Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» у вересні 2015 року звернулось з позовом до [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилалось на те, що 21.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббапк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11218546000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 136324,75 гривень з розрахунку 11,4 % річних до 21.09.2036 року. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, AT «УкрСиббанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від AT «УкрСиббанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість AT «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки від 21.09.2007 року передав у іпотеку нерухоме маймо: трикімнатну квартиру загальною площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул. Миру, будинок 1/132, номер 2 та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20309268. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим станом на станом 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 801581,02 грн, з яких: тіло кредиту - 567941,06 грн., відсотки - 233639,96 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився та звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача проти позову заперечив, вважає, що застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки сторони встановлюють самостійно у договорі, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, тому з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббапк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11218546000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 136324,75 гривень з розрахунку 11,4 % річних до 21.09.2036 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки від 21.09.2007 року передав у іпотеку нерухоме маймо: трикімнатну квартиру загальною площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул. Миру, будинок 1/132, номер 2 та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20309268. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, AT «УкрСиббанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від AT «УкрСиббанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість AT «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Зазначені обставини підтверджуються: кредитним договором від 21.09.2007 року №11218546000, іпотечним договором 21.09.2007 року, випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Надаючи оцінку викладеним у позовній заяві АТ «Дельта Банк» доводам щодо визнання права власності на іпотечне майно на підставі застереження в іпотечному договорі, суд виходить з такого. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392\~ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, раніше набуте на законних підставах. Стаття 33 Закону України\~«Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Згідно зі\~статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому необхідно врахувати, що\~стаття 37 Закону України «Про іпотеку»\~не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді. Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей\~36,\~37 Закону України «Про іпотеку»\~є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей\~328,\~335,\~392 ЦК України\~у контексті статей\~36,\~37 Закону України «Про іпотеку»\~суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем. Аналогічні висновки містяться в постанові [PERSON] Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (№ 14-38цс18). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed