Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Направленою заявою [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні частиною житлового будинку № 9 по вул. Квітневій в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, шляхом вселення її до даної частини будинку. В обґрунтування позову зазначено наступне. Позивач є власником 1/3 частини вищевказаного будинку. Відповідач чинить перешкоди у користуванні позивачем вказаним нерухомим майном, у зв'язку з чим остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 15 грудня 2016 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом\~ на 1/3 частину житлового будинку № 9 по вул. Квітневій в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (а.с.8). Інші спадкоємці, в тому числі відповідач, згідно даного свідоцтва інші 2/3 частини даного будинку не успадкували. Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року, що набрало законної сили 1 листопада 2017 року (а.с.10-11), позивачеві виділено в натурі наступні приміщення у вказаному житловому будинку: кладова № 1-2 площею 7,9 кв.м., тамбур № 1-3 площею 5 кв.м., 1/2 частини ходу № 1-4 1-2 площею 6,05 кв.м., кімнати № 1-5 площею 36,3 кв.м., кабінету № 1-6 площею 16,5 кв.м., санвузол № 1-9 площею 6,9 кв.м., що становить 1/3 частину такого будинку, та припинено право спільної часткової власності останньої на це майно. Крім цього, даним судовим рішенням відповідача зобов'язано сплатити позивачу компенсацію за відступ від ідеальної частки у власності виділеного майна. У травні 2015 року та грудні 2017 року позивач зверталась до правоохоронних органів з приводу чинення їй відповідачем перешкод у користуванні згадуваною нерухомістю, на які отримала відповіді про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку (а.с.12-14). Інших доказів суду учасниками справи не надавалось і відповідно не досліджувалось. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального та процесуального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, як установлено у ході розгляду справи на основі зібраних у ній доказів, відповідач в даний час чинить позивачеві перешкоди у вільному володінні належною їй частиною житлового будинку, а відтак права останньої підлягають судовому захисту у обраний нею спосіб шляхом вселення позивача. Інших доказів суду подано не було і процесуальний закон забороняє збирання доказів з власної ініціативи у даному випадку. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають до стягнення судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 704,80 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved