Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.01.2015 р. між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку № [NUMBER] (далі договір), у відповідності до умов якого, відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. Банком зобов'язання виконались в повному обсязі, при цьому відповідач не виконує умови договору, 02.02.2015 р. сума відповідних операцій за картковим рахунком клієнта перевищила розмір витратної суми в зв'язку з чим різниця між сумою відповідної операції за картковим рахунком та розміром витратної суми склала 7381 грн. 03 коп. На час звернення до суду заборгованість не погашена. Станом на 08.12.2017 р. заборгованість становить 35980 грн. 31 коп. яка складається з 7381,03 грн. - заборгованості за овердрафтом, 15337,78 грн. - заборгованість за процентами за користування овердрафтом, 5832,86 грн., - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами, 7428, 64 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за овердрафтом. Відповідно до п.4 прохальної частини позовної заяви, в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 20.01.2015 р. між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку № [NUMBER] (далі договір), у відповідності до умов якого, відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не вносив. 02.02.2015 р. сума відповідних операцій за картковим рахунком клієнта перевищила розмір витратної суми в зв'язку з чим різниця між сумою відповідної операції за картковим рахунком та розміром витратної суми склала 7381 грн. 03 коп. На час звернення до суду заборгованість не погашена. Станом на 08.12.2017 р. заборгованість становить 35980 грн. 31 коп. яка складається з 7381,03 грн. - заборгованості за овердрафтом, 15337,78 грн. - заборгованість за процентами за користування овердрафтом, 5832,86 грн., - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами, 7428, 64 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за овердрафтом. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення з [PERSON] заборгованості що становить 35980 грн. 31 коп. яка складається з 7381,03 грн. - заборгованості за овердрафтом, 15337,78 грн. - заборгованість за процентами за користування овердрафтом, 5832,86 грн., - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за процентами, 7428, 64 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за овердрафтом такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved