Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Наприкінці березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 13 травня 2014 року згідно з копією нотаріально посвідченої довіреності, яку [PERSON] видала [PERSON] з правом представництва її інтересів, в тому числі в органах Державтоінспекції, а також в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх питань, пов'язаних з розпорядженням від її імені (продаж, обмін, оренда тощо) транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», модель G 500 V 8, 2000 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER]. 23 травня 2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «Спецавтогруп» договір комісії. Відповідно до якого [PERSON] передав, а ТОВ «Спецавтогруп» прийняв на себе обов'язки з реалізації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER]. В той самий дань на підставі заяви, поданої на ім'я начальника ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві, даний автомобіль був знятий з обліку та реалізований ТОВ «Спецавтогруп» з оформленням на ім'я позивача, як покупця довідки-рахунку від 23 травня 2014 року з подальшою реєстрацією за ним автомобіля в Державтоінспекції. Таким чином автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER], було реалізовано на підставі договору комісії з оформленням довідки-рахунку. Купівлі автомобіля та його реєстрація в Державтоінспекції були здійснені нібито особисто позивачем. Однак, в дійсності позивач ніколи не купував даний автомобіль, не сплачував коштів за це, не підписував договорів і не подавав заявок, довідок тощо до торгівельних організацій та органів Державтоінспекції з цього приводу. Зважаючи на це, [PERSON] просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER], оформлений довідкою-рахунком серії ВІА №504374 від 23 травня 2014 року, виданої ТОВ «Спецавтогруп» на користь [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив суд задовольнити його. Представник ТОВ «Спецавтогруп» та [PERSON] не з'явилися у судове засідання, про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник ВМЮЗ УДАІ ГУМВС України [PERSON] просив суд розглядати справу без участі представника управління. Третя особа [PERSON] надав до суду письмове клопотання, яким проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Крім того, [PERSON] додатково пояснив, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13 травня 2014 року він був уповноважений [PERSON] представляти її інтереси в тому числі в органах Державтоінспекції з питань, пов'язаних з продажем автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з цим, він зняв автомобіль з обліку в органах ДАІ та 23 травня 2014 року уклав з ТОВ «Спецавтогруп» договір комісії, згідно з яким передав автомобіль цьому товариству на реалізацію. Яким чином в подальшому автомобіль був оформлений на позивача, [PERSON] не відомо. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER]. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.7). 13 травня 2014 року [PERSON] видала довіреність, якою вона уповноважила [PERSON] розпоряджатися від її імені (продати, обміняти, передати в оренду тощо) транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER]. Для чого представнику надавалось в тому числі право зняти транспортний засіб з обліку або поставити транспортний засіб на облік в органах ДАІ (а.с.6). На підставі заяви №40216943 від 23 травня 2014 року від імені [PERSON] транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER], було знято з обліку для реалізації (а.с.8). 23 травня 2014 року між ТОВ «Спецавтогруп» та [PERSON] був укладений договір комісії. За умовами якого, [PERSON] передав, а ТОВ «Спецавтогруп» прийняв на себе обов'язки з реалізації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9-11). 23 травня 2014 року ТОВ «Спецавтогруп» видав довідку-рахунок серії ВІА №504374 (а.с.12). Зі змісту якої вбачається, що [PERSON] за грошові кошти у розмірі 149000 гривень був відчужений автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова [NUMBER]. Відповідно до витягу з бази НАІС ДДАІ МВС України щодо реєстраційних операцій з автомобілем марки «Mercedes-Benz», номер кузова [NUMBER], власником автомобіля вказано [PERSON] та вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації, здійснена на підставі довідки-рахунку серії ВІА №504374 від 23 травня 2014 року (а.с.30-32). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - ч.3, ч.5 та ч.6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що позивач не мав наміру та не вчиняв дій, спрямованих на придбання вищезазначеного автомобіля. Таким чином відчуження автомобіля на користь [PERSON] було вчинено поза його волевиявленням. Вказане свідчить, що договір купівлі-продажу автомобіля суперечить ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України. Тому суд вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mercedes-Benz», номер кузова [NUMBER], укладення якого підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА №504374, виданою 23 травня 2014 року ТОВ «Спецавтогруп», належить визнати недійсним. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 19 березня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Пред'явлений ним позов задоволений. З огляду на це, з ТОВ «Спецавтогруп» та [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору по 121 гривень 80 копійок з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved