Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» пред'явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. Свої вимоги мотивував тим, що 18 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 935/022/ФКВ-08 на суму 35 000 доларів США під 11,9 % річних строком до 17 вересня 2015 року для придбання автомобіля. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним Банком, внаслідок чого Дельта Банк змінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банк прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимоги (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечується заставою відповідно до укладеного договору застави транспортного засобу № 935-022/Zфкв-08 від 18 вересня 2008 року, згідно з яким предметом застави є автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель C 200 KOMPRESOR, 2008 року випуску, колір бежевий, р/н [NUMBER]. Умови кредитного договору позичальником належним чином не виконано, станом на 2 листопада 2011 року заборгованість перед банком складає 380 428, 69 грн., з яких: -35 000 доларів США заборгованість за кредитом (279 254, 50 грн.); -11 563, 90 доларів США заборгованість за відсотками (92 264, 89 грн.); -8909, 30 грн. комісія. Оскільки в добровільному порядку позичальник погасити заборгованість по кредиту відмовляється, позивач просив стягнути вказану суму боргу в судовому порядку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 380 428, 69 грн. боргу та судовий збір в розмірі 2823 грн. Не погоджуючись з цим рішенням, відповідачка [PERSON] подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просила скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, банк не довів наявність у нього права на позов, оскільки кредитний договір було укладено відповідачкою з ТОВ «Укрпромбанк», а не з позивачем. ПАТ «Дельта Банк» не довів того, що він має право на стягнення заборгованості на свою користь. При цьому, відповідач у суді І інстанції заявляла клопотання про витребування відповідних документів, однак суд це клопотання проігнорував. Апелянт оспорила достовірність договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року і цей документ судом І інстанції досліджено не було. Крім того, апелянт вказує й на те, що навіть якщо така передача й мала місце, боржник не був повідомлений про неї належним чином, а тому й не був зобов'язаний виконувати вимоги нового кредитора (а.с.63-68). В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник апелянта скаргу підтримала та просила її задовольнити із наведених у ній підстав. В апеляційній інстанції провадження у даній справі зупинялося до розгляду іншої судової справи № 712/8096/12 між цими ж сторонами за позовом [PERSON] про визнання договору про передачу активів та кредитних зобов'язань недійсним (а.с.129). Після набрання законної сили відповідного рішення у цій справі провадження було відновлено (а.с.143). Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, зобов'язання належним чином не виконано, у відповідачки [PERSON] виникла заборгованість перед банком по кредиту, яка підлягає стягненню достроково в судовому порядку. На переконання колегії цей висновок не повною мірою узгоджується з фактичними обставинами справи, підтвердженими зібраними у справі доказами. Встановлено, що 18 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 935/022/ФКВ-08 на суму 35 000 доларів США під 11,9 % річних строком до 17 вересня 2015 року для придбання автомобіля (а.с.7-15). Виконання зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено договором застави транспортного засобу № 935-022/Zфкв-08 від 18 вересня 2008 року, згідно з яким предметом застави є автомобіль марки MERSEDES-BENZ, модель C 200 KOMPRESOR, 2008 року випуску, колір бежевий, р/н [NUMBER] (а.с.16-22). Станом на грудень 2011 року у відповідачки [PERSON] утворилася заборгованість за цим договором. За твердженням позивача станом на 02.11.2011 року ця заборгованість складала 380 428, 66 грн., з яких 279 254, 50 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 92 264, 89 грн. - заборгованість по відсотках, 8909, 30 грн. - комісія. Суд першої інстанції погодився із цією сумою, апелянт в апеляційній скарзі її не оспорив, свого контррозрахунку не навів, вказав лише на те, що у судовому рішенні вони зроблені на основі первинних документів позивача (а.с.67). Апеляційним судом також встановлено, що 30 червня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до п. 4.1. якого в порядку, в обсязі та на умовах, визначених Договором, Укрпромбанк передало (відступило) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень ст. 516 ЦК України відступлення Укрпромбанком прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами до Дельта банку не вимагає згоди боржників. Згідно п. 1.7 договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2012 року перелік кредитних та забезпечувальних Договорів наведений в Додатку № 2 до цього Договору, а в п. 2.1 зазначається, що цим договором регулюються відносин, що пов'язані: 1) з переданням на користь Дельта Банку боргу за Кредитними зобов'язаннями Укрпромбанку перед Національним банком; 2) з передачею Активів Укрпромбанку, а також відступлення права вимоги, які входять до складу активів Укрпромбанку, на користь переможця конкурсу-Дельта Банку. Додаткові угоди та Додатки до цього договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами, скріплені відбитками їх печаток та нотаріально посвідчені (п. 11.3 Договору). Як вбачається з витягу до Додатку № 2 до вказаного договору Дельта Банку передано право вимоги, у тому числі за кредитним договором №35-022/ФКВ-08 від 18 вересня 2008 року та договором застави транспортного засобу №935-022/Zфкв-08 від 18 вересня 2008 року (а. с. 27, Т-1). Ці обставини встановлені, зокрема у рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», Національного Банку України про визнання договору недійсним (а.с.138-142), а тому вони не підлягають доказуванню в даній судовій справі. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору про передачу активів та кредитних зобов'язань суд у цій справі констатував, що оскільки зміна кредитора у зобов'язанні не потребує згоди боржника, у позивача відсутнє порушення його прав внаслідок укладення спірного договору, які слугували б підставою для звернення за судовим захистом. Отже, колегія констатує, що на час розгляду справи в апеляційному суді позивачем доведено право вимоги до відповідачки щодо кредитного договору, який є предметом судового розгляду у даній судовій справі, однак на момент подачі позову у цій справі належних доказів суду першої інстанції подано не було. Водночас, колегія констатує, що відповідно до п. 4.8 Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 року Дельта Банк та Укпромбанк погодили наступний порядок повідомлення Боржників про передачу Укпромбанком Дельта Банку Права Вимоги: «4.8.1. Дельта Банк та Укрпромбанк зобов'язані письмово повідомити Боржників про передачу Укпромбанком Дельта Банку відповідних Прав Вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах впродовж 5 (п'яти) робочих днів з дати укладення цього Договору. 4.8.2. Повідомлення, вказані в п. 4.8.1. цього Договору, направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення. Направлення вказаних повідомлень здійснюється за рахунок Дельта Банку..» . У доданих до позовної заяви матеріалах міститься копія Листа-попередження № 3863 від 15.04.2012 р., підписаний АТ «Дельта Банк», в якому зазначається що 01.07.2010 р. між TOB «Укпромбанк», AT «ДельтаБанк» та Національним БанкомУкраїни було укладено Договір про передачу Активів та кредитних зобов'язань TOB «Укпромбанку» на користь AT «Дельта Банку» (а.с.27). Доказів надсилання такого повідомлення відповідачці позивач суду І інстанції не надав. Відповідач та його представник заперечують факт одержання [PERSON] такого листа, належного доказу на підтвердження такого одержання позивач суду не надав. При цьому, будь-якої інформації щодо переходу права вимоги від ТОВ «Укрпромбанк» до нового кредитора саме за спірним кредитним договором та обсягу цього права, вказаний лист-попередження не містить. Водночас, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. При цьому, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що згода боржника на заміну кредитора законом не вимагається, хоча сторони можуть погодити особливий договірний порядок такої заміни. (Така правова позиція викладена у ряді постанов Верховного Суду України (постанова від 14 серпня 2012 року у справі № 3-35гс12.doc, від 3 червня 2015 року у справі № 3-198гс15, від 11 листопада 2014 року у справі № 3-163гс15). Водночас в імперативних нормах ч. 2 ст. 516, ст. 517, ст. 518 ЦК України законодавець визначає й правовий механізм захисту прав інтересів боржника (і у випадку, коли боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, і тоді, коли таке повідомлення він не одержав). На момент пред'явлення даного позову позивачем не було доведено, у якому саме обсязі зобов'язання позичальника та на яких умовах первинний кредитор відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Позивач не довів тієї обставини, що відповідач була повідомлена про заміну кредитора у кредитному зобов'язанні, що їй було відомо про обсяг та порядок такої заміни тощо. В апеляційному суді належних доказів на підтвердження цього факту також здобуто не було. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Оскільки не доведено того, що у даній справі боржник був належно повідомлений про заміну сторони (кредитора) у договірному зобов'язанні, підстав для задоволення вимоги нового кредитора про дострокове стягнення коштів на свою користь у зв'язку із про строчкою боржника, немає, що не перешкоджає йому звернутися до відповідача з новим позовом щодо цього ж кредиту з інших підстав. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed