Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації (далі - орган опіки та піклування Перечинської РДА) звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Перечинської РДА надійшов лист відділу охорони здоров'я райдержадміністрації від 15 липня 2016 року №886/10-10 про те, що [PERSON], яка проходила лікування у Вільшанській ОПЛ, самостійно залишила лікувальний заклад, при цьому, що потребує продовження стаціонарного лікування. [PERSON] являється матір'ю трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після народження [PERSON] тривалий час перебував на лікуванні у Перечинській ЦРЛ, а реєстрація його народження була проведена за рішенням драгун опіки та піклування райдержадміністрації, так як мати [PERSON] після народження дитини була поміщена на примусове лікування до Вільшанської ОПЛ. На даний час діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному державному утриманні в обласному Будинку дитини міста Свалява Закарпатської області, а дитина [PERSON] є вихованцем Домбоківської спеціальної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Відомості про батька дитини [PERSON] - [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а батько дитини [PERSON] - [PERSON] позбавлений батьківських прав згідно рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року. З характеристики Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району від 18 липня 2016 року вбачається, що [PERSON], яка є матір'ю трьох малолітніх дітей, за такими не доглядала та вела аморальний спосіб життя. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Тур'я-Пасіцької сільської ради від 18 липня 2016 року №1613, умови проживання відповідачки є незадовільними та непридатними для повноцінного проживання дітей, у будинку всього одна кімната, білизни, посуду, одягу та продуктів харчування немає. На час проведення обстеження [PERSON] була відсутня. Враховуючи наведене просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітній дітей як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Також встановлено, що відомості про батька [PERSON], [INFO], - [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00014815703, сформований 10 грудня 2014 року та наданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечиснького районного управління юстиції у Закарпатській області. Батька [PERSON], [INFO], - [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо дитини згідно рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року. Державна реєстрації народження [PERSON], [INFO], згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00015529414, сформованого 27 червня 2015 року та наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечиснького районного управління юстиції у Закарпатській області, була проведена на підставі розпорядження голови Перечинської РДА Закарпатської області за №177 від 12 червня 2015 року. Згідно повідомлення відділу охорони здоров'я Перечинської РДА від 15 липня 2016 року №886/10-10, [PERSON], [INFO], яка проходила лікування у Вільшанській ОПЛ, самовільно залишила лікувальний заклад, при цьому вона потребує стаціонарного лікування, а її діти знаходяться на повному державному утриманні. Як вбачається з характеристики відповідачки, яка видана Тур'я-Пасіцькою сільською радою Перечинського району 18 липня 2016 року №1612, така являється матір'ю трьох дітей, за якими не доглядала та вела аморальний спосіб життя, у зв'язку з цим діти від матері були вилучені. У березні 2015 року [PERSON] захворіла і перебувала на лікуванні. На даний час місце її перебування невідоме. Її діти знаходяться у дитячих закладах області на повному державному утриманні з березня 2015 року. Також встановлено, що умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], є незадовільними та непридатними для повноцінного проживання дітей. У будинку всього одна кімната, білизни, посуду, одягу та продуктів харчування немає. На час проведення обстеження [PERSON] була відсутня, а за вищевказаною адресою фактично проживає її дядько [PERSON], про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18 липня 2016 року № 1613, проведеного комісією Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району. Крім цього встановлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному державному утриманні в обласному Будинку дитини міста Свалява Закарпатської області, а [PERSON] є вихованцем Домбоківської спеціальної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Таким чином відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей також підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації від 01 серпня 2016 року № 375/01-26, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обов'язків і не проявляє відносно них щонайменшої турботи, тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Крім цього, хоча позивачем вимога про стягнення з відповідачки аліментів на утриманні малолітніх дітей і не заявлялася, однак суд, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 166 СК України, вирішувати дане питання на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). При визначенні розміру аліментів суд, з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, зокрема, молодого віку відповідачки та відсутності даних про її працевлаштування, вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 614 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, який згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року становить 1228 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved