Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 05.04.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.150808.003 у сумі 8496 грн. 91 коп., з якої: поточна заборгованість по кредиту - 2350,82 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 2383,11 грн., поточна заборгованість за відсотками - 57,53 грн., суму неустойки (пеня та штрафи) - 2384,32 грн. Мотивувало тим, що останній не виконує зобов'язання по договору, внаслідок чого станом на 29.03.2016 року утворилася заборгованість в сумі 8496 грн. 91 коп.. Відповідачеві була направлена вимога про погашення заборгованості від 14.01.2016 року № 525, але він не відреагував на неї і надалі ухиляється від виконання зобов»язань за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з'явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне. 05 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та фізичною особою - [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.150808.003, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 2000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії на строк 36 місяців зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду (п.22, п.2.3 договору). На виконання своїх зобов'язань кредитодавець надав кредитні кошти у сумі 2000 грн. позичальнику [PERSON] Відповідно кредитного договору, позичальник [PERSON] зобов'язався сплачувати платежі за договором у розмірі, порядку та в строки встановлені договором, зокрема, щомісячно сплачувати банку мінімальний платіж - 10% від суми заборгованості до 25 числа. Позичальник взяті на себе зобов'язання порушив - не вносив платежі у визначений строк та у повному обсязі. Згідно розрахунку наданого банком і перевіреного судом, станом на 29.03.2016 року загальна заборгованість [PERSON] складає 8496 грн. 91 коп., з яких: 2350 грн. 82 коп. - поточна заборгованість по кредиту; 2383 грн. 11 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 57 грн. 53 коп. - поточна заборгованість за відсотками; 2384 грн. 32 коп. - сума неустойки (пеня ). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). П.6.2 кредитного договору, укладеного між сторонами, передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0.5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобов'язань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Позивач при поданні позову до суду надав заяву про відстрочку сплати судового збору через матеріальний стан, яка судом була задоволена. Згідно ухвали суду від 7 квітня 2016 року сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь держави стягується несплачений судовий збір у сумі 1378 грн.

Outcome: approved