Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 13.06.2005 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 18400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а остання повинна була повертати його зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, станом на 31.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 45067,04 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутності. (а.с.50). Відповідач та його адвокат, повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися (а.с.45,47). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 13 червня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №SAMDN03000002505837 строком на 24 місяці (а.с.8), відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надає відповідачу грошові кошти у сумі 8800 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі сплатою 3% в місяць на суму залишку заборгованості, а останній повинен щомісячно повертати кредит щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми заборгованості. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з цим відповідно до розрахунку станом на 31 грудня 2013 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 45067,04 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7580,53 грн., заборгованості за відсотками - 37486,51 грн.(а.с.5-7). Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Отже, заборгованість за кредитом, яка складає 45067,04 грн., слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved