Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

На розгляд суду надійшов позов Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» (далі - Фонд) до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості по кредитному договору, який мотивований тим, що 12.11.2003 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 24-1-5 для купівлі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачеві кредит на суму 24 000,00 грн. В свою чергу, відповідач взяла на себе зобов`язання повертати кредит згідно з графіком повернення кредитних коштів шляхом внесення річних платежів частинами або однією сумою в строк до 30 листопада щорічно до 2022 року включно. Втім, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 20 184,00 грн., а тому позивач просить суд розірвати вказаний договір та стягнути з відповідача усю суму заборгованості, що утворилася внаслідок порушення відповідачем умов договору. Представник позивача адвокат Новак Д.М. подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно за невідомих суду причин не з`явилася. З огляду на викладене, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Правилами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.11.2003 між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24-1-5 для купівлі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 1.1 договору, позивач надав відповідачеві кредит для купівлі житлового будинку терміном на 20 років. Відповідно до п. 4.4.. договору, відповідач зобов`язана забезпечити повне повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами з урахуванням інфляції, згідно з умовами кредитного договору. Свої обов`язки позивач виконав надавши відповідачеві відповідно до платіжного доручення від 03.12.2003 №367 кредит у розмірі 24 000,00 грн. В той же час, відповідно до п. 4.4.2 договору, відповідач взяла на себе зобов`язання повертати кредит згідно з графіком повернення кредитних коштів шляхом внесення річних платежів частинами або однією сумою в строк до 30 листопада щорічно до 2022 року. Згідно п. 5.2 кредитного договору за прострочення терміну повернення кредиту, позичальник сплачує Фонду пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочення від не внесеної в строк суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України). Так, згідно з договором від 12.11.2003 №24-1-5 відповідач була зобов`язана повернути першу частину кредиту до 30.11.2004 в сумі 1 263,00 грн. Наступні платежі повинні були здійснюватися щорічно до 30 листопада 2022 року включно у розмірах, зазначених у графіку повернення кредитних коштів. Відповідно до п. 2.4 договору повернення боргу здійснюється в наступній послідовності: пеня (якщо таке має місце), 3% за користування кредитом згідно з постановами КМУ від 14.02.2001 №145 та від 25.10.2002 №1588 [PERSON] звільнена від сплати відсотків по кредиту), частина кредиту з урахуванням сукупного індексу інфляції. Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань, [PERSON] сплатила кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7 150,00 грн., із яких 04.03.2004 - 200,00 грн., 14.04.2006 - 200,00 грн., 28.08.2009 - 1 500,00 грн., 21.09.2011 - 4 650,00 грн. та 17.01.2012 - 600,00 грн. Таким чином, починаючи з 30 листопада 2004 року у боржника виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10.01.2020 становить 20 184,40 грн., з яких сума основного боргу - 16 850,00 грн., пеня - 3 334,40 грн. Відповідно до п. 4.1.3. договору, у разі порушення його умов або встановлення нецільового використання кредиту позичальником, Фонд має право призупинити фінансування договору, вимагати дострокового повернення позичальником пені (якщо така має місце), відсотків за користування кредитом та кредиту, попередивши про це позичальника за 20 днів. Враховуючи, що [PERSON] своєчасно не повертала кредитні кошти, порушуючи умови договору, Фонд направив на її адресу претензію від 16.05.2019 №01/235, яка також містила повідомлення боржника про вимогу дострокового повернення суми отриманого кредиту та припинення договірних відносин, відповідно до п. 4.1.3 договору. Вказана претензія була вручена [PERSON] 22.05.2019 особисто під підпис, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 2100902826019. Втім, вимоги вказаної претензії [PERSON] виконано не було, будь-якої відповіді на адресу Фонду від відповідача останнім отримано також не було. Відтак, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості по кредитному договору. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду із даним позовом в розмірі 2 102,00 гривні 00 копійок, про що свідчить платіжне доручення від 14.01.2020 №29 .

Outcome: approved