Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2007, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] за №1870 [PERSON] є власником житлового будинку №126 по вул. Львівська у м. Краматорську Донецької області (а.с.7). Згідно копії домової книги у будинку №126 по вул. Львівська у м. Краматорську Донецької області, зареєстровані: [PERSON] донька позивача та відповідач по справі, її неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9-13). Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сімї позивача. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачів виникло право користування житловим будинком №126 по вул. Львівська у м. Краматорську Донецької області, який належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членами її сімї і які постійно мешкали разом з нею до 01.06.2014. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між сторонами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати відповідачами права на проживання у будинку позивача, а ні ж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту від 10.09.2018 суд вбачає, що відповідачі зареєстровані у будинку за адресою: м. Краматорськ, вул. Львівська, буд. 126, але не проживають у ньому з 01.06.2014 року (а.с14). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено повністю, судові витрати покладаються на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved