Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

ПАТ «Банк Фамільний» звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив: стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 160102,91 грн., судовий збір у сумі 1601,03 коп. шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки у відповідності до іпотечного договору № 4/05/06 від 23.08.2006 року, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності; у разі реалізації предмету іпотеки у відповідності з законодавством безпосередньо позивачем, встановити початкову суму продажу предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] за ціною заставної вартості майна - у сумі 246 543,00 грн.; виселити [PERSON] та інших осіб, що проживають у квартирі [ADDRESS], з дня укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири з будь-якою третьою особою негайно без надання іншого житлового приміщення та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою, як за місцем проживання, з дня укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири з будь-якою третьою особою. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Банк Фамільний» посилається на те, що між ним та [PERSON] (позичальник) в письмовій формі було укладено кредитний договір № 4/03-3-/49 від 23 серпня 2006 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем, позичальником [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір № 4/05/06 від 23 серпня 2006 р., відповідно до умов якого, позичальником та відповідачкою передана в іпотеку квартира [ADDRESS] Позивач також вказує, що відповідно до кредитного договору з урахуванням змін, внесених до нього, ПАТ «Банк Фамільний» надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 34 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повертати кредит на умовах, передбачених пунктами 1.2, 2.3 кредитного договору, а саме - не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Погашення кредиту повинно здійснюватися рівними частинами по 944 доларів США. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця на залишок боргу . ПАТ «Банк Фамільний» зазначає, що позичальник [PERSON] [INFO] помер, а його зобов'язання відносно повернення кредиту не виконані. У 2010 року ПАТ «Банк Фамільний» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення заборгованості позичальника з його спадкоємців. Позивач зазначає, що рішенням суду 27 вересня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Банк Фамільний» було задоволено та прийнято рішення про стягнення боргу. Однак заборгованість до цього часу не погашена. У зв'язку із непогашенням кредиту у відповідності до ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» відповідачці під розписку було вручено листа за вих. №1/160-2399 від 21.12.2012 року, в якому [PERSON] повідомлено про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк з моменту його отримання. Але заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14 червня 2013 року складає 160 102,91 грн., відповідачкою не погашено. Вищевикладені обставини зумовили звернення ПАТ «Банк Фамільний» до суду із новим позовом. Ухвалою суду від 14.11.2013 року судом з власної ініціативи було залучено до участі у справі в якості третіх осіб інших спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник ПАТ «Банк Фамільний» наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги банку не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов. Так, представник відповідачки вказував, що звернення стягнення на предмет іпотеки у разі смерті позичальника за кредитним договором можливе за умови існування одночасно двох обов'язкових умов: наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди іпотекодавця відповідати за будь-якого нового боржника. Однак, ні іпотечним договором, ні іншим документом не передбачено згоди іпотекодавця [PERSON] відповідати за виконання кредитного договору за будь-якого іншого боржника у разі смерті позичальника. Таким чином, представник відповідачки вважає, що майнова порука [PERSON] припинилась після смерті позичальника [PERSON]. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання повістки на її адресу, визначену судом на підставі довідки з адресно - довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області (а.с. 63), однак у судове засідання не з'явилася, про поважність причин відсутності не повідомила. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судове відправлення від третьої особи [PERSON] було повернуто поштою із відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 69), суд вважає за можливе розглядати справу без участі даної третьої особи. Вислухавши пояснення представника ПАТ «Банк Фамільний», представника відповідачки [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, між ТОВ «Банк Фамільний», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фамільний», та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 4/03-3-/49 від 23 серпня 2006 р. (а.с. 4-6). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ТОВ «Банк Фамільний», правонаступником якого є позивач ПАТ «Банк Фамільний», позичальником [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (майновий поручитель) було укладено іпотечний договір № 4/05/06 від 23 серпня 2006 р., відповідно до умов якого, позичальником та відповідачкою передана в іпотеку квартира [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до кредитного договору з урахуванням внесених до нього змін (а.с. 7), ТОВ «Банк Фамільний» надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 34000 доларів США, а позичальник зобов'язався повертати кредит на умовах, передбачених пунктами 1.2, 2.3 кредитного договору, а саме - не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Погашення кредиту повинно здійснюватися рівними частинами по 944 доларів США. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісяця на залишок боргу. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] [INFO] помер (а.с. 30), а його зобов'язання щодо повернення кредиту не були виконані у повному обсязі. Судом також встановлено, що у 2010 року ТОВ «Банк Фамільний» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до спадкоємців померлого позичальника - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них заборгованості позичальника за кредитним договором. Рішенням суду першої інстанції від 27 вересня 2010 року (а.с.32-35) позовні вимоги ТОВ «Банк Фамільний» було задоволено та прийнято рішення про стягнення з відповідачів 103432,24 грн. Зі змісту розрахунку заборгованості, який надавався банком до Приморського суду м. Одеси, вбачається, що вказана сума складається з 101006,63 грн. - основний борг за кредитом, 188,04 грн. - відсотки за користування кредитом, 1183,79 грн. - інфляційне збільшення (а.с. 70-71). Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.02.2012 року вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси було змінено. Резолютивна частина рішення була викладена в наступній редакції: стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «Банк Фамільний» 103432 грн. 24 коп., шляхом звернення стягнення на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 53-55). Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що [PERSON] мав заборгованість в розмірі 103432 грн. 24 коп. за кредитним договором, укладеними в 2006 році з позивачем. Товариство листами від 04.09.2007 року, 21.01.2008 року, 16.05.2008 року, 15.07.2008 року, 08.08.2008 року пропонувало позичальнику погасити заборгованість за договором. Після смерті позичальника [INFO], відповідачі у справі прийняли спадщину у вигляді ? частини кв. [ADDRESS], але в добровільному порядку вимоги позивача не задовольнили, незважаючи на те, що ним такі вимоги заявлялися в листопаді 2008 року, шляхом направлення претензії до спадкоємців до Третьої Одеської державної нотаріальної контори. Оскільки частки спадкоємців у спадковому майні є рівними, то кожен із них, відповідно до ст.1282 ЦК України, зобов'язаний був задовольнити вимоги позивача у розмірі, який відповідає його частці, а саме - в розмірі 34444 грн. 08 коп. - кожен. Відповідачі не виконали вказаних вимог закону, тому суд першої зобов'язаний був накласти стягнення на майно - ? частину кв. [ADDRESS], яке було передане спадкоємцям в натурі, для задоволення вимог позивача, які в грошовому вигляді становлять 103432 грн. 24 коп. З пояснень представника ПАТ «Банк Фамільний» слідує, що рішення апеляційного суду Одеської області від 08.02.2012 року виконано не було, у зв'язку із чим у відповідності до ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» відповідачці було направлено лист за вих. №1/160-2399 від 21.12.2012 року, в якому [PERSON] повідомлено про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк з моменту його отримання (а.с. 12), при цьому заборгованість за розрахунками позивача станом на 14 червня 2013 року складала вже 160102,91 грн., тобто еквівалент 20030,39 доларів США. Згідно п. 32 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553- 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Суд також зазначає, що відповідно до положень ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, тобто відповідачка [PERSON] у даних правовідносинах є майновим поручителем за належне виконання [PERSON] боргових зобов'язань перед банком. Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Суд виходить з того, що на заставодавця може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди заставодавця відповідати за будь-якого нового боржника. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки у разі смерті позичальника за кредитним договором можливе за наявності двох обов'язкових умов: існування у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди іпотекодавця відповідати за будь-якого нового боржника. Судом встановлено, що ні іпотечним договором, ні будь-яким іншим документом не передбачено згоди іпотекодавця [PERSON] відповідати за виконання кредитного договору за нових боржників у разі смерті позичальника, на відсутності такої згоди наполягав у судовому засіданні і представник [PERSON] З урахуванням викладеного, на підставі ст. 1282 ЦК України [PERSON] має зобов'язання за кредитним договором тільки як спадкоємець і виключно в межах вартості майна, що було отримане нею у спадщину від позичальника [PERSON], однак дане питання вже було вирішене рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.02.2012 року суду, а тому позовні вимоги щодо стягнення зі [PERSON] суми зобов'язань за кредитним договором більшої, ніж та, що вже визначена рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.02.2012р. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. Оскільки інші позовні вимоги в частині встановлення початкової суми продажу предмета іпотеки, виселення [PERSON] та інших осіб з квартири [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою є похідними від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, вони також не задовольняються судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed