Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Направленим та підтриманим у судовому засіданні позовом представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким визначити способи участі останнього у вихованні дочки [PERSON], а саме: з 8 години 00 хвилин 1 липня до 18 години 00 хвилин 31 липня щорічно (без обов'язкової участі матері дитини); з 8 години 00 хвилин 15 січня до 18 години 00 хвилин 28 лютого щорічно (без обов'язкової участі матері дитини). Як на підставу для звернення до суду з даним позовом та в його обґрунтування автор позову зазначив, що проживає з відповідачем окремо і не можуть досягнути домовленості щодо періодичності побачень з дочкою і, таким чином, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з нею. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та вказала, що перешкод у спілкуванні з дитиною позивачеві не чинить, однак спосіб участі у її вихованні, що його просить встановити суд позивач, є неприйнятним, адже дитина за таким перебігом подій буде відлучатись від матері щонайменше на місяць, що у її віці неприпустимо. Крім цього, позивач повідомила суду та надала докази наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Представник третьої особи також зеперечувала щодо задоволення даного позову. Заслухав пояснення учасників судового провадження, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. З 13 вересня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9) від якого 26 серпня 2015 року народилась дитини [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області (а.с.14), та копії паспорта позивача (зворот а.с.16, 59) остання разом з дитиною зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно довідок, виданих Житомирським районним відділом ДВС ГТУЮ в Житомирській області 5 вересня 2017 року (а.с.53-54), у період з 30 січня 2017 року по 31 серпня 2017 року відповідач не отримувала від позивача призначених судом аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання дитини до її повноліття. Згідно консультативного висновку лікаря (а.с.57) малолітня [PERSON] має хворобу неврологічного характеру. Наданими суду поясненнями свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що з часу, коли позивач став працювати за кордоном, він перестав цікавитись життям дитини та надавати матеріальну допомогу. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 Сімейного Кодексу України). За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання (ст. 158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони проживають окремо і батько дитини, тобто позивач, більш як рік не бачив дитини, не спілкувався з нею, адже перебуває на заробітках за кордоном. Також беззаперечно доведено та іншого суду не надавалось на дослідження, що відповідач не чинить перешкоди позивачеві у вихованні дитини, зустрічам та спілкуванню тощо. Навпроти, позивач бажає аби батько приймав участь у вихованні дитини. Однак, надані відповідачем матеріали, свідчать, що батько не приймає участі в майновому забезпеченні дитини, адже з часу присудження аліментів за рішенням суду має заборгованість. Доводи представника позивача щодо того, що позивач не міг знайти відповідача аби переказати гроші, не підтверджені належними та допустимими доказами судом до уваги не приймаються відповідно до положень ст.ст. 57-61 ЦПК України та вважаються судом голослівними. Так само, судом встановлено, що позивач не ініціював питання перед органом опіки та піклування щодо своєї участі у вихованні дитини. Аналіз таких фактичних обставин справи у сукупності зі згадуваними нормами матеріального права і дають підстави суду стверджувати про відсутність правових підстав для задоволення позову адже: відповідач не чинить перешкоди позивачеві у вихованні дитини та позивач не звертався за вирішенням даного питання до органу опіки та піклування. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо особливостей стану здоров'я дитини та її прихильностей, а також вік, що не відомо позивачеві на теперішній час, адже ці фактори слугують окремими підставами для відмови у задоволенні позову, адже заявлені вимоги щодо способів участі батька у вихованні дитини терміном у місяць без участі матері, суд вважає, лише спричинить шкоду дитині, її фізіологічному та психічному стану. Приймаючи рішення щодо заявленого спору у зазначеному обсязі суд, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, вирішує питання щодо розподілу судових витрат і присуджує стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою та документально підтверджені витрати у розмірі 320 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved