Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Наприкінці березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що на початку літа 2014 року [PERSON] та [PERSON], сусіди позивача по будинку, що розташовується по вул. Центральній, 8 в с. Іванків Бориспільського району Київської області, вирішили здійснити реконструкцію покрівлі над своєю квартирою в одноповерховому трьох квартирному будинку шляхом зняття частини покрівлі разом з опорними конструкціями та стіни і облаштувати другий поверх. Тобто планувалось порушення опорних конструкцій. З метою недопущення вчинення неправомірних дій матір дружини [PERSON] звернулась до сільської ради та заборонила проводити ремонтні роботи без проекту та згоди сусідів. Проте, відповідачі на це не відреагували та протиправно розпочали будівельні роботи. В результаті вказаних будівельних робіт відповідачами завдано не лише моральної, а також і матеріальної шкоди, а саме: порушена рівновага покрівлі, оскільки знята частина опорних конструкцій, що призвело до зсувів покрівлі та її протіканню, по стелі пішли тріщини; над будинком нависла загроза обвалу покрівлі і проживання в будинку стало небезпечним; реконструкція призвела до зниження цінності квартир інших власників. В подальшому відповідачі вирішили помститися сімї [PERSON], за те що вони вирішили захистити свої права та виступили проти руйнації будинку, шляхом розповсюдження неправдивої інформації, наклепів та надуманих доносів. Зокрема, 1) у вересні 2014 року [PERSON] подав заяву до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області з приводу того, що дружина позивача [PERSON] самочинно проводить добудову санвузлу на землях загального користування; 2) заява [PERSON] від 11 вересня 2014 року, адресована голові Іванківської сільської ради з проханням перевірити законність будівництва прибудови до будинку [PERSON]; 3) заява [PERSON] від 01 жовтня 2014 року, адресована голові Іванківської сільської ради з проханням викликати архітектурно-будівельну інспекцію з метою перевірки здійснення ремонту веранди сусідкою [PERSON]; 4) заява [PERSON] від 02 липня 2015 року, адресована голові Іванківської сільської ради, в якій вказано, що [PERSON] тероризує сімю заявника; 5) заява [PERSON] від 30 липня 2015 року, адресована голові Іванківської сільської ради, з проханням провести перевірку самочинного будівництва [PERSON] санвузла, а також вказівка на те, що [PERSON] не сплатила штраф. В подальшому ІДАБК у Київській області незаконно наклала штраф на [PERSON] У звязку з цим, позивачу довелось захищатись в суді, що на довгий час тривалістю в три роки змінило його нормальний спосіб життя на екстремальні ситуації, стреси та нервові перенапруження, що призвело до тяжких наслідків та погіршення стану здоровя позивача та передчасної смерті дружини [PERSON] Вказані заяви відповідачів [PERSON] просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь і гідність його особисто та його сімї, а також призвели до тяжких матеріальних та моральних втрат, а дії відповідачів визнати такими, що суперечать моральним засадам суспільства. Крім цього, [PERSON] вказав на те, що йому завдано моральної шкоди, при визначенні розміру якої просив врахувати наступні обставини: тяжкі наслідки, до яких призвели наклепи відповідачів, як накладення штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та передчасної смерті дружини позивача [PERSON], яка була хворою та з вини відповідачів була втягнута в тривалі судові процеси по захисту своєї честі та гідності, а тому була позбавлена змоги належного лікування та обстеження, що призвело до ослаблення організму, появи нових хвороб та смерті; наявність причинного звязку між завданою шкодою та протиправними діями відповідачів шляхом розповсюдження наклепів; тривалість моральних втрат з листопада 2014 року, з часу звернення відповідачів з першою заявою і по даний час, оскільки ще триває касаційне оскарження, тобто два з половиною роки екстремальних ситуацій, стресів, нервових та фізичних перенавантажень; стан здоровя членів сімї позивача: матір дружини 93 роки, після мікро інсульту та пересувається лише з сторонньою допомогою, позивач інвалід ІІ групи; нераціональне використання життєвого часу, адже майже два з половиною роки використано на захист своїх прав в судовому порядку; до цього часу [PERSON] не покидає відчуття приниженої гідності, образи та обурення поведінкою відповідачів. Тому позивач просить стягнути на його користь грошову суму як відшкодування моральної шкоди у розмірі по 50000 гривень з [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали предявлений позов та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. Відповідачі та їхній представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що дійсно влітку 2014 року [PERSON] та [PERSON] розпочали будівельні роботи з реконструкції квартири №2 трьох квартирного одноповерхового житлового будинку, що розташовується по вул. Центральна, буд.8 в с. Іванків Бориспільського району Київської області. Будівельні роботи виконувались без документів, що дають право на виконання цих робіт, так як покрівля була в аварійному стані, постійно протікала. Крім того, відповідачам в силу своєї юридичної необізнаності було невідомо про необхідність отримання дозволу на здійснення реконструкції квартири. В подальшому відповідачами було отримано дозвіл в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про початок будівельних робіт та декларацію про готовність до експлуатації обєкта. Таким чином, проведення будівельних робіт з реконструкції квартири відбулось з дотриманням державних будівельних норм та відповідачі своїми діями не порушили опорні конструкції будинку. Тому діями відповідачів не було заподіяно будь-якої матеріальної шкоди позивачу та іншим мешканцям будинку. В свою чергу, позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди на суму по 50000 гривень з кожного відповідача задоволенню не підлягають. Оскільки, [PERSON] не надав до суду необхідну доказову базу для підтвердження наявності моральної шкоди та підтвердження причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та негативними наслідками для нього у вигляді погіршення стану здоровя та відшкодування моральної шкоди. Так, [PERSON] протягом останніх років лише в літній та осінній період часу проживав за адресою: [INFO]. Крім цього, друга група інвалідності позивачу встановлена з 10 липня 2012 року та безстроково, причина інвалідності загальне захворювання. Тобто інвалідність позивачу встановлено за два роки до початку будівельних робіт. Інших доказів про погіршення стану здоровя позивача в період проведення будівельних робіт відповідачами в квартирі до суду не надано. Також в матеріалах цивільної справи відсутні висновки експерта для встановлення наявності емоційних страждань і надання різнобічної психологічної допомоги щодо позивача. Вказівка позивача на те, що відповідачі допомогли дружині позивача [PERSON] передчасно піти з життя, не відповідає дійсності та на підтвердження даного факту до суду не надано будь-яких доказів. За вказаних обставин відповідачі просили відмовити у задоволенні предявленого позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся з заявою до заступника начальника ІДАБК у Київській області з проханням перевірити законність будівельних робіт по реконструкції квартири та добудови санвузла, які самочинно проводить [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на землях загального користування Іванківської сільської ради. Дана заява зареєстрована за вхідною кореспонденцією від 22 вересня 2014 року №7/10-4-2209/75 (а.с.7). 11 вересня 2014 року [PERSON] звернувся з заявою до голови Іванківської сільської ради Бориспільського району [PERSON] з проханням розглянути питання про законність будівництва прибудови до будинку [PERSON], який знаходиться в загальному користуванні по вул. Центральній, 8. Земельна ділянка, на якій будується [PERSON] є власністю Іванківської сільської ради Бориспільського району (а.с.12). 01 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся з заявою до голови Іванківської сільської ради Бориспільського району [PERSON], в якій повідомив, що він має намір оскаржити рішення комісії в складі: головуючого Ющенка М.Г., членів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про закриття справи про адміністративне правопорушення. Комісія візуально перевірила будівництво тоді, коли сусідки [PERSON] не було вдома, а на наступний день сусідка надала документи, що вона ніби то робить ремонт старої веранди. Ремонт веранди чогось став розміром у два рази більший. Тому просив викликати ІДАБК у Київській області для перевірки законності будівництва (а.с.13). 02 липня 2015 року [PERSON] звернувся з заявою до голови Іванківської сільської ради Бориспільського району [PERSON] з заявою, якою просив допомогти припинити протиправні дії сусідки [PERSON], яка переслідує і тероризує його сімю (а.с.16-17). 30 липня 2015 року [PERSON] звернулася з заявою до Департаменту ДАБІ у Київській області, якою просила провести перевірку самочинного будівництва. Оскільки її сусідка [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], влітку 2014 року самочинно, без належних документів, на землях загального користування Іванківської сільської ради Бориспільського району провела реконструкцію квартири з добудовою санвузла. За рік, що минув, [PERSON] не сплатила штраф та не виконала вимоги припису, а також продовжує добудову квартири (а.с.18). За змістом ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно з положенням ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.2 ст.277 ЦК України право на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Встановлено, що зміст вищевказаних заяв стосується [PERSON], яка є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.27). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-БК №373432, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, 07 квітня 2016 року [PERSON] померла (а.с.21). За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі предявити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Якщо поширено недостовірну інформацію про особу, яка померла, з відповідним позовом вправі звернутися члени її сім'ї, близькі родичі та інші заінтересовані особи, навівши у заяві такі обставини: характер свого зв'язку з особою, щодо якої поширено недостовірну інформацію; у який спосіб це порушило особисті немайнові права особи, яка звертається до суду. Всупереч цьому, в ході розгляду цивільної справи позивач та його представник не надали до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що інформація, яка викладена у заявах від імені відповідачів та адресованих голові Іванківської сільської ради та ІДАБК у Київській області, порушила особисті немайнові права [PERSON] та [PERSON] При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що юридичним складом правопорушення щодо поширення недостовірної інформації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до положень, закріплених ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно зі ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. З огляду на викладене, позивач просить визнати зазначені вище заяви [PERSON] та [PERSON] такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь і гідність особисто позивача та його сімї, а також визнати такі дії відповідачів суперечать моральним засадам суспільства. Проте, суд не може погодитись з вказаними доводам позивача. Оскільки, вказані заяви від імені відповідачів були адресовані уповноваженим органам державної влади та органам місцевого самоврядування. Тобто, в даному випадку мала місце реалізація відповідачами свого конституційного права на звернення до органів державної влади, а не поширення недостовірної інформації. Саме тому підстави для визнання недостовірною інформації, яка викладена відповідачами у заявах, адресованих до голови Іванківської сільської ради Бориспільського району та ІДАБК у Київській області, відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що за результатом вказаних заяв компетентними органами проводились відповідні перевірки та уповноваженими посадовими особами було надано оцінку фактам, викладеним у заявах. Так, з направлення для проведення позапланової перевірки від 03 листопада 2014 року вбачається, що за зверненням [PERSON] направлено головного державного інспектора Департаменту ДАБІ у Київській області Болдус В.О. для перевірки дотримання містобудівного законодавства під час реконструкції багатоквартирного житлового будинку по вул. Центральній, 8 в с. Іванків Бориспільського району замовник [PERSON] (а.с.8). За результатом проведеної перевірки відносно [PERSON] було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №А-1509/1 від 15 вересня 2015 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень (а.с.24-25). Так, за змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що [PERSON] на земельній ділянці по вул. Центральна, 8 в с. Іванків Бориспільського району виконує будівельні роботи з реконструкції квартири. При цьому, будівельні роботи виконуються самочинно, без документу, який дає право на виконання будівельних робіт та без проектної документації. Крім цього, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.26) вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебуває постанова №А-1211/2, видана 12 листопада 2014 року ДАБІ України про стягнення штрафу з [PERSON] на користь держави у розмірі 13600 гривень (а.с.26). До зазначеного висновку суд також приходить, враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови №1 від 27 лютого 2009 року, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] показав, що він знайомий з відповідачами. Позивача взагалі не знає. Свідок консультував відповідачів з приводу ремонту даху їхньої квартири. При цьому, свідку відомо, що [PERSON] обурювалась з приводу ремонту, проте ремонті роботи жодним чином не зачіпали інтересів [PERSON] та не заважали їй. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона особисто була знайома як з [PERSON] так і з сімєю [PERSON]. Позивача свідок бачила кілька разів. [PERSON] не проживав в [INFO]. Про наклепи та поширення неправдивої інформації свідку нічого невідомо. Також свідку нічого не відомо з приводу реконструкції та ремонту даху за зазначеною адресою. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд критично оцінює показання допитаних у судовому засіданні свідків. Оскільки, показання даних свідків не містять жодної інформації щодо предмету доказування у даній цивільній справі. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За змістом з ч.2 та ч.3 ст.23 цього Кодексу моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи ту обставину, що в ході розгляду цивільної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача стосовно поширення відповідачами відносно нього та його сімї, зокрема стосовно його дружини [PERSON] недостовірної інформації (наклепів), а також враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання заяв відповідачів недостовірними. Разом з цим, в ході розгляду цивільної справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача стосовно того, що внаслідок дій відповідачів, що полягають у зверненні з відповідними заявами до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, відбулось погіршення стану здоровя позивача, а також, що вказаними діями спричинено передчасну смерть [PERSON] З огляду на це, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 50000 гривень відшкодування моральної шкоди, належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed