Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

ПАТ «А Банк» (надалі також позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про стягнення заборгованості, зазначаючи, що відповідач 08.11.2013 р. на підставі договору № АВН0RX121720418 отримала від банку кредит в сумі 4402,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який не погашає і станом на 13.05.2016 р. її борг складає в сумі 11 233,51 грн., з яких: 4158,59 грн. заборгованість за кредитом; 4 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1185,25 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 4874,55 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 511,12 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, що у ньому викладені. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що кредит дійсно отримувала, проте не погоджується з розміром заборгованості, зазначаючи, що позивач списував кошти на погашення її боргу з картки Приватбанку, а також, що частину коштів вона вносила через представника магазину, у якому оформлювала кредит на придбання техніки. Кредит платити згодна, але тільки в тій сумі, в якій вона винна банку. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали та заслухавши сторін, суд встановив наступне. Як було встановлено\~під час\~розгляду справи, відповідно заяви позичальника № АВН0RX121720418 від 08.11.2013 р. відповідачу було видано кредит у розмірі 4402,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом у цій заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Згідно п. 8 цієї заяви, було визначено рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту: 29096063332935 у ПАТ «Акцент Банк», а також п. 7 цієї заяви визначено щомісячний платіж у сумі 212,16 грн., період сплати з 25 по 29 числа кожного місяця. (а.с.5). У судовому засіданні відповідач не оспорювала тієї обставини, що вона підписувала зазначену вище заяву та отримала кредит саме у сумі 4402,97 грн. Наданою позивачем банківською випискою по рахунку № 29096063332935 стверджується, що за період дії умов кредитного договору відповідач здійснила оплати 11.12.2013 р. на загальну суму 270 грн. та 16.01.2014 р. на суму 240 грн., а всього на загальну суму 510 грн. (а.с.57, 62, 92). Як вбачається з тієї ж банківської виписки та меморіальних ордерів, сплачені відповідачем кошти розподілялись на погашення відсотків по кредиту, пені, комісії та погашення основного боргу (а.с.92-98). Наданим розрахунком, стверджується, що станом на 13.05.2016 р. за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 11 233,51 грн., з яких: 4158,59 грн. заборгованість за кредитом; 4 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1185,25 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 4874,55 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 511,12 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4, 61). Відповідач, на противагу цьому розрахунку нічого не надала, клопотань про призначення експертизи не заявляла та не наводила вагомих аргументів, які б поставили під серйозний сумнів спроможність цього розрахунку. За правилами статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~ Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ \~\~\~\~ Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки позивачем надано відповідачу кредит у сумі 4402,97 грн., а остання не виконує умов договору і кредит не повернула, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Суд не приймає до уваги заперечень відповідача стосовно того, що вона сплачувала кредит через продавця магазину, де вона купувала техніку, оскільки у відповідності до договору, грошові кошти по кредиту мали вноситись на визначений у договорі рахунок та у відповідні строки. Проте, як вбачається з банківської виписки, на цей рахунок кошти вносились тільки два рази. Також суд не приймає до уваги і доводи відповідача стосовно того, що з її соціальної картки списувались кошти на погашення цього кредиту, оскільки надана позивачем виписка по цій соціальній картці, повністю спростовує ці твердження (а.с.88-91). Водночас частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, зазначена норма з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який є обовязковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. Враховуючи те, що позивачем визначено пеню у досить високому розмірі порівняно з борговими кредитними зобовязаннями відповідача, і дана пеня не може бути джерелом невиправданого збагачення, а також приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача, яка проживає у селі одна разом з малою дитиною, відсутність будь-яких збитків та фінансових втрат для позивача у звязку з неналежним виконанням кредитного договору,

Outcome: partial