Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Бердянської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. На території Бердянського району зареєстрована і проживає [PERSON], яка має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, ухиляється від виховання своїх дітей, не працює, рекомендації лікаря по догляду за дітьми не виконує, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей. Житлово-побутові, санітарно-гігієнічні умови в будинку відповідачки незадовільні. Сім'я тривалий час перебуває під контролем Андріївської селищної ради, Осипенківської сільської ради, служби у справах дітей, медичних працівників КУ «Бердянський районний центр первинної медико-соціальної допомоги», із [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, створення належних умов для життя, дотримання санітарно-гігієнічних норм, недопущення зловживання спиртними напоями, але позитивних змін не відбулось. На даний час діти влаштовані в КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. За таких обставин позивач вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав та зобов'язати її виплачувати аліменти на користь майбутнього опікуна дітей або на користь державного закладу, куди будуть влаштовані діти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка позов визнала частково і пояснила суду, що на даний час вона не може створити для дітей належні умови для проживання і виховання, матеріально їх забезпечити. Вважає, що на теперішній час дітям буде краще під наглядом держави, але буде намагатися виправитися для отримання можливості поновити свої батьківські права відносно дітей. Вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання дітей не визнала з тих підстав, що не має на це матеріальної можливості. Представник третьої особи просила позов задовольнити та пояснила, що службою у справах дітей із [PERSON] неодноразово проводилась профілактична робота щодо належного виховання її дітей, але відповідачка висновків для себе не зробила, зловживати спиртними напоями не перестала, належних умов для проживання дітей не створила, не цікавиться станом їх здоров'я. Вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачкою не створено належних умов для проживання, розвитку та виховання дітей. Згідно громадської характеристики, наданої Андріївською селищною радою, [PERSON] за місцем проживання характеризується незадовільно, зловживає спиртними напоями, до селищної ради неодноразово надходили скарги на невиконання батьківських обов'язків, постійне залишення своїх дітей без нагляду та піклування. Наказами від 14 квітня 2016 року «Про взяття дитини на облік» [PERSON], [PERSON], [PERSON] було взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Під час перебування дітей на обліку сім'ю [PERSON] неодноразово відвідувала комісія з метою обстеження умов проживання, про що були складені відповідні акти, згідно з якими за місцем проживання відповідачки з дітьми були виявлені антисанітарні умови проживання, в будинку холодно, дрова та вугілля відсутні, продуктів харчування не було, або продукти були в незначній кількості, діти були голодні, в брудному одязі; засоби гігієни, постільна білизна, іграшки, книжки були відсутні, діти не забезпечені взуттям та одягом по сезону. З метою надання соціальної допомоги діти були тимчасово влаштовані до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР. [PERSON] проживала із співмешканцем, хворим на відкриту форму туберкульозу. Незважаючи на те, що вона знала про це захворювання, відповідачка не вжила заходів для убезпечення дітей, в зв'язку із чим [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні ЗОПТДК, а [PERSON] та [PERSON] оздоровлювались в Запорізькому протитуберкульозному санаторії. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 10 травня 2016 року відповідачку було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Свідок [PERSON], яка працює спеціалістом Осипенкеівської селищної ради, пояснила суду, що старша дитина відповідачки не ходила до школи, не ночувала дома, діти були недоглянуті. [PERSON] часто буває побитою, пояснює, що її б'є співмешканець. За місцем проживання відповідачки дуже брудно, санітарні умови незадовільні, книги та іграшки для дітей відсутні. Із [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди, але безрезультатно. Як вбачається із пояснень свідка [PERSON], працюючої спеціалістом по роботі з молоддю Андріївської селищної ради, [PERSON] проживає на території селищної ради з жовтня 2015 року. Після приїзду позивачки сільський фельдшер не мала можливості обстежити дітей, отримати медичну документацію в зв'язку із не допуском відповідачкою. Від мешканців села надходили скарги про те, що діти залишаються дома самі, гуляють на смітнику. Під час останнього обстеження умов проживання [PERSON] було виявлено, що стіни в будинку обідрані, постільної білизни не було, одяг у дітей брудний, на столі лежало сміття, їжі не було. Згідно висновку органу опіки та піклування від 26 січня 2017 року № 01-27/076, діючи виключно в інтересах неповнолітніх дітей, орган опіки та піклування Бердянської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей. Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ніякої участі у вихованні дітей не приймає, не займається їх вихованням, не цікавиться станом їх здоров'я, умовами життя, не піклується про фізичний, духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому є всі правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved