Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Орган опіки і піклування Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовною заявою та просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на території [ADDRESS], проживає сім'я: [PERSON], [INFO], яка має на утриманні малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Батько дитини, [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] 02 вересня 2014 року написала заяву довіреність про те, що доручає доглядати та виховувати свого сина своїй матері [PERSON], [INFO], довіреність видана терміном на два роки. При обстеженні матеріально - побутових умов перебування дитини у сім'ї, комісією 30.08.2016 виявилось, що мати - [PERSON], не проживає за місцем реєстрації. Здійснено ряд заходів щодо забезпечення соціального захисту дитини. [PERSON] неодноразово викликалась на засідання комісії ради опіки та піклування при сільській раді, але вона жодного разу не з'явилася. При бесіді з її матір'ю вона повідомляла, що зв'язувалась в телефонному режимі з донькою, яка повідомила, що купила білет та їде додому. Адресу свого проживання не повідомила і додому так і не доїхала. 17 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до відділу поліції для розшуку її доньки. Станом на 16 вересня 2016 року Криворізький ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області повідомив їй, що дане звернення підлягає під дію Закону «Про звернення громадян» та надано копію пояснення від [PERSON] в якому вона повідомляє, про те що проживає в м. Харків. В поясненні надає інформацію про те, що немає можливості проживати з матір'ю, а про дитину взагалі не згадує. [PERSON] взагалі не турбується про здоров'ям дитини, його виховання та матеріальне забезпечення, а зараз виїхала з села. На даний час згідно заяви бабусі [PERSON] та рішенням № 67 служби у справах дітей від 28 жовтня 2016 року [PERSON] [INFO] проживає з потенційним опікуном [PERSON]. [PERSON] з 2016 року за місцем реєстрації не мешкає, не піклується про свого малолітнього сина, не приймає участі в його вихованні та утриманні, проведені з нею профілактичні роботи не дають позитивних результатів. 17 жовтня 2016 року орган опіки і піклування сільської ради зробила висновок, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Представник позивача - органу опіки та піклування Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, але надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 48). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею особисто судової повістки 29.03.2017 та поштовий конверт, який повернувся на адресу суду (а.с. 47). Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. Представники третіх осіб: Служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Криворізький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Криворізької РДА, в судове засідання не з'явилися, але надали суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи без участі їх представників, вимоги позивача підтримали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 37, 41). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши у сукупності всі матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], актовим записом про народження № 08 від 12 травня 2008 року з повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 31, 32-33). Батько малолітнього [PERSON], [INFO] року народження - [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Як видно з характеристики Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] в с. Новолозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. З 2008 року проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, від цих відносин народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] з дня народження дитини мало приділяла йму уваги, часто залишала сина на бабусю, не піклувалася про нього. Після смерті [PERSON] в 2015 році , вона захворіла та була дома, після чого поїхала в м. Кривий Ріг і більше додму не поверталася. З березня 2016 року [PERSON]. не проживає разом з сином і участі в його вихованні та утриманні не приймає (а.с. 7). З заяви (рішення) про передачу на виховання від 02 вересня 2014 року, завіреної секретарем виконавчого комітету Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Уманець Н.В., видно, що [PERSON] дала згоду на те, щоб бабуся [PERSON] була залучена до виховання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], строком до 02 вересня 2016 року (а.с. 12). При обстеженні матеріально - побутових умов перебування дитини у сім'ї, депутатами Грузької сільської ради Казаченко Т.В., Тацій О.М., Лаухіним В.В. 30.08.2016 виявилось, що [PERSON], не проживає за місцем реєстрації, про що свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов від 10 листопада 2016 року (а.с. 5). 17 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до відділу поліції для розшуку її доньки [PERSON]. 16.09.2016 Криворізьким ВП КВП ГКНП України в Дніпропетровській області України в Дніпропетровській області їй надано відповідь № 29/1429-60, що дане звернення підлягає під дію Закону «Про звернення громадян» (а.с. 9). А також, надано копію пояснення від [PERSON] в якому вона повідомляє,про те що проживає в м. Харків та про те, що немає можливості проживати з матір'ю (а.с. 11). На даний час на підставі заяви бабусі [PERSON], рішенням № 67 служби у справах дітей від 28 жовтня 2016 року малолітній [PERSON] [INFO] тимчасово влаштований до [PERSON] (а.с. 8). З заяви [PERSON] наданої через канцелярію суду 19.05.2017, видно, що на даний чач малолітній [PERSON], перебуває тимчасово в її родині, зі слів дитини він свою рідну маму не бачив з зими минулого року, іноді вона йому телефонувала. Дитині в родині подобається і він хоче залишитися в ній проживати далі (а.с. 49). Згідно висновку ради опіки та піклування Грузької сільської ради №2 від 17 жовтня 2016 року опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року. Ч. 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя,достатній для її фізичного, інтелектуального, морального,культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме вона не приділяє належної уваги для виховання та розумового розвитку дитини, не забезпечує необхідного медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з сином, що необхідно для його нормального самоусвідомлення, не виявляє ніякого інтересу до його життя та стану здоров'я, залишила його на виховання своїй матнрі, що підтверджується вищезазначеними доказами, тому суд вважає за необхідне, в інтересах дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і при цьому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з цим, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має можливість утримувати свого малолітнього сина, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з моменту звернення до суду, тобто з 17 листопада 2016 року, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина.

Outcome: partial