Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 02.12.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника. Умов та Правил надання банківських послуг. Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою [PERSON]. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачений п. 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Також вказує, що пунктом 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни [PERSON] та інших невід'ємних частин Договору, за умови інформування Позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідачка зобов'язання за договором належним чином не виконала. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 28.02.2018 року має заборгованість в сумі 91065 грн. 12 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1270 грн. 09 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 79482 грн. 41 коп.; заборгованості по сплаті пені та комісії - 5500 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 4312 грн. 62 коп. А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 02.12.2010 року в сумі 91065 грн. 12 коп. та судовий збір. Ухвалою суду від 08.05.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача, не з'явився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки [PERSON], повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в клопотанні, поданому до суду разом із позовом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг. Правил користування платіжною карткою. [PERSON], з чим і погодилася Позичальник [PERSON] при укладенні договору (а.с. 10). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON] і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору Позичальник зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за договором у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на ЗО днів. Позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. по кредитним карткам, відкритим в валюті + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»: Пільговий період\~по карті\~становить - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова %\~ставка в\~місяць (нараховується\~на залишок\~заборгованості)\~- 2,5%; Обов'язковий\~щомісячний платіж\~- 7% від заборгованості (але не менше 50 гри. та не більше залишку заборгованості); Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: -пеня (1) = (базована процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожний день прострочки кредиту; -пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентах 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; Штраф за\~порушення строків\~платежів за\~будь-яким\~із грошових\~зобов'язань,\~передбачених договором,\~більше ніж\~на ЗО\~днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. Позичальник [PERSON] кредитні кошти отримала, однак свої зобов'язання за Кредитним договором б/н від 02.12.2010 року не виконала, що призвело до утворення заборгованості перед [PERSON], яка відповідно до розрахунку заборгованості гр. [PERSON] по кредиту, відсотках, пені, штрафах станом на 28.02.2018 року становить 91065 грн. 12 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1270 грн. 09 коп.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 79482 грн. 41 коп.; пеня - 5500 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4312 грн. 62 коп. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак своє зобов'язання за Кредитним договором б/н від 02;. 12.2010 року не виконала, оскільки не здійснювала платежів достатніх для погашення її договірних зобов'язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в зв'язку з чим станом на 28.02.2018 року має заборгованість по тілу кредиту в сумі 1270 грн. 09 коп., по відсотках за користування кредитом в сумі 79482 грн. 41 коп., що стверджується розрахунком заборгованості гр. [PERSON] (а.с. 8-9), а також враховуючи те, що даних про те, що строк дії картки закінчився суду не надано, суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідачки [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачки [PERSON] штрафних санкцій, виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно- правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Застосування позивачем за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором штрафу та пені свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс 15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). А тому, враховуючи вимоги ст. 61 Конституції України в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вимоги ч. З ст. 509 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідачки на користь позивача лише пені в розмірі 5500 грн., без стягнення штрафів. Таким чином до стягнення з відповідачки [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.12.2010 року підлягає заборгованість в сумі 86252 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 1270 грн. 09 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 79482 грн. 41 коп.; пеня - 500 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial