Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 11.06.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який під час судового провадження вточнив 16.03.2016 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов з урахуванням уточнення позовних вимог підтримала та показала, що 11.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КТН3GF02190078, відповідно до якого банк надав, а [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 15000 доларів США та зобов'язався повернути його та проценти за користування кредитними коштами в строк до 07.08.2025 року згідно з графіком погашення кредиту, а саме шляхом щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитному договору. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, не здійснює платежів для погашення кредиту та нарахованих відсотків з січня 2014 року. Станом на 26.02.2016 року заборгованість складає 225171,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.02.2016 року (1 долар США = 27,24 грн.) становить 614859,92 грн., а саме: заборгованість за кредитом 13738,85 доларів США, заборгованість за процентами 4609,43 доларів США, заборгованість за комісією 727,77 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 3495,90 доларів США. На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» зазначену заборгованість за кредитним договором, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 9222,90 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, просив застосувати до вимог щодо стягнення пені положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у звязку з чим за кредитними зобовязаннями забороняється нарахування пені з 14.04.2014 року, а також положення ст.258 ЦК України, згідно яким до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. За вказаних підстав просив суд в частині позовних вимог про стягнення пені відмовити, а в іншій частині позову не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений споживчий Кредитний договір №КТН3GF02190078, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 15000 доларів США та зобов'язався повернути його в повному обсязі не пізніше 07.08.2025 року, згідно з графіком погашення кредиту та проценти за користування кредитом, що вбачається з засвідченої копії вказаного договору (а.с.9-10), а також Додаткової угоди №1 від 28.02.2013 року до Кредитного договору №КТН3GF02190078 від 11.08.2005 року (а.с.11-13). У звязку з допущеними боржником [PERSON] неплатежами за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку станом на 26.02.2016 року становить 225171,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.02.2016 року (1 долар США = 27,24 грн.) складає 614859,92 грн., а саме: заборгованість за кредитом 13738,85 доларів США, заборгованість за процентами 4609,43 доларів США, заборгованість за комісією 727,77 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 3495,90 доларів США. В добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті. З цього приводу слід зазначити, що - Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в України у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст.533 ч.1, ч.3 ЦК України). Статтею 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 (із змінами та доповненнями) визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 чт.5 цього Декрету. Оскільки правовідносини, оцінка яким надається у даній справі, виникли з кредитного договору в іноземній валюті, та у ПАТ КБ «Приватбанк» мається ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.18), то кредитну заборгованості слід стягнути в іноземній валюті. Вирішуючи питання про розмір стягнення з відповідача заявленої у позові заборгованості суд виходе з наступного боржник [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 07.08.2025 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Періодом сплати сторони визначили період з «15» по «20» число кожного місяця. Отже поряд з установленням строку дії договору сторони встановити й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що останній платіж був здійсненний позичальником [PERSON] 21.01.2014 року, що підтверджується наданою випискою по рахунку за період з 11.08.2008 року по 26.02.2016 року. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісячними частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. (Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14). Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором строк позовної давності предявлення кредитором вимог про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. При цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п.5 Додаткової угоди №1 від 28.02.2013 року до Кредитного договору №КТН3GF02190078 від 11.08.2005 року (а.с.11) сторони визначили тривалість позовної давності щодо повернення кредиту у 1460 днів або 4 роки. Згідно ст.258 ч.2 п.1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. З огляду на вказане та враховуючи дані виписки по рахунку за період з 11.08.2008 року по 26.02.2016 року та розрахунок заборгованості станом на 26.02.2016 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №КТН3GF02190078 від 11.08.2005 року, яка утворилася станом на 26.02.2016 року, за тілом кредиту в розмірі 13738,85 доларів США, за процентами 4609,43 доларів США, за комісією 727,77 доларів США. В цій частині позов слід задовольнити. За заявою згідно ст.267 ч.3 ЦК України представника відповідача [PERSON] щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, слід застосувати однорічний строк позовної давності відповідно до ст.258 ч.2 п.1 ЦК України, у звязку з чим вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] пені в сумі 246,25 доларів США, яка утворилася до 11.06.2014 року (позов подано до суду 11.06.2015 року), задоволенню не підлягають за спливом строку позовної давності. Переривання перебігу позовної давності протягом вказаного строку не малося, оскільки останній платіж боржником зроблено раніше, в січні 2014 року. Щодо стягнення пені за період з 11.06.2014 року по 26.02.2016 року суд вважає, що в цій частині в позові слід відмовити з інших підстав, а саме: 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону\~зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року\~\~№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м.Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені\~Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обовязку по оплаті пені на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені в розмірі 3249,65 доларів США, що утворилася станом на 26.02.2016 року, а саме за період з 11.06.2014 року по 26.02.2016 року (за виключенням періоду застосування строку позовної давності), слід відмовити. Таким чином, позов ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково, стягнувши на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №КТН3GF02190078 від 11.08.2005 року, яка утворилася станом на 26.02.2016 року, за тілом кредиту в розмірі 13738,85 доларів США, за процентами 4609,43 доларів США, за комісією 727,77 доларів США, а всього 19076,05 доларів США, що на момент постановлення судового рішення за курсом НБУ (1 долар США = 26,885420 грн.) становить 512867,62 грн. В частині позову про стягнення пені слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», пропорційно задоволеному позову, за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір в розмірі 7794,48 грн., розрахувавши його з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ, на момент визначення заборгованості 26.02.2016 року.

Outcome: partial