Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У належній їй квартирі зареєстровані донька [PERSON] та зять [PERSON] які в ній не проживають з 2013 року, так як виїхали на постійне місце проживання до м. Луганськ. Реєстрація відповідачів у її квартирі створює їй проблеми із призначенням субсидії на сплату житлово-комунальних послуг та користуванням квартирою. Відповідачі не можуть прибути до смт. Станиця Луганська, тому вона була вимушена звернутись з цією позовною заявою до суду. Позивач надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила їх задовольнити. Відповідачі про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили, відзив на позов у встановлений судом строк не надавали, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідачів за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачеві (копія договору купівлі-продажу № 326 від 14.08.1992). Також, наведені вище обставини підтверджуються: копіями паспортів позивача [PERSON] та відповідачів, де вказане місце їх реєстрації та проживання; копіями договору купівлі-продажу та технічним паспортом на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; домовою книгою за вказаною адресою згідно з якою підтверджується, що у житловому будинку крім позивача, зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Однак, з 2013 року вони за даною адресою не проживають, що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 25.11.2019 та довідкою про фактичне місце проживання виданою виконкомом Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 20.11.2019. Частина 1 ст. 401 ЦК України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі дійсно з 2007 року зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , але вже більше 7 років в ній не проживають. За таких обставин позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved