Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № HAE5AK01110011 від 28.12.2006 в розмірі 14478,64 грн., відшкодувати судові витрати, посилаючись на те, що [PERSON] отримав у розпорядження кредитні кошти в розмірі, у строк та на умовах, визначених договором, однак свої зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом та нарахованою пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Розмір заборгованості станом на 24.07.2015 складав 72618,64 грн. При цьому у 2012 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави та рішенням суду від 05.03.2013 постановлено було звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», обумовлена сторонами договору вартість предмета застави складала 58140,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] різницю між розміром заборгованості за кредитним договором згідно наданого суду розрахунку та вартістю предмета застави, що складає 14478,64 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на підставі рішення суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої визначено банком, вже було вирішено спір шляхом звернення стягнення на предмет застави, вартість від реалізації якого мала покрити розмір заборгованості, встановленої судом, при цьому даних про реалізацію предмета застави позивачем не надано, інформація про стан виконання рішення суду від 05.03.2013 відсутня, а тому вважати уточнені позовні вимоги обґрунтованими не має підстав. Крім того представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.12.2006 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAE5AK01110011, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 56774,80 грн. строком до 29.12.2011 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,08% річних на суму залишку заборгованості. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором банк виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] в розпорядження грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.11.2012 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAE5AK01110011 від 28.12.2006. 05 березня 2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова у справі № 2020/12656/2012 постановлено рішення суду, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором \~№ НАЕ5АК01110011 від 28.12.2006 у розмірі 27258,26 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ГАЗ 3302, 2006 року випуску, фургон ізотермічний - С, № кузова/шасі 33020070408414, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Вказаний предмет застави було передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належного йому на праві приватної власності заставного майна: автомобіль ГАЗ 3302, 2006 року випуску, фургон ізотермічний - С, № кузова/шасі 33020070408414, реєстраційний номер [NUMBER], комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу. Даним рішення було визначено розмір заборгованості за кредитним договором № НАЕ5АК01110011 від 28.12.2006, а саме 27258,26 грн. Вказаний розмір заборгованості був визначений станом на 15.11.2012 та складався з заборгованості за кредитом 14041,67 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 9851,99 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 130,24 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в межах строку позовної давності за період з 29.11.2011 по 15.11.2012 в розмірі 3234,36 грн. В жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № НАЕ5АК01110011 від 28.12.2006 в розмірі 72618,64 грн. Зазначений розмір заборгованості був визначений банком станом на 24.07.2015 та складався із заборгованості за кредитом 14041,57 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 18094,85 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 130,24 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 40351,88 грн. за період з 21.02.2009 по 24.07.2015. В ході розгляду справи представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] різницю між розміром заборгованості за кредитним договором (72618,64 грн.) та вартістю предмета застави, визначеного Договором застави рухомого майна № НАЕ5АК01110011 від 28.12.2006 (58140,00 грн.) в сумі 14478,64 грн. Суд із позицією представника позивача погодитися не може з наступних підстав. Так, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в заставу рухоме майно. Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2013 було визначено розмір заборгованості боржника [PERSON] 27258,26 грн. та в рахунок погашення даної заборгованості звернуто стягнення на предмет застави, вартість якого складає 58140,00 грн., про що зазначається представником позивача та не спростовується матеріалами справи, тобто мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст.. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події\~\~( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст.. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. В ході розгляду справи представником відповідача неодноразово зазначалось, що предмет застави було передано банку, його вартість на той час значно перевищувала розмір заборгованості, до теперішнього часу жодної інформації про стан виконання рішення суду відповідачу не надходило, що, на думку представника відповідача, свідчило про повне погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед банком. В свою чергу представник банку не надав суду даних про реалізацію предмета застави, виконання рішення суду, в той час як заявляє вимоги про стягнення заборгованості, в тому числі і пені, яку нараховує всупереч положень про спеціальну позовну давність за період з 21.02.2009 по 24.07.2015, тобто більше ніж один рік, включаючи і тіло кредиту та комісію, про що вже вирішувалось питання при ухваленні рішення суд від 05.03.2013. За таких обставин суд вважає, що заявлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № HAE5AK01110011 від 28.12.2006 не обґрунтований, жодних належних та допустимих доказів на його підтвердження не надано та судом в ході розгляду справи не встановлено, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed