Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

ПАТ«ЕК «Херсонобленерго» в особі Новотроїцького РЕЗ і ЕМ звернулося до суду з позовом про стягнення вартості спожитої електроенергії, інфляційних нарахувань, 3 % річних, збитків та судових витрат з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вони постачають електричну енергію за адресою: [ADDRESS], а споживач [PERSON] використовує електричну енергію для власних потреб та з грудня 2017 року припинила сплачувати рахунки і як наслідок надання електроенергії було припинено, від укладення договору ухиляється, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 1964,93 грн.. Просять стягнути з [PERSON]на користь ПАТ«ЕК «Херсонобленерго» в особі Новотроїцького РЕЗ і ЕМ заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 1964,93 грн., інфляційні на загальну суму 59,74 грн. та 3% річних в сумі 15,51 грн., а також судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду та відзиву не подавав. Згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами та доповненнями) надалі Правила, які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов»язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання та зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки, боржник грошове зобов»язання належним чином не виконав, йому було нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 15,51 грн. та інфляційні витрати у розмірі 59,74 грн. Отже, з урахуванням викладеного та відсутності добровільної сплати боржником суми збитків підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Крім того, суд вирішив відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved