Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

ПАТ «КБ «Приват Банк» звернувся до Дергачівського районного суду з позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2010 року у розмірі 11717 гривень 64 копійки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.12.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору б/н від 14.12.2010 року, «Правил користування платіжною картою», «Умов та правил надання банківських послуг» [PERSON] зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 30.09.2015 року має заборгованість 11717 гривень 64 копійки, яка складається з наступного: - 2085 гривень 10 копійки - заборгованість за кредитом; - 6498 гривень37 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2100 гривень заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 534 гривні 17 копійок - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду уточнений розрахунок заборгованості [PERSON]за період з 23.01.2013 року по 08.03.2016 року та заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що вона заборгованість сплачувала, на підтвердження чого надала суду копії квитанцій. Вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір б/н від 14.12.2010 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2600 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-30). Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі, вставленому договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник [PERSON] зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, «Правил користування платіжною картою», «Умов та правил надання банківських послуг», тобто зобовязання за вказаним договором не виконала. Щодо пояснень [PERSON] про часткову сплату заборгованості та надання нею копій квитанцій про сплату, суд доходить до наступного. Як вбачається з наданої копії видаткової накладної №20/12/2013 від 20.12.2013 року на суму 700 гривень, постачальником зазначена [PERSON], покупцем ТОВ «НВП ТЕКО ЛТД», призначення платежу - за піддони сума у розмірі 700 гривень (а.с.47). З копії платіжного доручення №471 від 19.12.2014 року на суму 1850 гривень, вбачається, що платник ТОВ «НВП ТЕКО ЛТД», отримувач [PERSON], призначення платежу за піддон (а.с.48). Зазначені в копіях документів платник та отримувач жодного відношення до справи не мають. Отже, з них не вбачається сплата заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2010 року. Крім того, пояснення про оплату коштів спростовуються поданими розрахунками, в тому числі уточненим розрахунком на а.с. 61-69. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань станом на 30.09.2015 року відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 11717 гривень 64 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2885 гривень 10 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6498 гривень37 копійок; заборгованості за пенею та по комісії за користування кредитом у розмірі 2100 гривень; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; штрафу (процентна складова) у розмірі 534 гривні 17 копійок (а.с.3-4). Частковому задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з [PERSON]. пені у розмірі - 2100 гривень. На підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги розмір заборгованості після застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» пеню у розмірі 1100 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial