Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) до Акціонерного товариства «БМ-2018» (код ЄДРПОУ: 33881201, місцезнаходження: 01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, вул. Пушкіна, 8/26). Предметом позову є: 1.Визнання припиненими зобов`язання за договором застави автомобіля марки Кіа, модель Carens, тип - універсал легковий, чорного кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстр. № [NUMBER] , укладеним 29 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «БМ Банк» (на цей час Акціонерним товариством «БМ-2018») та [PERSON] 2.Визнання припиненим обтяження, яке було зареєстровано відповідно до укладеного 29 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем договору застави, відповідно до якого позивач передав в заставу відповідачу автомобіль марки Кіа, модель Carens, тип - універсал легковий, чорного кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] 8К202493, реєстр № [NUMBER] . 3.Зобов`язання відповідача припинити обтяження шляхом подання реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяви про припинення обтяження з подальшим вилученням відповідного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо транспортного засобу автомобіль марки Кіа, модель Carens, тип - універсал легковий, чорного кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстр. № [NUMBER] згідно з договором застави транспортного засобу, який укладено 29 вересня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «БМ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ-2018» та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун O.A., зареєстрований в реєстрі №1057. Підставою позову є порушення прав позивача як власника рухомого майна щодо володіння, користування і розпорядження вказаним майном. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що заборгованість перед банком погашена, а тому підстави для перебування майна в заставі відпали. Разом з тим, банк обтяження не зняв, чим створює перешкоди в користуванні належним позивачу рухомим майном. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків (а.с. 22-23). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 29-30). Сторонам надано всі можливості для реалізації їхніх процесуальних прав, чим вони не повною мірою скористалися. Зокрема, відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву та не брав участі в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є його заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до договору застави, укладеного 29 вересня 2008 року та посвідченого Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун O.A., зареєстрований в реєстрі №1057, між Відкритим акціонерним товариством «БМ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ-2018» та [PERSON] на забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з Кредитного договору №27/09/290908 від 29 вересня 2008 року, заставодавець передав у заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором автомобіль марки Кіа, модель Carens, тип - універсал легковий, чорного кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстр. № [NUMBER] . На момент укладення договору сторони оцінили предмет застави у 129500,00 грн. для забезпечення повернення заставодержателю кредиту до 26 вересня 2014 року у розмірі 26640,00 доларів США з відсотковою ставкою 9,99% річних. Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О А було внесено відповідний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 9). Відповідно до статуту Акціонерного товариства «БМ-2018», Акціонерне товариство «БМ-2018» є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «БМ Банк» (а.с. 6-8). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.07.2010 у справі №2-4261/2010 стягнуто солідарно з позивача та [PERSON] (поручителя) на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» 188 403,12 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №27/09/290908 від 29.09.2008 (а.с. 10-11). 04 лютого 2011 року Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист №2-4261/2010 (а.с. 12). Як вбачається з рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопад 2018 року у справі №668/10843/15-ц, між сторонами також існував спір щодо стягнення заборгованості за вказаним договором, нарахованої в період з 02 липня 2010 року по 20 липня 2015 року, тобто після припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти у зв`язку з припиненням дії Кредитного договору. Надаючи оцінку вказаним правовідносинам Херсонський міський суд Херсонської області врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року при розгляді справи №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинились через пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а тому відмовив у позові (а.с. 14-15). Відповідно до постанови ВП№32252407 від 08 квітня 2019 року, про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4261/2010, виданого 04 лютого 2011 року Суворовським районним судом м. Херсона закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 16). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №60194469 від 11.06.2019 зареєстроване обтяження є чинним (а.с. 13). Отже спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю запису про обтяження рухомого майна після закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням, що позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном і відповідно порушує його права як власника. Оцінка суду. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Гарантії права власності забезпечуються також статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі по тексту - Закон) визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна (ст. 1 Закону). Так, обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (ст. 3 Закону). Статтею 9 вказаного Закону визначено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. №830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Згідно положень ч. 1 ст. 43 Закону, реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер (ч. 3 ст. 43 Закону). Положеннями ч. 5, 6 ст. 43 Закону визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Порядок внесення записів до Державного реєстру врегульовано приписами ст. 44 Закону, відповідно до якої записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи факт виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, забезпечених заставою, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню оскільки наявність існуючого обтяження створює перешкоди в користуванні належним позивачу рухомим майном та порушує його права, які підлягають захисту судом. Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору судом не встановлено, відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №12-3270894/С від 12 лютого 2020 року, виданої АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн. (а.с. 27). Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved