Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 8 359,60 грн., посилаючись на те, що 30.01.2014 між Фондом та [PERSON] укладений кредитний договір № 7142-к про надання кредитних коштів в розмірі 25 000,00 грн. без сплати відсотків строком на п`ять років для розвитку особистого селянського господарства на придбання великої рогатої худоби, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого, [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним періодом (п. 2.4. кредитного договору). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором відповідно до абз. 2 п. 14 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 №1597 (далі - Правила), ст. 553 ЦК України, 30.01.2014 між Фондом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений чотирьохсторонній договір поруки № 7142-п, за умовами якого у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки позичальник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі (п. 2.3. договору поруки). Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Позивач повністю виконав зобов`язання за кредитними договором тим, що відповідно до п. 2.1. кредитного договору та п. 3. договору купівлі-продажу від 07.02.2014 на підставі заяви продавця [PERSON] оплатив за [PERSON] вартість великої рогатої худоби платіжним дорученням від 07.02.2014 № 448 у сумі 25 000,00 грн. Відповідач умови кредитного договору щодо погашення кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 18.11.2019 має заборгованість за кредитним договором у сумі 8 359,60 грн., яка складається із: кредиту у сумі 6457,56 грн., пені у сумі 1 754,54 грн. та поштових витрат у сумі 147,50 грн. З метою забезпечення повернення кредитних коштів та досудового врегулювання спору відповідачам направлялася вимога від 18.09.2018 № 1078, претензія-вимога від 30.10.2018 № 1320, претензія-вимога від 11.02.2019 № 201, претензія вимога від 18.03.2019 № 323 про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, які залишились без задоволення. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 8 359,60 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1 921,00 грн. Представник позивача Руденко І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відзив на позовні вимоги не надали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, від одержання судової повістки відмовився (а.с.51-53,62-64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, судову повістку отримав 23.01.2020 (а.с.49). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором має сплачувати [PERSON] . З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Із матеріалів справи видно, що 30.01.2014 між Фондом та [PERSON] укладений кредитний договір № 7142-к, за умовами якого відповідач одержав кредит у розмірі 25 000,00 грн. строком на п`ять років без сплати відсотків та зобов`язався щоквартально здійснювати погашення кредиту у сумі 1 250 грн. до 15 числа наступного місяця за звітним кварталом, згідно графіку з кінцевим терміном повернення до 28.07.2019 (а.с.4-6). 30.01.2014 між Фондом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений чотирьохсторонній договір поруки № 7142-п, за умовами якого поручителі зобов`язались у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором погасити протягом 10 днів з дня отримання письмового повідомлення заборгованість за кредитним договором № 7142-к від 30.01.2014 (а.с.8). 30.01.2014 Фонд перерахував на особистий рахунок продавця [PERSON] за платіжними дорученнями № 448 від 22.04.2014 кредитні кошти у сумі 25 000,00 грн. за придбання великої рогатої худоби позичальником [PERSON] (а.с.13-14). Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 18.11.2019 складає 8 359,60 грн., із яких 6 457,56 грн. - кредит; 1 754,54 грн. - пеня; 147,50 грн. - поштові витрати (а.с.15-16). Відповідачем [PERSON] погашено кредит у сумі 18 542,44 грн., зокрема у липні 2015 року - у сумі 5 128,42 грн., у червні 2016 року - у сумі 523,30 грн., у серпні 2016 року - у сумі 2 395,70 грн., у серпні 2017 року - у сумі 10 495,02 грн. (5 128,42 + 523,30 + 2 395,70 + 10 495,02 = 18 542,44). Суд вважає, що відповідач [PERSON] неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором тим, що в передбачені графіком погашення кредиту строки та розмірі кошти не сплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 8 359,60 грн., яка складається із: кредиту у сумі 6 457,56 грн., пені у сумі 1 754,54 грн. та поштових витрат у сумі 147,50 грн. Щодо позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції від 01.01.2014 чинній час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 3.1. договору поруки договір діє до повного погашення заборгованості перед кредитором. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд вважає, що умови договору поруки, зазначені в п. 3.1., про його дію до повного погашення заборгованості перед кредитором, не встановлюють строк припинення поруки. Тому, ст. 251 ЦК України не підлягає застосуванню, а необхідно керуватись ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Пунктом. 2.4. кредитного договору передбачений термін повернення кредиту, а також обов`язок з погашення кредиту шляхом виконання окремих зобов`язань з внесення щоквартальних платежів за цим договором згідно з графіком (а.с.4,6). Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку Отже, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично щоквартально, необхідно обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, що діяла в редакції на час виникнення правовідносин, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання. Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 523/8249/14-ц. Із матеріалів справи видно, що порушення зобов`язання почалося з 2014 року, продовжувалося в 2015-2015 роках, в 2018-2019 роках заборгованість не сплачувалась, останні платіж відповідачем [PERSON] здійснено в серпні 2017 року, право на пред`ялвення позову до поручителів у позивача виникло з вересня 2017 року, позивач звернувся з позовом до поручителів 26.11.2019, строк пред`явлення позову до поручителів сплив у квітні 2018 року (а.с.2). Оскільки позивач звернувся до суду з позовом після спливу шестимісячного строку з дня порушення виконання зобов`язання, визначеного періодичним платежем, то його вимога про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судовий збір у сумі 1 921,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial