Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з цивільним позовом в рамках кримінального провадження відносно [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП [INFO] за участю [PERSON] загинув її батько [PERSON] . Вина [PERSON] була повністю доведена в рамках досудового слідства та судового розгляду. На час скоєння ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП «Укрсипрт». Відповідно до вироку Люботинського міського суду від 29 грудня 2016 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. На підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2018 року [PERSON] звільненого від відбування основного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію». Згідно постанови Верхового суду від 19 червня 2019 року вирок суду першої інстанції та ухвалу Апеляційного суду Харківської області скасовано в частині вирішення цивільного позову, в іншій частині вирок та ухвалу залишено без змін. [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП, винуватцем якої визнано [PERSON] , загинув її батько [PERSON] .. З огляду на вищевикладене [PERSON] просила стягнути з відповідача ДП «Укрспирт» моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень, яку в подальшому, з урахуванням уточнень, зменшила до 500 000 гривень. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначила, що моральна шкода полягає у душевних, психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою близької людини- батька та дідуся своїх дітей, що неможливо відновити, і, враховуючи, що як у неї, так і у дітей, ці страждання залишаться довічно, просила стягнути з відповідача на її користь 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна їй. [PERSON] зазначає, що внаслідок гибелі батька, який був для неї рідною людиною, надав життєво важливі поради, допомагав їй та її родині своїми мудрими порадами, відігравав значну роль у житті її синів та її особисто. Після смерті батька позивач втратила спокій, впевненість у завтрашньому дні, довіру до оточуючих, бажання спілкуватися з рідними, близькими, друзями. Позивач та її родина постійно згадує батька, дідуся, який постійно мешкав з ними та без якого життя родини безповоротно змінилося. Позиції учасників справи Позивач, донька загиблого [PERSON] , просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень, завдану їй у зв`язку зі смертю батька внаслідок ДТП [INFO], яка сталася через порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху України. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що [INFO], в момент ДТП, [PERSON] керував технічно справним автомобілем ГАЗ 3110д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності ДП «Укрспирт», з яким обвинувачений перебував у трудових відносинах. Незаконні дії обвинуваченого призвели до смерті [PERSON] , який є її батьком. Ця подія призвела до суттєвих порушень її соціальних зв`язків з оточуючими людьми внаслідок пережитого стресу і погіршення стану здоров`я. Втрата батька спричинила їй фізичні страждання, які знизили якість її життя, рівень соціальної адаптації. Позивач зазначає, що батько був для неї рідною людиною, підтримкою та опорою в складних життєвих ситуаціях, надавав мудрі життєві поради, мешкав з нею та її родиною, допомагав матеріально та морально. Втрата батька має тяжкі психологічні наслідки не тільки для позивача, але і для її синів, бо вони також тяжко переживають загибель дідуся, який приділяв увагу їх духовному розвитку, допомагав у розвитку необхідних навичок. [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що після смерті батька значно погіршився її психо - емоційний стан, вона стала більш замкнутою, постійно перебуває в пригніченому стані, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, вона змушена витрачати час та кошти на лікування, що також відображається на її родині. Внаслідок вказаних обставин позивач втратила довіру до оточуючих, постійно відчуває занепокоєння, страх, не може працювати, припинила спілкування з знайомими та друзями. Після смерті батька [PERSON] має звикнути та пристосуватися до нового життєвого укладу. Через це в неї погіршилося здоров`я, що призвело до порушення її особистих немайнових прав, була порушена нормальна життєдіяльність, оскільки їй періодично приходиться проходити лікування, на що вона змушена витрачати немалі кошти, вона також постійно відчуває моральні страждання, в неї частково втрачені особисте та суспільне життя, частково порушені її відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені її плани на подальше життя, внаслідок чого в неї виникло почуття тривоги перед майбутнім. На підтвердження своїх вимог позивач надавала суду копії медичних довідок, з зазначенням діагнозів та призначеного лікування. Від проведення психолого - психіатричної експертизи позивач відмовилася, зазначивши, що вона після загибелі батька не працює, не має коштів для оплати експертного дослідження, яке коштує близько 10 000 гривень. Позивач неодноразово наголошувала на тому, що життя людини не підлягає жодній грошовій оцінці, тому надати розрахунок, чому саме таку суму вона просить стягнути вона не може, але при цьому зазначала, що цю суму вона вважає обгрунтованою та такою, що підлягаю стягненню за пережиті нею страждання. Представник відповідача ДП «Укрспирт» просила вибачення від імені підприємства у позивача, зазначивши, що їм дійсно шкода, що так сталося з батьком [PERSON] через винні дії їх працівника. Представник цивільного відповідача ДП «Укрспирт» позовні вимоги потерпілої не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. [PERSON] не оспорювала, що [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ДП «Укрспирт» та керував технічно справним автомобілем, перед тим пройшов інструктаж. Представник відповідача посилається на т е, що сам винуватець ДТП відшкодував затрати на поховання загиблого, намагався відшкодувати шкоду [PERSON] , але остання не бажала отримувати кошти, бо вважала їх недостатніми. Крім того, представник відповідача вказує на те, що страхова компанія виконала свої зобов`язання та відшкодувала потерпілій матеріальну та моральну шкоду. Вимоги позивача вважає необґрунтованими та не доведеними. В судових засіданнях представник відповідача не заперечувала проти відшкодування потерпілій шкоди в розмірі, аналогічному сплаченому страховою компанією. Третя особа [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] з наступних обставин. [PERSON] вказує на те, що він визнає свою вину у скоєному, щиро шкодує за вчиненим, постійно згадує події того дня і також відчуває моральні страждання. [PERSON] також зазначає, що він відшкодував відшкодував потерпілій матеріальні збитки, пов`язані з похованням її батька, [PERSON] , в загальній сумі 20168,00 грн. (6400,00 грн. - проведення похорону, та 13758,00 грн. - поминальний обід). [PERSON] вказував, що він неодноразово пропонував [PERSON] грошову компенсацію, але остання відмовлялася від її отримання, вважаючи її недостатньою. Сама ж [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй не було відомо про поштові перекази [PERSON] і якщо б їй запропонували отримати кошти, вона б їх отримала. Третя особа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про час і місце проведення судового розгляду, а також про зміст викладених у цивільному позові обставин і вимог, була повідомлена належним чином. Але в судове засідання представник третьої особи не з`явився, про своє ставлення до позовних вимог до суду не повідомив. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із змісту вироку Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2016 року [PERSON] [INFO], приблизно о 16:00, керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3110, р.н. [NUMBER] , та рухався по вул. Шевченко в м. Люботин Харківської області, зі сторони вул. Челюскіна в напрямку вул. Свято-Миколаївської. В районі буд. 68/1 по вул. Шевченко в м. Люботин Харківської області водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з мотоциклом «Іж-Юпітер», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3573-Дм/15 від 18 січня 2016 року причиною смерті [PERSON] став шок, що розвинувся унаслідок множинних відкритих переломів лівої нижньої кінцівки з розтрощуваннями м`язової тканини і пошкодженнями крупних судин. Порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] , виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом «ГАЗ-3110», не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з мотоциклом «Іж-Юпітер», що спричинило смерть водія мотоциклу «Іж- Юпітер» [PERSON] Порушення правил безпеки дорожнього руху, які встановлені у діях [PERSON] згідно висновку автотехнічної експертизи № 84/16 від 08 лютого 2016 року перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням події. Відповідно до вироку Люботинського міського суду від 29 грудня 2016 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. На підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2018 року [PERSON] звільненого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію». Згідно постанови Верхового суду від 19 червня 2019 року вирок суду першої інстанції та ухвалу Апеляційного суду Харківської області скасовано в частині вирішення цивільного позову, в іншій частині вирок та ухвалу залишено без змін. Судом також встановлено, що у результаті ДТП діями [PERSON] , який у відповідності до наказу № 49/38-к від 09 вересня 2014 року працював водієм автотранспортних засобів Карванського МПД ДП «Укрспирт», спричинено смерть потерпілого [PERSON] внаслідок ДТП. Останній є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09 вересня 1978 року та свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 18 вересня 1999 року. З наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про реєстрації ТЗ [NUMBER] вбачається, що автомобіль ГАЗ 31110 д.н. [NUMBER] , зареєстрований з 25 жовтня 2011 року на праві власності за Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», який є цивільним відповідачем. Правомірність використання [PERSON] транспортного засобу підтверджується подорожній листом № 519 від 26 грудня 2015 року. Сторони визнали та неоспорювали, що [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем. Позивач є донькою загиблого [PERSON] та мешкали разом з ним. Як вбачається з листа ПРАТ «Страхова компанія універсальна» страховою компанією було виплачено [PERSON] відшкодування у звязку зі смертю батька: 16536 грн. - моральна шкода та 15 366 витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника. Позивач не оспорювала факт перерахування вказаних сум відшкодування. Таким чином, всі вищеперелічені обставини не підлягають доказуванню. Мотивувальна частина Позиція суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 та 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст.ст. 78, 79 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Отже, статтею 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення статей 1187, 1188 ЦК є спеціальними по відношенню до статей 1166, 1167 ЦК, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Як встановлено судом [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з цивільним відповідачем ДП «Укрспирт» (працював водієм) та керував технічно справним автомобілем ГАЗ-3110, що належить вказаному підприємству. Правомірність використання [PERSON] транспортного засобу підтверджується подорожнім листом від [INFO]. В результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, автомобіль ГАЗ-3110 виїхав на зустрічну смугу руху де зіткнувся із мотоциклом «Іж-Юпітер», внаслідок чого водій мотоцикла [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Таким чином, в результаті неправомірних дій засудженого [PERSON] було завдано шкоди у робочий час, діями, які пов`язані з виконанням ним своїх трудових (службових) обов`язків у ДП «Укрспирт», яке є власником джерела підвищеної небезпеки та, в розумінні ст. 1167, 1187 ЦК України, як власник як (володілець) цього джерела підвищеної небезпеки має відшкодовувати шкоду, завдану працівником. Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 1000 - 5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, враховує всі обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, поведінки обох сторін, глибину страждань позивача, яка є донькою загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, суд визнає факт заподіяння моральної шкоди діями працівника відповідача ДП «Укрспирт» позивачу - [PERSON] , та враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. співрозмірними із завданою шкодою, їх розмір знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Суд також враховує стан здоров`я позивачки, тяжкість та трагічність наслідків дорожньо-транспортної пригоди,з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок смерті батька, що є незворотніми.Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм, змусило звернутись до суду за захистом своїх прав, вживати дії, направлені на доведення своєї правової позиції, докази на підтвердження немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення, істотність змін в житті, тощо) у судовому засіданні підтверджено, а тому

Outcome: partial