Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2011 05.2021 включно в сумі 80630,03 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» поставляє теплову енергією та забезпечує теплом квартиру [ADDRESS] . \~ У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за період з жовтня 2011 року по травень 2021 включно утворилася заборгованість в загальному розмірі 80630,03 грн, яку відповідачка в добровільному порядку погашати відмовляється. Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнала в повному обсязі, пославшись на таке. По-перше, у зв`язку з тим, що будинок, в якому вона проживає, є багатоповерхівкою, яка налічує більше ніж півтори сотні квартир, наявність Актів про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення не є доказом про теплопостачання саме до її квартири [ADDRESS] . По друге, позивач просить стягнути заборгованості за період з жовтня 2011 року травень 2021 року, у той час як період 10.2011 -05.2018 відповідно до ст. 257 ЦК України, знаходиться поза межами строку позовної давності при зверненні до суду. Втретє, з 18.05.2006 вона не є споживачем послуг з постачання теплової енергії від ВО «Костянтинівкатепломережа». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2010 року у справі №2-1842/10 у задоволенні позову ОКП «Донецьктеплокомунерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані послуги теплопостачання відмовлено. При розгляді цієї справи судом встановлено, що згідно із Актом про відключення від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГПВ від 18 травня 2006 року, відповідачі були відключені від ЦО і послугами позивача не користувалися, тому заборгованість за послуги теплопостачання перед позивачем у них відсутня (а.с.23). Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що посилання відповідачки на відсутність центрального опалення у її квартирі не підтверджує законність відключення помешкання від системи централізованого опалення, а навпаки свідчить про самовільний демонтаж, що заборонено законодавством. Порядок відключення чітко передбачений нормативними актами. На адресу ВО «Костянтинівкатепломережа» не надходило жодного Акту, затвердженого на комісії про відключення від мереж ЦО і ГВП. Даних щодо прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення відповідачки від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, як того вимагає Порядок від 22.11.2005 №4, у матеріалах справи не має. Тобто відсутні підстави вважати, що квартира відповідачки є такою, що відключена від централізованого опалення відповідно до вимог, передбачених законодавством. Відповідачка не дотрималася Порядку відключення від мереж централізованого опалення, а тому у позивача є підстави для нарахування плати за опалення в спірний період та право вимагати оплати нарахованих платежів (а.с. 38-41). Відповідачка заперечень не подала. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2021 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.18). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа»\~ є постачальником послуг з централізованого опалення [PERSON] за адресою:\~ [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідачки [PERSON] (а.с.3-4). В період з жовтня 2011 року по травень 2021 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2011 року, 15 жовтня 212, 05 жовтня 2013 року, 23 жовтня 2014 року, 16 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 25 жовтня 2018 року,28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 9-13).\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції закону від 24.10.2004, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 09.06.2018, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідачка не сплачувала вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу заборгованість відповідачки перед позивачем за період жовтня 2011 року по травень 2021 року складає 80630,03 грн.(а.с.3-4). У відзиві на позовну заяву, відповідачкою зроблено заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав такий правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те,\~що позивач\~звернувся до\~суду із\~вказаним позовом\~30\~червня 2021\~року,\~а з\~розрахунку заборгованості\~вбачається,\~що у\~період з\~жовтня 2011\~року по\~травень 2018\~року відповідачка\~не здійснювала\~оплат за\~надані послуги\~з теплопостачання,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність стягнення\~з відповідачки\~на користь\~позивача суми\~заборгованості за\~надані послуги\~теплопостачання у\~межах строку\~позовної давності\~за період\~з червня\~2018\~року (початок\~нарахування в\~опалювальному сезоні\~-\~жовтень 2018\~року)\~по травень\~2021\~року включно\~(кінець\~нарахування в\~опалювальному сезоні\~ квітень\~2021\~року)\~в розмірі\~37516,85\~грн,\~відмовивши у\~задоволенні іншої\~частини позовних\~вимог.\~ При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що послуг позивача вона не отримувала у зв`язку з тим що з 18.05.2006 її квартира відключена від систем централізованого опалення і послугами позивача вона не користується з огляду на таке. За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 2.1 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом від 22.11.2005 № 4 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України (в редакції чинній на 18.05.2006) (далі- Порядок), для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний термін надається заявникові (п.2.2 Порядку). При позитивному рішення Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.2.1 Порядку). Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи (п.2.5 Порядку). По закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п. 2.6 Порядку). Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п. 2.7 Порядку). Відповідачкою суду не надано Акт про відключення квартири, який був би затверджений рішенням постійно діючої міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП та який би свідчив про правомірність відключення квартири відповідачки від мереж ЦО. Згідно із листом виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 16.11.2021 № 3121/26-вх, надати інформацію щодо звернення [PERSON] до постійно діючої міжвідомчої комісії з питання відключення квартири [ADDRESS] у 2006 році не можливо у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 50). При цьому, суд не приймає до уваги рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 11.06.2010 № 2-1842/10 в цивільній справі за позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані послуги теплопостачання (а.с.24), на яке посилається відповідачка на обґрунтування своїх заперечень проти позову з огляду на те, що правомірність відключення квартири відповідачки від мереж ЦО не була предметом судового дослідження в цій справі. Так, дійсно, в рішенні суду є посилання на Акт про відключення від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 18.05.2006. Проте, інформації про затвердження цього Акту рішенням постійно діючої міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, рішення суду № 2-1842/10 не містить. Дослідити матеріали цивільної справи № 2-1842/10 неможливо у зв`язку із знищенням справи на підставі Акту № 18 від 13.09.2016 (а.с.43). Згідно із ч.7 ст. 82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. А отже, правомірність відключення квартири відповідачки від мереж ЦО будинку [ADDRESS] не підтверджується рішенням суду № 2-1842/10. Оскільки відповідачка в судовому засіданні не довела ту обставину, що вона відключилася від централізованого опалення з дотриманням Порядку, встановленим законодавством, суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] не є доказами теплопостачання саме до її квартири. За приписами діючого законодавства самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 46,53 %) присуджує стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1056,23 грн.

Outcome: partial