Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 22 лютого 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78И/08-8, на підставі якого їй було надано кредит у розмірі 14\~000 доларів США для проведення розрахунку за договором купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року з процентною ставкою за користування ним у розмірі 14 % річних та кінцевим терміном його повернення 10 лютого 2028 року згідно графіку погашення заборгованості. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань позичальником [PERSON] 22 лютого 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, яким остання взяла на себе зобовязання відповідати у повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязань за укладеним між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитним договором, та у випадку невиконання позичальником даного договору погасити заборгованість у розмірі наданого кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, а також інших грошових зобовязань, повязаних з виконанням кредитного договору. 09 квітня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено [PERSON] договір № 2 до вищевказаного кредитного договору, який є його невідємною частиною, за умовами якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав [PERSON] реструктуризацію заборгованості за основним договором у розмірі 14\~795 доларів США 17 центів. Позивач зазначає, що він свої обовязки за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість відповідачі свої зобовязання не виконали, в звязку з чим станом на 06 липня 2015 року у них перед позивачем утворилася заборгованість, яка становить 211\~518 грн. 62 коп. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 113\~796 грн. 56 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 81\~490 грн. 31 коп. й пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 16\~231 грн. 75 коп. На підставі викладеного, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 211\~518 грн. 62 коп. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 107 від 15 березня 2018 року, в судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, проте зявився її представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії АА № 045663 від 07 червня 2018 року, який відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України має повноваження на ведення справи в суді та здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права й обовязки. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» та зазначив, що заборгованість за кредитним договором № 78И/08-8, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON], у сумі 139\~276 грн. 52 коп., яка складається з тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, а також штрафу за пропуск сплати платежів, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2012 року вже стягнута у солідарному порядку а [PERSON] та [PERSON] Таким чином, враховуючи, що рішенням суду від 14 березня 2012 року позовні вимоги, заявлені знову ПАТ «ВіЕйБі Банк» при зверненні до суду із цим позовом, вже вирішені, [PERSON] просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, відзив на позов не надала, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~280\~ЦПК України\~у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, дослідивши матеріли справи, встановив наступне. 22 лютого 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78И/08-8, на підставі якого [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 14\~000 доларів США, що складало еквівалент 70\~700 грн. за курсом НБУ на час укладання договору. Пунктом 1.3 цього договору передбачено, що кредитні кошти надаються терміном по 10 лютого 2028 року. Відповідно до п. 1.4 даного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 14 процентів річних, а при умові невиконання позичальником п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 16 процентів річних. 22 лютого 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 78И/08-8 від 22 лютого 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з якими боржнику надано кредит у сумі 14\~000 доларів США на придбання квартири, із сплатою процентів за ставкою 14% річних, терміном повернення 10 лютого 2028 року. 09 квітня 2010 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] було укладено [PERSON] договір № 2 до Кредитного договору № 78И/08-8 від 22 лютого 2008 року, яким сторони підтвердили, що на день укладення цього додаткового договору позичальник має перед банком поточну заборгованість за основним договором в розмірі 14\~795 доларів США 17 центів США, яка складається з суми залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13\~181 доларів США, що становить 104\~129 грн. 90 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору, суми, простроченої до повернення за тілом кредиту у розмірі 225 доларів США 03 центи США, що становить 1 777 грн. 74 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору, суми нарахованих, але не сплачених на дату складання цього договору відсотків за користування кредитом у розмірі 184 доларів США 33 центи США, що становить 1\~456 грн. 21 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору, суми нарахованих і прострочених до сплати на дату укладення цього договору відсотків за користування кредитом у розмірі 1\~155 доларів США 26 центів США, що становить 9 126 грн. 55 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору, суми нарахованих, але не сплачених на дату укладання цього додаткового договору комісій у розмірі 4 долари США 11 центів СЩА, що становить 20 грн. 78 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору, суми нарахованих і прострочених до сплати на дату укладання цього [PERSON] договору комісій у розмірі 45 доларів США 44 центи США, що становить 229 грн. 47 коп. за комерційним курсом позивача на дату складання даного додаткового договору. Згідно з п. 1.1.1, 1.1.3 даного додаткового договору кредит надається у формі відкличної мультивалютної не поновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості у сумі еквівалентній 220\~870 грн. 55 коп. Загальний ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в USD, який становить 13\~181 доларів США та максимального ліміту заборгованості в UAN, який становить 116\~740 грн. 65 коп. 09 квітня 2010 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] було укладено [PERSON] договір № 1 до Договору поруки від 22 лютого 2008 року, яким визначено, що з урахуванням наданої кредитором [PERSON] договором № 2 до Кредитного договору № 78И/08-8 від 22 лютого 2008 року можливості боржнику оптимізувати витрати на обслуговування кредитної заборгованості, поручитель солідарно з боржником відповідає перед кредитором за виконання зобовязань, передбачених таким додатковим договором № 2. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~554\~ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 78И/08-8, долученого позивачем до своєї позовної заяви вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за тілом кредиту, яка утворилася за період з 10 квітня 2010 року по 06 липня 2015 року становить 113\~796 грн. 56 коп. В той же час, як слідує з матеріалів справи, та проти чого не заперечує й представник позивача, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області, ухваленим 14 березня 2012 року у цивільній справі № 2/544/767/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» м. Київ в особі відділення № 103 ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом, яке набуло законної сили 26 березня 2012 року, вже стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за тілом даного кредиту, яка утворилася за період з 10 квітня 2010 року по 16 лютого 2012 року, у сумі 116\~247 грн. 79 коп. Що ж стосується відмінності цих двох сум, то з вищенаведеного розрахунку заборгованості слідує, що після ухвалення рішення суду 14 березня 2012 року, заборгованість за тілом кредиту у сумі 2\~451 грн. 23 коп. була сплачена. Надаючи оцінку доводам представника ПАТ «ВіЕйБі Банк», що підставою задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту є та обставина, що до часу звернення позивача із цим позовом до суду рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2012 року у справі № 2/544/767/12 не виконане суд виходить з наступного. Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Крім того, порядок виконання судовий рішень врегульований Законом України «Про виконавче провадження». Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2012 року старшим державним виконавцем органу держаної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2012 року у справі № 2/544/767/12. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у сумі 113\~796 грн. 56 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд керується наступним. Пунктом 1.4 [PERSON] договору № 2 до Кредитного договору № 78И/08-8 від 22 лютого 2008 року встановлено плату за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика)\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір проценті в за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 78И/08-8, долученого позивачем до своєї позовної заяви вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за відсотками за користування кредитними коштами, яка утворилася за період з 10 квітня 2010 року по 06 липня 2015 року, становить 81\~490 грн. 31 коп. Разом з тим, враховуючи, що рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області, ухваленим 14 березня 2012 року у справі № 2/544/767/12, вже було стягнуто з відповідачів заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка утворилась за період з 10 квітня 2010 року по 16 лютого 2012 року, у розмірі 18\~216 грн. 76 коп., суд приходить до переконання про можливість стягнення на користь банку суми відсотків за користування кредитом у розмірі 63\~273 грн. 55 коп. Що стосується вимог позивача про сплату відповідачем заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 16\~231 грн. 75 коп., то суд, при їх вирішенні виходить з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поряд з цим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014. Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України \~ \~ \~ \~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. В ході судового розгляду цієї справи було встановлено, що населеним пунктом, в якому зареєстроване місце проживання відповідачів є м. Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. В той же час, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 78И/08-8, долученого позивачем до своєї позовної заяви вбачається, що починаючи з 11 березня 2013 року пеня відповідачам не нараховувалася, а тому пеня у сумі 16\~231 грн. 75 коп. також підлягає стягненню на користь банку. Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволеної частини позовних вимог, суд керується таким. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Так, пунктом 3.3. Договору поруки від 22 лютого 2008 року передбачено, що порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором. У додаткових договорах до цього договору поруки від 14 листопада 2008 року та від 06 травня 2009 року взагалі не визначений момент припинення договору поруки. Згідно з розясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання\~у повному\~обсязі або\~у зв'язку\~із застосуванням\~права на\~повернення кредиту\~достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Крім цього, в розясненнях, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Так, в правовій позиції, викладеній в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 27 січня 2016 року у праві № 6-990цс15, зазначено наступне. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, суд приходить до висновку, що ані в договорі поруки від 22 лютого 2008 року, ані у додаткових договорах до даного договору поруки від 14 листопада 2008 року та від 06 травня 2009 року, укладених між ЗАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та [PERSON], не встановлений строк, після якого порука припиняється, а тому для визначення дати, після якої порука припиняється, необхідно керуватися вимогами ст. 559 ЦК України. Враховуючи, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 78И/08-8, долученого позивачем до своєї позовної заяви, вбачається, що позивачу стало відомо про порушення [PERSON] умов кредитного договору в частині сплати відсотків за користування кредитом з 11 вересня 2012 року, строк звернення до поручителя відповідача [PERSON] сплинув через шість місяців з цієї дати, а саме:\~ 11 березня 2013 року. За таких обставин, суд приходить до переконання, що заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеня за несвоєчасне погашення кредиту підлягає стягненню на користь позивача лише з [PERSON], оскільки строк предявлення даних вимог до [PERSON] сплинув. На підставі викладеного та

Outcome: partial