Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Описова частина. І. виклад позиції позивача та заперечень відповідача: У лютому 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації від 27 січня 2016 року №14 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] Оскільки дитина постійно проживає з позивачем, перебувають на його утриманні, уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. ІІ. заяви і клопотання: Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявилась надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги визнала. ІІІ. процесуальні дії суду: 27 лютого 2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 28 березня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON] станом на 26 березня 2018 року не зареєстрована у Центральному, Кальміуському та Приморському районах міста Маріуполь. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Мотивувальна частина. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення аліментів на неповнолітню дитину. ІV. фактичні обставини справи, установлені судом: Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №691844, виданого Жовтневим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 27 серпня 2015 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №695. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації від 27 січня 2016 року №14 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] V. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. 180 СК України та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем порушуються сімейні права позивача. VІ. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27\~лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину є 1/4 частини доходу відповідача, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. VІІ. Питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,8 гривень.

Outcome: approved