Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк»(далі Банк) 14 листопада 2017 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 24 січня 2011 року [PERSON]підписала заяву б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та погодилася, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з порушенням [PERSON] своїх зобов'язань, станом на 31 серпня 2017 року загальна сума заборгованості становить 122 803 грн. 37 коп., яка складається з: 11 003 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом, 108 205 грн. 44 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 094 грн. 85 коп. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу. Тому просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, викладені в позові та додаткових поясненнях до позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення та заяву про відмову у позові на підставі застосування позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги Банку необхідно задовольнити частково. За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Докази, які були надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24 січня 2011 року (а.с. 13) [PERSON] ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна». Доводи відповідача щодо недотримання письмової форми кредитного договору між нею та Банком суд вважає необґрунтованими, оскільки у вищевказаній анкеті-заяві [PERSON] висловила згоду з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Факт підписання вказаної анкети-заяви, в якій [PERSON] зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с. 13 зв.) відповідачем не оспорюється, отже заперечення про її ознайомлення саме з доданими до позову Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами суд вважає безпідставними. У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14), з якими ознайомлена відповідач (а. с. 13 зв.), передбачені пільговий період повернення коштів, сплата процентів за користування кредитом, сплату комісії та штрафів за неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 15-38) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на встановлення Банком кредитного ліміту та його зміну у будь-який момент. Підписання договору є безумовною згодою клієнта на встановлення Банком будь-якого розміру кредитного ліміту. Тобто суд вважає встановленим факт існування між Банком та [PERSON] кредитних відносин. Посилання відповідача щодо спливу на момент звернення позивача з позовом строку позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, а відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності за вимогами Банку про повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, неустойки - пені, штрафів складає 50 років. Суд не може не взяти до уваги бездіяльність відповідача, яка після зняття кредитних коштів перестала цікавитися своїм кредитним зобов'язанням, тобто безвідповідально поставилася до нього, не вирішивши спірні питання з кредитором. Починаючи з січня 2011 року відповідач користувалася платіжною карткою, знімала зі свого рахунку кредитні кошти, проте в послідуючому їх повертала в меншому розмірі та частково сплачувала відсотки, внаслідок чого виникла заборгованість перед Банком. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до договору про надання банківських послуг, згідно розрахунків (а.с. 8-11, 150-159) станом на 31 серпня 2017 року загальна сума заборгованості становить 128 918 грн. 54 коп., яка складається з: 11 003 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом, 108 205 грн. 44 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 094 грн. 85 коп. заборгованості за пенею та комісією, 6 615 грн. 17 коп. заборгованості по судовим штрафам. Однак Банком пред'явлені позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом без урахування процентної складової штрафу, тобто у розмірі 122 803 грн. 37 коп. Однак суд не погоджується з вимогами Банку в частині нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту, яка нарахована Банком починаючи з 28 лютого 2015 року (а.с. 10) та фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області визнано населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Оскільки суд не може відокремити вказану у розрахунку суму пені від суми комісії, тому суд вважає за необхідне виключити із загальної суми заборгованості за кредитом заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3 094 грн. 85 коп. та суму штрафу у розмірі 500 грн. Тобто з відповідача на користь Банку необхідно стягнути: 122 803 грн. 37 коп. - 3 094 грн. 85 коп. - 500 грн. = 119 208 грн. 52 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 842 грн. 05 коп., який відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно від задоволеної частини вимог (119 208,52 грн. х 100% / 122 803,37 грн. = 97,07%; 1 842,05 грн. х 97,07% = 1 788,08 грн.), тобто у розмірі 1 788 грн. 08 коп.

Outcome: partial