Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (далі - Банк) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 1 - 2). На підставі укладеного 06 грудня 2016 року договору № А37-0097189-16-START позивачем надано [PERSON] кредит у вигляді встановленого овердрафту на картковому рахунку [NUMBER] зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців. Позичальник грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісії, тощо) за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 542,36 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 596,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 758,67 грн., інфляційних втрат за кредитом - 165,66 грн., інфляційних витрат за процентами - 21,28 грн.). Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з'явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 06 грудня 2016 року між ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про приєднання до Правил (Договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами № А37-0097189-16-START (а.с. 13), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого овердрафту на картковому рахунку [NUMBER], зі сплатою 28 % річних за користування кредитом, строком на 12 місяців. Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На виконання даного договору позичальнику видано платіжну картку (а.с. 16). Відповідач кредитом користувався (а.с. 17 - 22), проте порушив зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 24 - 25) станом на 23 серпня 2018 року допустив заборгованість в розмірі 2 542,36 грн., яка складається з: із заборгованості за кредитом в сумі 1 596,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 758,67 грн., інфляційних втрат за кредитом - 165,66 грн., інфляційних витрат за процентами - 21,28 грн. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Суд вважає, що Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом та інфляційних втрат за кредитом суд визнає обґрунтованим. Суд не погоджується з періодом, за який розрахована заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Строк кредитування закінчився 05 грудня 2017 року із закінченням строку дії кредитування. Відтак, у межах строку кредитування по 05 грудня 2017 року позичальник мав зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 06 грудня 2017 року, позичальник мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. За вказаних обставин, позивач має право вимагати сплати відповідачем процентів в сумі 252,61 грн. за користування кредитом у період з 06 грудня 2016 року до 05 грудня 2017 року включно. У зв'язку із наведеним, обґрунтованою сумою інфляційних витрат за процентами є 18,09 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають заборгованість за кредитним договором в сумі 1 849,36 грн., втрати від інфляції - 183,75 грн. та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 3).

Outcome: partial