Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Первомайської державної адміністрації Миколаївської області (далі - Орган опіки) звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] Мотивуючи позовні вимоги Орган опіки зазначив, що батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є відповідач та [PERSON], яка рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.07.2005р. позбавлена батьківських прав відносно дітей. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2005р. [PERSON] був засуджений за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 13 років. Над дітьми була встановлена опіка та вони були передані на виховання бабусі [PERSON] 02.12.2014р. [PERSON] звільнився з місць відбування покарання, але повернути дітей не намагався. Відповідач проживає в Арбузинському районі разом з дружиною в будинку, який пристосований до проживання лише у літній період. Умови проживання дітей в будинку не створені. У власності нерухомого майна [PERSON] не має, не працює, вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає. З приводу вказаного на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Первомайській райдержадміністрації від 13.03.2015р. було вирішено підготувати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, Орган опіки просить позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, мотивуючи тим, що він любить своїх дітей, однак не має можливості утримувати їх. Після звільнення з місць позбавлення волі він не може знайти роботу. Однак, по можливості, він передає гроші матері [PERSON] на утримання дітей. Представник Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області підтримала позов та просила його задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Мати дітей [PERSON] рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.07.2005р. позбавлена батьківських прав відносно них (а.с. 10). Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2005р. [PERSON] був засуджений за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 13 років. Таким чином, рішенням виконавчого комітету Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 16.08.2005р. №3 над [PERSON] та [PERSON] встановлено опіку та опікуном призначено бабусю [PERSON] (а.с.20). Діти проживають разом із [PERSON], яка утримує їх, займається їхнім вихованням та доглядає їх (а.с.21). Відповідач звільнився з місць позбавлення волі 02.12.2014р. умовно-достроково (а.с. 15). Проживає він разом із дружиною [PERSON] в дачному кооперативі в с.Панкратове Арбузинського району Миколаївської області у дачному будинку, який пристосований для проживання лише в літній період (а.с. 18). Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вище вказаної Постанови визначено, що, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, які визначені ст.. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. [PERSON] в період з 20.01.2005р. по 02.12.2014р. відбував покарання у вигляді позбавлення волі в установах Державної кримінально-виконавчої служби (а.с. 15), отже був позбавлений спілкування з дітьми. В судовому засіданні відповідач зазначив, що любить дітей, не хоче від них відмовлятися, однак через те, що він не може знайти роботу не може їх утримувати. Проживає він зі своєю дружиною [PERSON] Існує за рахунок тимчасових заробітків. Після звільнення з місць позбавлення волі він спілкується з дітьми по телефону. Коли у нього є можливість він відвідує матір та передає їй гроші на утримання дітей. Забрати дітей до себе жити, він також не має змоги, оскільки проживає у дачному будинку. Мати відповідача [PERSON]. яка була допитана як свідок, пояснила суду, що після того, як [PERSON] був засуджений, а його колишня дружина була позбавлена батьківських прав відносно дітей, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач спілкується з нею та з дітьми по телефону. Два рази він через свою теперішню дружину передавав їй гроші на утримання дітей. Він алкогольними напитками не зловживає, дітей ніколи не ображав. Діти проживати з батьком не бажають. Свідок [PERSON], який проживає по сусідству з [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що знає відповідача давно. Він хороший батько та добре відноситься до дітей, однак після звільнення з місць позбавлення волі не має роботи, тому не може утримувати дітей. З характеристики, наданої Лисогірською сільською радою Первомайського району, вбачається, що [PERSON] з 2005р. за місцем реєстрації не проживає, навчанням, вихованням своїх дітей не займається, їх здоров'ям не цікавиться, не працює (а.с. 17). Згідно характеристик, наданих за місцем навчання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], батько не цікавиться навчанням синів, контролює навчання та займається їх вихованням бабуся [PERSON] (а.с. 22,23). На засідання 13.03.2015р. комісії з питань захисту прав дітей при Первомайській районній державній адміністрації Миколаївської області було вирішено підготувати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] 08.05.2015р. органом опіки та піклування Первомайської райдержадміністрації підготовлено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Підставою такого висновку стало те, що [PERSON] дітей не виховує, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не має можливості взяти дітей до себе на виховання, оскільки проживає у будинку, в якому не створені умови для проживання дітей, не працює, після звільнення з місць позбавлення волі не звернувся до органу опіки та не виявив бажання повернути своїх дітей на виховання (а.с. 4-6). В судовому засідання представник позивача повністю підтримала вказаний висновок. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних відомостей про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дітей, або інші обставини, які б свідчили про те, що наявність батьківських прав у [PERSON] дійсно суперечить інтересам дітей та зумовлювали б застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав, органом опіки у висновку не зазначено, представником позивача в судовому засіданні не надано та судом не встановлено. Крім того, з пояснень самого відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] підтримує зв'язок з дітьми, за можливості надає матеріальну допомогу матері на утримання синів. Таким чином, суд, в силу ч.6 ст. 19 СК України, вважає висновок органу опіки недостатньо обґрунтованимта не погоджується з ним. Посилання представника органу опіки на те, що за місцем проживання відповідача не створені належні умови для проживання та розвитку дітей, суд не приймає, оскільки діти проживають з бабусею, відповідач проживає окремо та питання про відібрання дітей від бабусі та передачу їх батьку в судовому засіданні не ставиться. На підставі вище викладеного, враховуючи думку прокурора, яка вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та такий захід може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та синів, суд приходить до висновку про те, що позов не знайшов обґрунтування в судовому засідання, отже задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed