Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 1854 від 05.01.2010 відповідачу відкрито картковий рахунок із здійсненням його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Також, 10.04.2012 між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору, згідно з якою банк відкрив клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 300% від розміру заробітної плати під 24% річних та зі строком дії кредиту на відповідний період дії платіжної кратки і період, що необхідний для завершення розрахунків за цим Договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 11993,25 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з підтриманням позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 05.01.2010 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір № 1854 «Про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою», відповідно до якого відповідачу відкрито рахунок та надано платіжну карту типу VISA платіжної системи VISA та пін-код до неї (а.с. 6-13). Згідно з Додатковою угодою № 1 від 10.04.2012 до Договору, банк відкрив клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 300 % від розміру заробітної плати під 24 % річних (а.с. 15). Строк дії кредитної лінії встановлено на період дії платіжної картки та на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно з цим договором. При перевипуску платіжної картки кредитна лінія відновлюється. Відповідно до п. 7.2 та п. 7.2.3 Договору, за користування кредитом клієнт зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених умовами цього Договору та додатком 1 до нього. Проценти нараховуються методом факт/360 на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до дня повернення кредиту (його частини). При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається. Погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами здійснюється шляхом дебетування картрахунку клієнта. У разі недостатності (відсутності) коштів на картрахунку клієнт зобов'язаний поповнити картрахунок готівкою або безготівковим шляхом. Відповідач зобов'язався сплачувати банку гроші: у вигляді процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту), процентів за користування кредитом, плати (пені) за несвоєчасний розрахунок з банком, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з Тарифами та умовами Договору; в сумі заборгованості за овердрафтом та основною сумою кредиту - при першому ж надходженні коштів на картрахунок (п. 6.1.2 Договору). Відповідно до п. 7.3 Договору, відповідач зобовязався щомісячно отримувати виписку по картрахунку відповідно до п. 6.1.7 та сплачувати проценти за користування кредитом на підставі цієї виписки не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним згідно з п. 6.1.2; погасити отриманий кредит в повному обсязі при закінчення терміну дії картки та неподовженні терміну її дії. В разі порушення терміну погашення кредиту клієнт сплачує в касу банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Згідно з п. 8.2 Договору, відповідач несе повну відповідальність за всі дії держателів БПК та за погашення заборгованості по Договору всім належним йому майном, в тому числі грошовими коштами. Відповідно до п. 3.1 Договору банк має право: вимагати від клієнта належного виконання зобов'язань за цим договором (п. 3.1.1); отримувати плату за надані послуги згідно з Тарифами в порядку, передбаченому цим Договором; нараховувати проценти за перевищення витратного ліміту та проценти за користування кредитом згідно з Тарифами та цим Договором, починаючи з дати виникнення заборгованості по Рахунку і до дати повного її погашення; суми, зараховані на рахунок (в т.ч. нараховані по рахунку проценти), направляти на погашення заборгованості відповідно до умов договору ( п. 3.1.2); вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору (п. 3.1.7). Підписанням цього Договору [PERSON] засвідчив, що ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також з Правилами та Тарифами, погоджується вважати положення вказаних Правил та Тарифів обов'язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі Договору. ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, відповідач отримав кредитні кошти та використав їх (а.с. 21-22). Проте, з боку відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе грошових зобов'язань за Договором, у звязку з чим станом на 18.01.2018 утворилась заборгованість в загальному розмірі 11 993,25 грн., що складається з: -основної заборгованості 5 954,10 грн.; -заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 2 023,55 грн.; -нарахованої пені 505,92 грн.; -нарахована сума 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 328,86 грн.; -нарахована сума 3 % річних за несвоєчасне повернення відсотків 189,20 грн.; -нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків 1 455,22 грн.; -нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту 1 536,16 грн.; -заборгованість за РКО 0,24 грн. (а.с. 21-24). 10.04.2012 [PERSON] підписав «Повідомлення про умови кредитування», що також підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ «Державний ощадний банк України», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі (а.с. 17-18). 05.07.2017 відповідачу направлено рекомендованим листом повідомлення з вимогою терміново ліквідувати заборгованість перед банком (а.с. 19-20). Однак, дана вимога виконана не була. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, позичальник, будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобов'язання, допускаючи прострочення платежів. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору. Разом з тим, відповідно до наданих розрахунків, банком нараховано 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, інфляційні втрати за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням 3 % річних та встановленого індексу інфляції по кредиту. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене та те, що нарахування 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне повернення відсотків протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вимоги банку про стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 189,20 грн. та індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1 455,22 грн., що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Отже, враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства, суд вважає за доцільне зменшити суму заборгованості, виключивши з розміру заборгованості за кредитним договором 3% річних та індекс інфляції за несвоєчасне повернення відсотків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial