Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

ПАТ КБ « Приватбанк » звернувся до суду з позовною заявою , в якій просять стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 14.04.2011 р. в розмірі 11 177 грн. 94 коп. Свої вимоги мотивують тим , що між ПАТ КБ « ПриватБанк » та відповідачем [PERSON] 14.04.2011 р. був укладений Кредитний договір про надання кредиту в розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач [PERSON] умови договору не виконував і станом на 29.02.2016 р. заборгованість склала 11 177 грн. 94 коп. , в тому числі : заборгованість по кредиту 2799 грн. 84 коп. , заборгованість по процентам за користування кредитом 5459 грн.63 коп. , заборгованість за пенею та комісією 1910 грн. , штрафи 500 грн.( фіксована частина) і 508 грн.47 коп. ( процентна складова) . Також , просять суд стягнути з відповідача відшкодування судових витрат в розмірі 1378 грн. Представник ПАТ КБ « Приватбанк » до судового засідання не з»явився , надав суду заяву , в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Крім того, надали письмові пояснення , де вказують, що відповідно до Правил користування картою, строк дії карти вказаний на лицевій стороні Карти(місяць та рік). Карта діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної карти до 31.01.2016 р. Позивач звернувся до суду 05.04.2016 р. до спливу строку позовної давності , тому, заперечення відповідача не відповідають дійсності , а строк позовної давності банком дотримано при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує , просить застосувати строк позовної давності . Вказує , що останній розрахунок за кредитом відбувався в листопаді 2012 року , тому на даний час термін позовної давності у 36 місяців вичерпаний. Вважає, що вимоги банка безпідставні і незаконні, просить в задоволенні вимог позивача відмовити . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в наступному . Згідно ч.1.ст.1054 ЦК України обов»язком позичальника за Кредитним договором є повернення кредиту та сплата процентів . З кредитного договору № б/н від 14.04.2011 р. вбачається , що ПАТ КБ « Приватбанк » надав відповідачу [PERSON] банківський кредит на суму 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. (а.с.6-7 ) З розрахунку заборгованості видно , що станом на 29.02.2016 р. заборгованість [PERSON] склала 11 177 грн. 94 коп. , в тому числі : заборгованість по кредиту 2799 грн. 84 коп. , заборгованість по процентам за користування кредитом 5459 грн.63 коп. , заборгованість за пенею та комісією 1910 грн. , штрафи 500 грн.( фіксована частина) і 508 грн.47 коп. ( процентна складова) ( а.с. 4-5 ) Згідно копії довідки, наданої ПАТ КБ « ПриватБанк » , вбачається, що клієнт [PERSON] отримав картку № 5577212704793085 , терміном дії до 01/15 року та № 4149437112378946, терміном дії до 01/16 р. ( а.с.49) Суд вважає, що строк позовної давності не пройшов. Згідно п.2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Пам»ятки клієнта/Довідки об умовах кредитування, Тарифів банку, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (а.с.30). А в п. 2.1.1.12.13 Умов визначено, що в разі порушення позичальником строків зі сплати процентів за користування кредитом, вказаних у Пам»ятці клієнта/довідці про умови кредитування, пп.2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12,6.2, 2.1.1.12,7.4 даних Умов, згідно ст.212,611,651 ЦК України. Сторони погодили: протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі фактично сплачених позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом сплачує банку неустойку в розмірі, передбаченому п.2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.7.4 Умов (а.с.29 зворот). В п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що в разі виникнення прострочених зобов»язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов»язання, передбачені пп.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня= базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом (а.с.29зв.). Таким чином, відповідачу, крім пені, нарахований також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована ставка) та 508 грн 47 коп (процентна складова). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може зебезпечуватися неустойкою. В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобов»язань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов»язань. Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином суд не погоджується з позовними вимогами ПАТ КБ ПриватБанк про те, що за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором позивач одночасно просить стягнути штрафи в загальному розмірі 1008 грн 47 коп (500 грн фіксована частина та 508 грн 47 коп процентна складова) . За таких умов суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. А згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 10169 грн 47 коп, з яких: 2799 грн - заборгованість за кредитом, 5459 грн 63 коп - заборгованість за процентами, 1910 грн заборгованість за пенею та комісією. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і судовий збір відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України має бути сплачений відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1253 грн 68 коп (10169,47 х 1378 : 11177,94).

Outcome: approved