Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось до суду із позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 40971,27 гривень, посилаючись на те, що 22 червня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00046038. За умовами зазначеного договору, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 10500,00 гривень (п.1.1 спеціальної частини Кредитного договору), зі сплатою 15 відсотків річних (п.1.3 спеціальної частини Кредитного договору), комісією за управління кредитом у розмірі 1,75 відсотків від суми кредиту (п.1.4 спеціальної частини Кредитного договору) та кінцевим терміном погашення по 22 червня 2014 року (п.1.2 спеціальної частини Кредитного договору). В звязку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання зобовязань, позивач був змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, також просять стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, та просив розглядати справи за його відсутністю. Представник відповідача до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заперечення в яких просив слухати справу за його відсутністю, також зазначивши, що [PERSON] визнає позов частково, а саме: суму простроченого кредиту, суму прострочених відсотків за користування кредитом та комісію за розрахункове обслуговування,інші позовні вимоги не визнає, мотивувавши тим, що позивачем не було надано повний розрахунок заборгованості по кредитному договору, а саме плату за пропуск платежів у розмірі 30837,50 грн. Крім того, позивачем не врахована сума у розмірі 1100 гривень, яка була сплачена відповідачкою 26 вересня 2015 року. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № ВLаЖГА00046038, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у розмірі 10500,00 грн, строком до 22 червня 2014 року зі сплатою 15 відсотків річних, комісією за управління кредитом 1,75 відсотків від суми кредиту. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання за договором від 22 червня 2011 року№ВLаЖГА00046038, виконав і видав позичальнику передбачені умовами договору грошові кошти. Строк дії договору скінчився. Позичальник свої зобовязання за договором кредиту не виконав - у повному обсязі не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, не оплатив комісію за обслуговування кредитної лінії, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі - 10133,77 гривень, яка складається із: простроченої суми кредиту 5542,56 грн.; прострочених відсотків за користування кредитом 1857,75 грн., комісії за розрахункове обслуговування 2733,46 гривень. Крім того, 26 вересня 2015 року в рахунок погашення заборгованості, [PERSON] сплатила на рахунок позивача суму у розмірі 1100 гривень, яка враховується судом, а тому стягненню підлягає сума у розмірі 9033,77 гривень. (10133,77 1100 =9033,77). Щодо вимог позивача про стягнення плати за пропуск платежів в сумі 30837,50 гривень, суд вважає їх не доведеними та не підлягаючими задоволенню, оскільки [PERSON] не надав розрахунки цієї суми. Крім того, умовами договору передбачено право банку у разу невиконання позичальником зобовязань щодо своєчасного повернення суми кредиту і сплати процентів за користування кредитом нарахувати штраф за невиконання умов договору у розмірі 25% від суми кредиту і пеню за несвоєчасне виконання у розмірі 0,5%. Але в детальному розписі загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту зазначено - разово. З розрахунку заборгованості не вбачається як розраховувалась плата за пропуск платежів, за який період, з якої відсоткової ставки. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial