Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким, посилаючись на ст.ст.16, 22, 526, 527, 530, 1166, 1192 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму завданих матеріальних збитків у розмірі 11502,60 грн. за кредитним договором № ZPXRRX02870004 від 13.10.2007 р. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.10.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом банку [PERSON] було оформлено кредитний договір № ZPXRRX02870004 та отримано кредит на загальну суму 2022 грн. У порушення норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором не виконував. В результаті проведення внутрішньо-банківської перевірки були виявлені ознаки шахрайства. Результати перевірки були направлені в органи внутрішніх справ. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2014 р. було встановлено, що 13.10.2007 р. [PERSON], перебуваючи в пункті видачі споживчих кредитів ПАТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться в приміщенні магазину «ПП [PERSON]», розташованого за адресою: [ADDRESS], використала завідомо підроблений паспорт та довідку з ідентифікаційними даними [PERSON] для оформлення кредитного договору № ZPXRRX02870004 від 13.10.2007 р. Таким чином, фактично ввела в оману та завдала збитки ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 11502,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.38-39). Заявив про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ZPXRRX02870004 та отримано кредит на загальну суму 2 022 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість. В результаті проведення внутрішньо-банківської перевірки виявлено ознаки шахрайства. Результати перевірки направлено до органів внутрішніх справ. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.11.2014 року встановлено, що [PERSON] 13.10.2007 р., маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, знаходячись у приміщенні магазину «ПП [PERSON]» по [ADDRESS], з метою отримання споживчого кредиту надала кредитному інспектору ПАТ «ПриватБанк» підроблений паспорт на ім»я [PERSON]. Крім того, 13.10.2007 р. [PERSON], маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись у магазині «ПП [PERSON]» по [ADDRESS], надала кредитному спеціалісту ПАТ «ПриватБанк» підроблений паспорт громадянина серії [NUMBER] на ім»я [PERSON], [INFO], а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на те ж саме ім»я, та представившись [PERSON] заповнила від імені останньої заявку на отримання кредиту на покупку телефону в сумі 2022 грн. Вищевказана заява в подальшому була розглянута у головному відділенні ПАТ «ПриватБанк», де її було погоджено. Після цього [PERSON] підписала договір та інші документи, необхідні для отримання кредиту від імені [PERSON] та отримала мобільний телефон, пізніше передала невстановленим особам, отримавши від них у якості винагороди грошові кошти в сумі 200 грн. (а.с. 5-6). В обґрунтування суми, заявленої до стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» надав довідку (а.с.4), згідно якої загальна сума шкоди завданої ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 11502,60 грн., з яких: тіло кредиту - 1857,69 грн.; недоотриманий дохід - 9644,91 грн. Згідно ч. 7. ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 2022 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки неодоотриманий дохід є наслідком невиконання основного зобов'язання, яке є недійсним. Представник відповідача заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. За ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що про порушення прав саме відповідачем [PERSON] позивач дізнався лише 12.11.2014 р., тобто після постановлення ухвали Жовтневим районним судом м.Запоріжжя, не спростовані в процесі розгляду справи належними та допустимими доказами. Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, становить - 243,60 гривень та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654 гривень. Таким чином, з відповідача на користь держави України слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial