Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Наприкінці травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала справа №2-1059/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договорами позики з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3-х відсотків річних за прострочення грошового зобовязання у загальній сумі 11491 гривень 78 копійок. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2006 року у даній справі, в порядку забезпечення позову, було накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], де б воно не знаходилося, на суму 11492 гривень. Рішенням суду від 22 травня 2006 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі, у звязку з чим, ухвала про забезпечення позову та виконавчий лист у справі були направлені до Бориспільського відділу Державної виконавчої служби Київської області до виконання. 11 травня 2006 року на підставі постанови, виданої Бориспільським відділом ДВС Київської області, Бориспільською районною державною нотаріальною конторою було вчинено запис за №3192348 від 11 травня 2006 року про обтяження: арешт нерухомого майна [PERSON] Крім того, як зазначив позивач, 08 квітня 2008 року, на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2006 року у справі №2-1059/2006, Бориспільським ВДВС Київської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 13 листопада 2008 року було повернуто виконавчий документ стягувачу [PERSON] без виконання, оскільки відсутнє майно, що належало б на праві особистої власності [PERSON] За ввесь цей час [PERSON] жодного разу не звертався до органів ВДВС з метою поновлення виконавчого провадження та, відповідно, стягнення суми заборгованості. Крім того, сплинув строк давності предявлення виконавчого листа до виконання, а [PERSON] не вживалося жодних заходів щодо поновлення пропущеного строку. Тому, позивач вважає, що на даний час на належне йому майно безпідставно існує накладення арешту та заборона його відчуження, а тому порушуються його майнові права щодо розпорядження своєю власністю. Тому [PERSON] просить скасувати арешт на майно, що належить йому на праві приватної власності, де б воно не знаходилося, що був накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2006 року в межах розгляду цивільної справи №2-1059/2006, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис (реєстраційну дію) від 11 травня 2006 року за №3192348, вчиненого реєстратором: Бориспільська районна державна нотаріальна контора, яка була внесена за підставою обтяження: постановою Бориспільського відділу Державної виконавчої служби серії АА №626654 від 06 травня 2006 року про арешт майна стосовно [PERSON] Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Проте, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що заперечень по суті справи не має. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №2-1059/2006р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договорами позики з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3-х відсотків річних за прострочення грошового зобовязання в загальній сумі 11491 гривень 78 копійок. З метою забезпечення позову у вказаній справі ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2006 року було накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], де б воно не знаходилося, на суму 11492 гривень (а.с.5). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2006 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі (а.с.6). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що 11 травня 2006 року на підставі постанови АА №626654, виданої Бориспільським відділом ДВС Київської області, яка, в свою чергу, видана на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2006 року, Бориспільською районною державною нотаріальною конторою було вчинено запис за №3192348 від 11.05.2006 року про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна [PERSON] (а.с.9-10) Крім того, 08 квітня 2008 року на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2006 року №2-1059/2006р., Бориспільським ВДВС Київської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6961328 з виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 травня 2006 року у справі № 2-1059, що підтверджується витягом з виконавчого провадження (а.с.8). Однак, 14 листопада 2008 року згідно відповідей ОДПІ, МРВ ДАІ, РБТІ, ЦДЗК, Ощадбанку щодо відсутності майна, що належало б на праві особистої власності за [PERSON], постановою державного виконавця Бориспільського ВДВС [PERSON] було повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання (а.с.8-на звороті). У відповідності до положення ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий документ, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у наступних випадках, коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону, виявилися безрезультатними. Тобто, повернення виконавчого документу стягувачу є одним з випадків завершення провадження. Так, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до довідки ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 20 квітня 2017 року №8225 вбачається, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження про стягнення з [PERSON]П .(а.с.7). Таким чином, [PERSON], як стягувач, протягом 9 років не використовував свого права на повторне предявлення виконавчого документа, а також не поновлював пропущений строк давності предявлення останнього. Водночас, арешт, накладений на майно позивача, порушує його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджання своїм майном. За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги про зняття арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В свою чергу, позовні вимоги [PERSON] щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис (реєстраційну дію) від 11 травня 2006 року за №3192348, вчиненого реєстратором: Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, яка була внесена за підставою обтяження: постановою Бориспільського відділу Державної виконавчої служби серії АА №626654 від 06 травня 2006 року про арешт майна [PERSON], задоволенню не підлягають. Оскільки, згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року)у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачений порядок виконання рішення суду про зняття арешту з майна. Тому процедура остаточного виконання рішення окремого встановлення судом не потребує. На підставі викладеного та

Outcome: partial