Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

ПАТ АТ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 24.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір №331 к-ф, відповідно до умов кредитного договору позивач надав кошти у вигляді кредиту у розмірі 75000 доларів США для придбання квартири на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2027 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних. З метою забезпечення зобов`язання за кредитним договором між [PERSON] та позивачем укладено іпотечний договір №331 к-ф. Також зазначив, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язання прийнято нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Правонаступниками померлого є відповідачі. Станом на 05.06.2020 заборгованість [PERSON] складає 1254914,21 грн.. У позовній заяві просив суд стягнути з правонаступників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором №331 к-ф від 24.12.2007 року в сумі 1254914,21 гривень шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме чотирьохкімнатну квартиру, яка знаходиться у [ADDRESS] та належить померлому [PERSON] .. 09.07.2020 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави у даній справі відкрито провадження та вирішено справу розглянути за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 21.10.2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що розмір заборгованості визначений позивачем документально не підтверджується. Крім того, зазначила, що борг стягувався за рішенням суду по справі №552/6422/14-ц, а тому позивач невірно зробив розрахунок заборгованості, оскільки починаючи з 2014 року його права захищені ст.625 ЦКУ. Також посилалась на те, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя, нараховані зобов`язання після смерті фактично не пов`язані з особою позичальника і тому не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Зазначила, що претензія до спадкового майна пред`явлена з порушенням строку визначеного ЦКУ, а позов - порушенням трирічного строку позовної давності. Крім того, зазначила, що предмет іпотеки оцінено у розмірі 427 000 грн.. У зв`язку з викладеним позовні вимоги є безпідставними та такими, що порушують законні права та інтереси відповідача. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 11.11.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що 10.11.2017 року направлена претензія кредитора АБ «Укргазбанк» до спадкодавця [PERSON] до Другої Полтавської державної нотаріальної контори. Листом від 21.11.2017 року Полтавська державна нотаріальна контора повідомила, що претензія направлена за належністю, а саме до приватного нотаріуса Сокирченко Т.П., яка завела спадкову справу, а тому позивач завчасно пред`явив свої вимоги до спадкоємців. Також зазначила, що 21.11.2017 року позивачу стало відомо про смерть [PERSON] та направлено претензію суми заборгованості. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2018 року стало відомо про правонаступників померлого, а саме про відповідачів. До суду позивач звернувся 25.06.2020 року у межах строків позовної давності. Також посилалась на те, що висновок ХНДІСЕ ім.заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 18.11.2016 року є не актуальним та був предметом розгляду іншої справи. Вимоги кредитора можуть бути задоволені лише у межах вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 12.01.2021 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що [PERSON] визнає позовні вимоги у частині 427 000 грн., тобто вартості майна, інші вимоги не визнають. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 24.12.2007 року між ВАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №331 к-ф відповідно до умов якого позивач надав кошти у вигляді кредиту у розмірі 75000 доларів США для придбання квартири на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2027 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних./т.1, а.с.7-9/ Відповідно до договору іпотеки №331 к-ф без оформлення заставної, встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №331-кф, прийнято нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Вартість квартири становить 427 000 грн.. /т.1, а.с.10-12/ [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2017 року./т.1, а.с.13/ Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2018 року встановлено, що правонаступниками [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /т.1 а.с.14-17/ З матеріалів спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що 22.08.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. із заявою про прийняття спадщини. 14.11.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. із заявою про прийняття спадщини. 22.11.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сокирченко Т.П. із заявою про прийняття спадщини./ т.2 а.с.1-11/ Також із матеріалів спадкової справи вбачається, що 05.02.2018 року приватний нотаріус надіслала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] претензії кредитора АБ «Укргазбанк» до спадкодавця [PERSON] /т.2 а.с.26-28/ Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. На підтвердження розміру заборгованості позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №331к-ф від 24 грудня 2007 року. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву посилалась на те, що розмір визначений позивачем документально не підтверджується, що вбачається із даних висновку ХНДІСЕ ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, однак даний висновок був складений у межах іншої цивільної справи (справа №552/1337/16-ц), а тому суд не бере його до уваги. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З наведеного банком розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути нараховану пеню станом на 04.06.2017 року у розмірі 125 373,66 грн., тобто поза межами річного строку позовної давності, визначеного статтею ч. 2 ст. 258 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у в задоволенні позову в частині стягнення пені необхідно відмовити. Крім того, суд приймає до уваги, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2014 року, яке набрало законної сили вже стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за процентами згідно кредитного договору від 24 грудня 2007 року № 331 к-ф в сумі 673,08 доларів США, з яких заборгованість по процентах поточна - 333,34 долари США, заборгованість по процентах прострочена - 339,74 доларів США, та пеню за порушення виконання зобов`язання у розмірі 919,50 грн., яка утворилась станом на 30 жовтня 2014 року. При проведенні розрахунку позивачем дана сума включена. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Із розрахунку заборгованості вбачається, що банк розраховує заборгованість по відсоткам за період із грудня 2007 року по червень 2017 року, з врахуванням заборгованості, яка стягнута за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2014 року.. Крім того, з розрахунку заборгованості не зрозуміло, як сплачувалась сума тіла кредиту, тобто дати оплати та суми. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази, з яких би можливо було встановити розмір заборгованості. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed