Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 15.12.2013 року уклало з відповідачем договір № ABH0RG121210383, відповідно до якого ПАТ «Акцент-Банк» видав [PERSON] кредит у розмірі 4510 грн. 70 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 36 місяців з 15.12.2013 року по 14.12.2016 року, узгодивши Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 01.11.2016 року в розмірі 11574 грн. 23 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ABH0RG121210383 від 15.12.2013 року у розмірі 11574 грн. 23 коп. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, зазначивши, що відповідач мав намір встановити балкон, однак не мала наміру укласти кредитний договір із банківською установою, коштів від банку не отримувала. Пояснили, що в 2013 році відповідач, йдучи по базару, зустріла чоловіків, які запропонували їй зробити балкон і дали їй якийсь папірець. Після чого приїхали до неї додому і обміряли балкон, взявши 50 грн. за заміри. Дані події відбулись двічі. Після чого відповідні особи сказали відповідачу взяти паспорт та проїхати з ними на вул. Островського, 39 в м. Вінниці. Приїхавши за вказаною адресою, відповідача провели до приміщення підприємства, яке займалось встановленням метало пластикових вікон та оздоблюванням балконів. Це не було приміщення банку. В даному приміщенні узгодили ціну на балкон і домовились про розстрочку на 6 місяців. Потім їй запропонували розписатися в невідомому їй документі. Відповідач підписав даний документ, однак жодних коштів не отримував, як і не уповноважував нікого на їх отримування. Балкон в послідуючому не поставили. Згодом, за адресою, де відповідач підписував зазначені документи, згаданого підприємства (фірми) вже не було. Відповідач був змушений написати заяву до міліції, де його запевнили, що розберуться. В даний час до неї постійно дзвонять з банку з вимогою про повернення кредиту. Просили в позові відмовити. Суд вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників судового розгляду, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Заяви Позичальника № ABH0RG121210383 від 15.12.2013 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» надає [PERSON] кредит у розмірі 4510,70 грн., строк кредиту 36 місяців: з 15.12.2013 року по 14.12.2016 року включно, фіксована відсоткова ставка 0,12 % річних. Кредит надається на оплату товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок «Імекс» ФЛП [PERSON] № 26003010011778 у ПАТ «А-БАНК», узгодивши Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Зміст п. 16 даної Заяви визначає, що своїм підписом позичальник підтверджує, що отримав/зобовязується отримати товар згідно з рахунком-фактурою № ЕС-1512-48 від 15.12.2013 року. (а.с. 5-12). Суд звертає увагу на те, що при дослідженні в судовому засіданні оригіналу примірника відповідного кредитного договору, який перебуває у володінні відповідача, було встановлено, що такий примірник по змісту відповідає наданій позивачем копії кредитного договору, і є копією відповідного електронного документа, з наявністю копії як підпису працівника банку, так і копії відтиску печатки відповідної фінансової установи. Згідно розрахунку заборгованості за договором № ABH0RG121210383 від 15.12.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Акцент-Банк» станом на 01.11.2016 року становить 11574 грн. 23 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 4510 грн. 70 коп.; заборгованість за процентами в сумі 4 грн. 48 коп.; заборгованість з комісії в сумі 405 грн. 96 коп.; заборгованість по пені в сумі 5625 грн. 75 коп.; заборгованість по судовим штрафам в сумі 1027 грн. 34 коп.: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (відсоток від суми) 527,34 грн. (а. с. 4). Копія звернення [PERSON] до голови ПЕТ «Акцент-Банк» від 22.03.2014 року вказує на те, що [PERSON] повідомляла про те, що на час підписання Заяви-Позичальника у неї не було окулярів і вона не могла прочитати текст, написаний мікроскопічним шрифтом, а представник банку нічого їй не пояснив, при цьому коштів вона від банку не отримувала і не може дізнатись чи такі кошти були виплачені третій стороні, а тому вона вважає, що потрапила в шахрайську схему і вважає, що не перебуває з банком в договірних відносинах. Інших документів та доказів матеріали справи не містять. Суд звертає увагу на те, що з метою встановлення, підтвердження та дослідження відповідних доказів щодо обставин виконання позивачем взятих на себе обовязків згідно укладеного договору в частині видачі відповідачу грошових коштів або перерахунку таких грошових коштів за погодженням з відповідачем іншій особі, за клопотанням відповідача, який заперечував дані обставини, судом було постановлено ухвалу (а.с. 39) про визнання явки представника в судове засідання обовязковою, проте дана ухвала залишилась без виконання, при цьому позивач не надіслав на адресу суду жодних доказів в підтвердження обставин видачі грошових коштів позичальнику згідно укладеного кредитного договору. В силу чого, врахувавши позицію позивача, суд змушений ухвалювати рішення по даній справі, виходячи із наявних в справі документів, зокрема і тих, які надані позивачем в підтвердження своїх вимог. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи із наведеного, враховуючи, що сторони уклали між собою відповідний кредитний договір на формулярі, що був копією відповідного електронного документа, що унеможливлює відтворити в первинному вигляді як підпис особи від імені Банку, так і відтиск печатки Банку, з огляду на те, що позивач своїми діями, зокрема щодо звернення до суду з даним позовом, визнає укладений з відповідачем відповідний кредитний договір, при цьому відповідач також визнає підписання ним зазначеного документа, беручи до уваги те, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами виконання ним взятих на себе зобовязань згідно укладеного договору щодо видачі позичальнику чи іншій особі за погодженням з позичальником грошових коштів, що змушує суд вдаватись до різного роду припущень, що є неприпустимим, врахувавши, що суд вичерпав усі можливі заходи щодо можливості дослідити в судовому засіданні відповідні обставини, зокрема звернувши на це увагу позивача в тексті ухвали суду про визнання явки представника обовязковою (а.с. 39), а тому суд вважає, що за даних обставин та наданих суду доказів позов задоволенню не підлягає у звязку з недоведеністю позивачем обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги.

Outcome: dismissed