Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.07.2006 р. між банком та позичальником [PERSON] був укладений договір №ОД14/07/2006/840-К/99, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 39600 дол.США . В якості забезпечення виконання позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, інших платежів та штрафних санкцій по кредитному договору, між банком та\~[PERSON] і [PERSON] в той же день було укладено договори поруки. 15.11.2013 року між банком і відповідачами окремо укладено додаткові договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору та договорів поруки відповідно. Також в забезпечення виконання боргових зобовязань перед банком з [PERSON] передала в заставу транспортний засіб марки «Mitsubishi Pajero»,2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 9% рік, а додаткової угоди 13,8 % на рік кінцевий термін повернення кредиту та відсотків до 16.07.2016 р. Оскільки відповідачі свої обовязки за кредитним договором належним чином не виконали, то станом на 12.08.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 21660,44 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 284603,69 грн., які позивач просив стягнути на його користь разом із сплаченим судовим збором в розмірі 2846,04 грн. Сторони у судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі повідомлялись про дату, місце та час судового засідання, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. В матеріалах справи є письмові заперечення [PERSON], згідно з якими він не погоджується з розрахунком заборгованості , вважає, що розмір невиплаченого кредиту становить 991,89 доларів США, а не 15728,02 долари США. Крім того, відповідач також звернувся з заявою про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог, та просив відмовити в задоволені позовних вимог частково чи повністю в залежності від встановлених обставин справи . Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] письмових заперечень проти позову не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», яке у подальшому змінило своє найменування на ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №ОД14/07/2006/840-К/99(а.с.20-22), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 39600 дол.США на придбання транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero»,2006 року випуску, номер кузова к.JMYLYV78W6J000984. Кредит надавався строком до 16.07.2012 року, відповідач зобовязаний був щомісячно до «7» числа поточного місяця повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом зі сплатою 9% річних в розмірі мінімально необхідного платежу в сумі 816 дол. США. З метою забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] 17 липня 2006 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД14/07/2006/840-П/99, (а.с.23) та договір поруки №ОД14/07/2006/840-П/2 з відповідачем [PERSON] (а.с.24). Того ж дня відповідач [PERSON] передала за договором в заставу автомобіль марки «Mitsubishi Pajero»,2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.25-26). 15.11.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору, згідно з умовами якого встановлено фіксовану процентну ставку (стандартна процентна ставка ) у розмірі 13,8 % річних і в разі порушення зобовязань використовувати стандартну процентну ставку 1, яка складається з стандартної процентної ставки +4%, повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів за графіком, та змінено строк користування кредитом до 16.07.2016 року. Крім того, також було укладено додаткові договори про внесення змін та доповнень №3 до договорів поруки укладених з відповідачами [PERSON] та [PERSON], за умовами яких поручителі погодилися з умови змін та доповнень до кредитного договору (а.с.45-53). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняла позику, придбала автомобіль, але грошові зобовязання щодо погашення кредиту належним чином не виконала. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, договорів поруки та додаткових договорів до них позичальник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України \~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій (п.п. 4.2.4 кредитного договору). У випадку прострочення виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п.3.3.3 позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.1 кредитного договору),а у разі порушення позичальником інших зобовязань за даним договором позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок (п.5.3). У звязку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобовязань станом на 12.08.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 21660,44 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 284603,69 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15728,02 дол.США, що в еквіваленті складає 206655,66 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1527,06 дол.США, що в еквіваленті складає 20064,55 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 445,36 дол.США, що в еквіваленті складає 5851,73 грн., та штраф за порушення виконання умов договору 3960 дол.США , що в еквіваленті складає 52031,75 грн.(а.с.14-15). Відповідно до договорів поруки, укладених з метою забезпечення виконання кредитного зобовязання між позивачем та відповідачами, вони взяли на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (п.1.2 договору). Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. \~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, суд вважає, що заборгованість за кредитом у сумі 21660,44 дол. США , що еквівалентно 284603,69 грн., знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами. Доводи відповідача [PERSON] про неправильність нарахувань заборгованості не знайшли свого підтвердження належними доказами. Більш того, із представленого банком розрахунку видно, що позичальник не завжди належним чином виконувала зобовязання, а тому, враховуючи умови кредитного договору, розподіл сплаченої суми спочатку йшов на погашення процентів, а потім на тіло кредиту. Необхідно також звернути увагу, що при підписанні додаткових договорів і позичальник і поручителі погодилися з сумою кредиту 15728,02 дол.США, який залишився не сплаченим. Згідно з умовами додаткових договорів було змінено строк повернення кредиту, черговий платіж повинен був бути здійснений 26 числа кожного місяця, що підтверджується додатком №1 до додаткового договору (а.с.33-34).Позивач звернувся до суду з позовом 25.09.2014 року За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, додатковим договором передбачено, що чергові платежі боржник повинна була здійснювати не пізніше 26 числа кожного місяця, а за договором поруки з урахуванням додаткових договорів до них, відповідальність поручителів наступає з наступного дня за датою платежу, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі за № 6-272 цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що додатком №1 до додаткового договору №4 встановлено дату щомісячної оплати до 26 числа, отже прострочення суми платежу настало з 27.12.2013 року. 01.09.2014 року банк направив на адресу відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту протягом семи днів через порушення зобовязання, в іншому випадку буде вважати, що строк зобовязання настав (а.с.54-56). Враховуючи додаток №1 до додаткового договору №4 та дату звернення до суду, 29.09.2014 року, суд вважає, що солідарна відповідальність поручителів наступає з 26.03.2014 року та складає по тілу кредиту - 14411,25 дол.США (15728,02 -1316,77), що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року складає 189363,83 грн., по відсоткам за користування кредитом 988,76 дол.США, що за курсом НБУ складає 12992,31 грн., пені - 262,83 дол. США, що за курсом НБУ складає 3453,59 грн., та по штрафу у розмірі 3960 дол.США, що за курсом НБУ складає 52034,4 грн.. Отже, з відповідачів необхідно стягнути солідарно заборгованість по тілу кредиту - 14411,25 дол.США, відсоткам за користування кредитом 988,76 дол.США, пені - 262,83 дол. США, та по штрафу у розмірі 3960 дол.США, а різницю по тілу кредиту 866,77 дол. США (15278,02 14411,25), відсоткам за користування кредитом 538,3 дол.США (1527,06-988,76), пені -182,53 дол.США (445,36-262,83) лише з відповідача [PERSON]. Суд також звертає увагу на те, що підстав для застосування строків позовної давності в три роки та в один рік для пені не має, оскільки його не було пропущено (ст.ст.257, 258 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2846, 04 грн.

Outcome: partial