Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Наприкінці червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в період часу з 25 липня 2010 року по 19 серпня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу ними було придбано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташовується в [ADDRESS] та ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, що розташовуються в [ADDRESS]. Відповідно до умов договорів купівлі-продажу від 06 вересня 2010 року продаж земельної ділянки вчинено за 87530 гривень, з яких 18794 гривень отримано продавцем під час підписання договору, а залишок грошових коштів сплачується [PERSON] рівними частинами до 25 липня 2012 року. В свою чергу, продаж ? частини житлового будинку здійснено за 70470 гривень, з яких 1746 отримано продавцем під час підписання договору, а залишок сплачується [PERSON] рівними частинами до 25 серпня 2012 року. Зважаючи на певні фінансові складнощі, а також те, що продавець часто виїжджала за межі України, фактично грошові кошти за житловий будинок та земельну ділянку сплачувались чотирма платежами в період з 01 жовтня 2014 року по 27 квітня 2017 року. Тому лише частина коштів за спірне нерухоме майно була сплачена в період перебування сторін у шлюбі: за земельну ділянку - 18794 гривень, за житловий будинок - 1746 гривень. Відповідно саме ця частина є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частинах. Тому [PERSON] просить поділити спільне сумісне майно, визнавши за ним право власності на ? частину житлового будинку №3 з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташовується в [ADDRESS], сплативши на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 10270 гривень. У судовому засіданні [PERSON] підтримав пред'явлений позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 липня 2010 року по 19 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області (а.с.22). 08 грудня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується відміткою про сімейний стан в паспорті громадянина України, виданого на її ім'я (а.с.55-58). 06 вересня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Шакодько О.П., [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташовується по [ADDRESS] (а.с.7-8,). В той же день на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Шакодько О.П., [PERSON] придбав ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд [ADDRESS] (а.с.12-15,16). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 вересня 2010 року продаж земельної ділянки вчинено за 87530 гривень, з яких 18794 гривень отримані продавцем до підписання цього договору, а решту грошових коштів [PERSON] зобов'язався сплатити до 25 липня 2012 року щомісячними платежами у розмірі 2864 гривень. Водночас, згідно умов договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 вересня 2010 року продаж ? частини житлового будинку вчинено за 70470 гривень, з яких 1746 гривень отримані продавцем до підписання цього договору, а решту грошових коштів [PERSON] зобов'язався сплатити до 25 серпня 2012 року щомісячними платежами у розмірі 2864 гривень. На виконання умов зазначених договорів купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] сплатив на користь [PERSON] грошові кошти за придбання земельної ділянки у розмірі 87530 гривень та за придбання частини житлового будинку - 70470 гривень, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами [PERSON] від 27 квітня 2017 року (а.с.23,24). З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, встановлено, що у зв'язку з певними фінансовими складнощами, а також у зв'язку з тим, що [PERSON] тривалий час перебувала за межами України, фактично сплата грошових коштів за договорами купівлі-продажу від 06 вересня 2010 року відбувалась окремими платежами, а не згідно графіку, визначеного вказаними договорами, зокрема 01 жовтня 2014 року, 10 січня 2015 року, 10 січня 2015 року та 01 червня 2016 року, 27 квітня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються копіями розписок [PERSON] про отримання грошових коштів з вказівкою на відсутність претензій з приводу порушення графіку, визначеного договорами купівлі-продажу (а.с.25-32). Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухоме майно дійсно було придбано під час перебування сторін у шлюбі, але фактична сплата грошових коштів за вказане нерухоме майно здійснювалась [PERSON] вже після розірвання шлюбу з [PERSON] Так, лише 03 травня 2017 року право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташовується в [ADDRESS] та ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовуються в [ADDRESS], було зареєстровано за [PERSON], згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9,18) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є дядьком позивача та особисто надавав матеріальну допомогу останньому. Зокрема, вказана фінансова допомога була потрібна [PERSON] для погашення заборгованості за договорами купівлі-продажу земельної ділянки та частини житлового будинку. Грошові кошти надавались позивачу у період 2015-2016 років. Розписок про отримання грошових коштів від позивача не вимагав, оскільки він брав в борг, а потім повертав грошові кошти. Зважаючи на викладене, в період перебування сторін у шлюбі ними була сплачена частина грошових коштів з загальної вартості за придбане нерухоме майно, а саме за земельну ділянку - 118794 гривень та за житловий будинок - 1746 гривень. Тому частка [PERSON] у спірному нерухомому майні є незначною. При цьому, [PERSON] не цікавиться вказаним майном, в житловому будинку не мешкає, не бере участі у витратах на його утримання. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно з ч.2 цієї статті суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі №6-37цс13,право особи на частку у спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і грошова компенсація вартості частки співвласника буде внесена іншим співвласником на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладені обставини частка відповідача в спірних об'єктах нерухомого майна є незначною і вона не може бути виділена в натурі. Відповідач не користується ними. Ця обставина свідчить про те, що припинення права на ? частку вказаного майна не завдасть істотної шкоди її інтересам. Загальна сума грошових коштів, яка була сплачена [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі за придбання спірного майна становить 20540 гривень. Тому [PERSON] вніс на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду Київської області грошові кошти в розмірі 10270 гривень, що становить ? частину вартості даного майна, що підтверджується квитанцією №30 від 09 січня 2018 року (а.с.67). Тому суд вважає за допустиме припинити право власності [PERSON] на ? частину в земельній ділянці та житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташовуються по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на дане нерухоме майно, виділивши відповідачу грошові кошти в розмірі 10270 гривень, що знаходяться на депозитному рахунку Бориспільського міськрайонного суду Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved