Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 48360.70 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.10.2017 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір про споживчий кредит №89-047, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 50000 грн., строком на 60 місяців. Кредитні кошти [PERSON] отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому у відповідача утворилась заборгованість, яку позивач визначає в сумі 48360,69 грн., що складається з наступного: 39987,69 грн. - заборгованість за кредитом; 7526,27 грн. - заборгованість за відсотками; 744,94 грн. - сума нарахованої пені; 22,54 грн. - сума інфляційних витрат; 79,26 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, вимоги позивача про їх повернення ігнорує, тому позивач змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 25.04.2019 року. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи позивач та відповідач по справі 26.10.217 року уклали договір про споживчий кредит №89-047, відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах , визначених цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 50000 грн., на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 25 жовтня 2022 року, що визначено п. 2.1 та п. 2.2 зазначеного договору. Відповідно до п. 3.3.3 вказаного договору вказаного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 31 числа місяця наступного за звітним починаючи з листопада 2017 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок. Пунктами 3.9.1 та 4.2.2 вказаного договору передбачено, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків, та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких не настав в повному обсязі. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу, за кредитом або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідно до п. 8 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу або сплати відсотків за користування кредитом, суми комісійної винагороди , позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікованої ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення , але не більше 15% суми простроченого платежу. Факт погодження відповідача із запропонованими умовами кредитного договору позивачем стверджується підписом відповідача у заяві. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, суму коштів не повернула та ухиляється від її сплати. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Окрім того відповідач до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору не звертався, його положення не оспорював. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З матеріалів справи судом вбачається, що відповідач здійснював часткове погашення суми боргу, що свідчить про знання ним умов кредитного договору та усвідомлення ним про необхідність повернення кредитних коштів, однак із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання виконувати перестав та повернення кредиту, а також відсотків за користування ним, своєчасно не здійснює. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата Відповідачем неустойки у вигляді пені за порушення зобов`язання, передбачена нормами чинного законодавства, а тому позивач має право стягувати з відповідача пеню в розмірі 3% річних від суми простроченої заборгованості. Таким чином, відповідачу необхідно сплатити позивачу також і неустойку у вигляді пені за порушення зобов`язання передбаченого Договором. Крім того, відповідно до частини першої статті 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, заборгованість не погашає, а матеріали справи доказів зворотного не містять, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Розрахунок суми боргу, перевірений судом та у собі сумнівів не викликає, будь-яких доказів на спростування чи оспорення зазначених вище обставин матеріали справи не містять. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 15.02.2019 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved