Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк 21.07.2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №VOKVA800000894 від 01.08.2008 року в розмірі 13696 доларів США 08 центів (що за курсом НБУ складає 287617,73 гривень). Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 20.08.2015 року, за клопотанням сторони відповідача, було зупинено провадження у вищевказаній справі до вирішення справи у порядку кримінального провадження. 29 вересня 2016 року провадження у даній справі №159/3908/15-ц (провадження №2/159/23/16) ухвалою суду було відновлено та призначено до судового розгляду. Згодом, 03.11.2016 року від сторони відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набранням законної сили судовим рішенням у справі №159/4113/16-ц (провадження №2/159/1477/16) за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 03.11.2016 року клопотання сторони відповідача було задоволено та зупинено провадження у даній справі. За клопотанням сторони позивача Ковельським міськрайонним судом 17.10.2017 року було відновлено провадження у справі №159/3908/15-ц та призначено її до судового розгляду. 10 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №VOKVA800000894 від 01.08.2008 року в розмірі 11190 доларів США 57 центів (що за курсом НБУ складає 235002,02 гривень) (з яких заборгованість по відсотках за користування кредитом 159 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 476,30 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 10011,05 доларів США, штраф (фіксована частина) 11,90 доларів США, штраф (процентна складова) 532,32 доларів США) та судовий збір. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк 01.08.2008 року був укладений кредитний договір №VOKVA800000894 про надання кредиту в сумі 7217,33 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 31.07.2013 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також, згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши кредит, а позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у звязку із чим виникла заборгованість, яка, із відрахуванням суми, яка була задоволена судовим рішенням Апеляційного суду Волинської області від 01.02.2013 року, становить 10646,35 доларів США (з яких заборгованість по процентам за користування кредитом 159,00 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 476,30 долари США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 10011,05 доларів США), а також штрафи відповідно до договору в сумі 544,22 долари США, і в кінцевому результаті заборгованість становить 11190,57 доларів США. За вказаних обставин позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11190,57 доларів США та сплачений у справі судовий збір. У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення судової повістки. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності відповідача. У заяві також вказала, що просить прийняти рішення із врахуванням обставин вказаних у запереченні на позовну заяву. Із поданого відповідачем [PERSON] заперечення на позовну заяву (а.с.101) убачається, що останній вважає вимоги позивача не обгрунтованими відповідним чином та такими, що не підлягають до задоволення оскільки у своєму позові ПАТ КБ «Приватбанк» не врахував рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.02.2013 року та не правильно розрахував суму боргу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» «у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях». Згідно кредитного договору №VOKVA800000894 від 01.08.2008 року, який було укладено між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], ПАТ КБ „ПриватБанк зобовязувався видати відповідачу (позичальнику) кредит в сумі 7217,33 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 31.07.2013 року (а.с.10-17). Із матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] отримав вищевказаний кредит та придбав автомобіль марки «ISUZU», 1992 року випуску (а.с.17, зворотній бік). Позичальник [PERSON] брав на себе зобовязання надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення вищевказаних вимог ЦК України та умов договору на момент звернення позивача в суд та розгляду справи судом, відповідач [PERSON] кошти за вищевказаним кредитним договором не повернув та відсотки не сплатив. З матеріалів справи убачається, що 01.02.2013 року (справа №0306/6185/12) Апеляційним судом Волинської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 16239,68 доларів США (а.с.102-104). Із урахуванням вищевказаного рішення суду позивачем 10.01.2018 року було подано до суду уточнену позовну заяву (а.с.115-116), де просить стягнути із відповідача уже меншу суму боргу (11190,57 доларів США), а також подано новий розрахунок такої заборгованості (а.с.120-121). Відповідно до розяснень, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як убачається з розрахунку суми боргу (а.с.120-121) станом на 01.07.2015 року по кредитному договору №VOKVA800000894 від 01.08.2008 року позичальник [PERSON] свої зобовязання не виконав, і сума заборгованості (із урахуванням рішення апеляційного суду Волинської області від 01.02.2013 року (а.с.117-119)) складає 11190,57 доларів США (що за курсом НБУ складає 235002,02 гривень), з яких заборгованість по відсотках за користування кредитом 159 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 476,30 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 10011,05 доларів США, штраф (фіксована частина) 11,90 доларів США, штраф (процентна складова) 532,32 доларів США. Окрім того, згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від16.02.2017 року у справі №159/4113/16-ц (провадження №2/159/86/17) було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитно-заставного договору недійсним. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15.06.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення суду залишено без змін. Тобто, вищезгаданий кредитний договір №VOKVA800000894 від 01.08.2008 року є дійсним. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надано. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно договору та не сплачує кредит та відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача із позичальника [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору №VOKVA800000894 укладеному 01.08.2008 року. Згідно платіжного доручення №IHB96B12TG від 06.07.2015 року убачається, що позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 2876,18 гривень. Судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2350 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved