Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] (далі-відповідач). В позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 11.03.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з\~ «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконав договірні зобовязання. Відповідач станом на 04.07.2017 має заборгованість на суму 12871,62 грн., яка складається з наступного: 4019,89 грн. заборгованість за кредитом, 3448,01 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4314,60 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 589,12 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, крім того, надала заяву, що не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 14.12.2017. Цією ж ухвалою\~ призначено судовий розгляд справи на 16 год. 00 хв. 27.12.2017. Ухвалою суду від 27.12.2017 судовий розгляд відкладено на 09 год. 30 хв. 18 січня 2018 року. Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції\~ Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже, в судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2018 справа розглядалася за правилами, встановленими Главою 6, 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 18.01.2018 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Відповідач дійсно отримав кредит у розмірі 5000,00 на підставі договору № б/н від 11.03.2013 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з\~ «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у копії заяви. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконав договірні зобовязання. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.03.2013 відповідач станом на 04.07.2017 має заборгованість на суму 12871,62 грн., яка складається з наступного: 4019,89 грн. тіло кредиту, 3448,01 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4314,60 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 589,12 грн. - штраф (процентна складова). \~\~\~\~\~\~\~ Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими у справі письмовим доказами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно частиною 3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань. Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено позивачем у позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за змістом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справах № 6-1374цс17, № 6- 2003цс15. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500,00 грн. та в сумі 589,12 грн., задоволенню не підлягають. В свою чергу згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує в повній мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту та процентів за ним є право кредитора вимагати повернення всієї суми кредиту та процентів за кредитом. Доказів належного виконання зобовязань відповідачем суду не надано. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви позивача в частині стягнення з відповідача наступної заборгованості: 4019,89 грн. заборгованість за кредитом, 3448,01 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4314,60 грн. - заборгованість за пенею, а всього на загальну суму 11782,5 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1464,62 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial