати [ADDRESS] а також просив про стягнення заборгованості за комунальні послуги та проживання у розмірі 10930 грн. 07 коп. В обґрунтування позову послався на обставини закінчення строку дії договору про надання у тимчасове користування житлової площі у зазначеному гуртожитку, а також на невиконання відповідачами зобов'язань по оплаті комунальних платежів та плати за проживання. Правовими підставами позову зазначені ст. 127, 132 ЖК УРСР. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є юридичною особою, - державним закладом освіти, що утримується за рахунок коштів державного бюджету і знаходиться в підпорядкуванні Міністерства освіти і науки, молоді та спорту, та, в свою чергу, утримує на балансі і здійснює управління гуртожитком [ADDRESS]З матеріалів справи слідує, що на час її розгляду між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу тимчасового найму житла у гуртожитку. Так, довідкою позивача №? 60-35/2915 від 12 липня 2013 року підтверджено, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням - кімнатою [NUMBER] з 05 вересня 2008 року. З також довідки слідує, що на день її видачі як [PERSON], так і її чоловік [PERSON] проживають у кімнаті гуртожитку, при цьому останній мешкає в ній без реєстрації. Разом з цим, матеріали справи містять відомості про те, що [PERSON] клопотала перед позивачем про надання в користування її родині житла, в чому позивачем відмовлено та запропоновано звільнити спірну житлову площу до 01 вересня 2012 року. Відомостей про те, що на дату розгляду справи судом відповідачі у передбаченому законом порядку оскаржують відмову позивача у забезпеченні їх житлом матеріали справи не містять. В той же час матеріали справи містять розрахунок заборгованості, з якого слідує що з травня 2010 року по червень 2013 року включно за відповідачами [PERSON] та [PERSON] рахується заборгованість за проживання у гуртожитку, розрахована згідно установлених тарифів, в сумі 10930 грн. 07 коп. За таких обставин, враховуючи те, що підставами виникнення цивільного обов'язку є не лише дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України), суд вважає законними і обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] плати за фактичне користування житлом. В свою чергу, посилання позивача на положення ст. 132 ЖК України, як правову підставу задоволення вимог в частині виселення відповідачів є юридично помилковим, оскільки дана норма права не регулює спірних правовідносин. Як стверджує сам позивач відповідачі ніколи не перебували з позивачем у трудових правовідносинах. За викладених обставин, передбачених законом підстав для виселення відповідачів з житлового приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приміщення суд не вбачає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, що не перешкоджає Національному університету кораблебудування імені адмірала Макарова повторно звернутись до суду з позовом про виселення відповідачів з інших підстав. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі по 76 грн. 47 коп. з кожного.

Outcome: partial