Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з даним позом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїм дітям - позивачу [PERSON] , відповідачу [PERSON] та їх брату [PERSON] , який помер у 1999 році. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкове майно складається, в тому числі, з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . У 2007 році за відповідачем визнано право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку в судовому порядку. Вона спадщину в установлений законом строк прийняла. Через відсутність правовстановлюючого документу про право власності на житловий будинок, має труднощі в оформленні спадкових прав на належну їй Ѕ частину вказаного будинку. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на Ѕ частину житлового будинку під номером [ADDRESS] . Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивач вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просила розгляд справи проводити за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги визнає та просить задовольнити позовну заяву повністю. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] . В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи додано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 04 лютого 2006 року Малобукринською сільською радою (а.с. 10). Позивач [PERSON] являється донькою померлої. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Великобукринською сільською радою 29.10.1949 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Малобукринською сільською радою 10.02.1970 р. (а.с., а.с. 8, 9). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу за № 309 (номер у спадковому реєстрі 39935267), що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 5312243 від 07 червня 2006 року (а.с. 51). Матеріали спадкової справи містять дані, відповідно до яких 7 серпня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Великобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] заповіла своє майно її дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45). Позивач спадщину в установлений законом строк прийняла, подавши 13 липня 2006 року до Миронівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини № 563. Відповідачем також 06 червня 2006 року було подано заяву про прийняття спадщини № 544 (а.с., а.с. 41-42). Один із спадкоємців, а саме [PERSON] помер до відкриття спадщини, що підтверджується копією актового запису № 104 від 25 січня 1999 року, наявного в матеріалах спадкової справи (а.с. 46). Таким чином, спадкоємцями спадкового майна являються [PERSON] та [PERSON] . До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] . входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17 квітня 2007 року у справі № 2-183 за позовом [PERSON] до Малобукринської сільської ради Миронівського району за ним визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку під номером [ADDRESS] (а.с., а.с. 19-23). На підставі рішення суду відповідачем було зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок, позивач має труднощі в оформленні спадкових прав на свою Ѕ частку успадкованого будинку. Мотиви суду та застосовані норми права Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Спадковий будинок не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Будинок має технічний паспорт, виготовлений 4 лютого 2010 року, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних (а.с. 13-16). Згідно відомостей технічного паспорту, загальна площа будинку 31,9 кв.м., житлова площа 11,6 кв.м., приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», сарай «Б», вбиральня, хвіртка, огорожа. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17 квітня 2007 року встановлено, що померла [PERSON] була власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , відповідно до запису погосподарського обліку. Наявність запису про неї в книзі погосподарського обліку в якості власника підтверджує факт належності будинку під номером [ADDRESS] саме їй. Вказаним будинком померла [PERSON] . володіла на праві власності. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що померла [PERSON] була власником будинку, розташованого по [ADDRESS] . Відсутність державної реєстрації права власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна, на яке претендує позивач, перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 183523144 від 3 жовтня 2019 року. Висновки за результатами розгляду Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Будучи спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує її право власності на житловий будинок, який має статус спадкового майна. Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] до дня смерті. Як спадкоємець, що прийняла спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Оскільки спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її, на праві спільної власності, то при її розділі застосовуються норми, які регулюють спільну часткову власність. Згідно правил статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1261, 1267, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved