Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Олександрійська РДА, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з неналежним вихованням та утриманням малолітніх дітей, з лютого 2018 року родина перебуває на обліку в службі у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області як така, що потрапила в складні життєві обставини. Протягом І кварталу 2018 року з відповідачами проводилась профілактична та роз'яснювальна робота з приводу зміни поведінки, створення умов для дітей та належного виконання батьківських обов'язків. Однак, відповідачі належних висновків для себе не зробили, наслідком чого стало вилучення дітей у зв'язку із загрозою їх життя та здоров'я та влаштування їх до Дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка». Позивачем прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. прикладає максимум зусиль для належного виховання та утримання сина в міру своїх можливостей, намагається створити належні умови для проживання дитини, не має шкідливих звичок. 16 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15 червня 2018 року (а. с. 49). 15 червня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 09 липня 2018 року за клопотанням відповідача [PERSON] з метою надання їй часу для ознайомлення з позовною заявою та отримання правової допомоги (а. с. 62 - 63, 65). 09 липня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 15 серпня 2018 року за клопотанням відповідача [PERSON] у зв'язку з тим, що їй надано безкоштовного адвоката лише 04 липня 2018 року та він не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи (а. с. 81 - 82). 15 серпня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 31 серпня 2018 року за клопотанням відповідача [PERSON] у зв'язку з тим, що її представник перебуває у відпустці та за клопотанням відповідача [PERSON] з метою надання йому часу для отримання правової допомоги (а. с. 92 - 94). 31 серпня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 27 вересня 2018 року (а. с. 107 - 110). 27 вересня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 22 жовтня 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] у з зв'язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке буде відбуватися в м. Знам'янка. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов про позбавлення батьківських прав та пояснила, що починаючи з вересня 2017 року до служби надходили звернення Улянівської школи, яку відвідували [PERSON] та [PERSON], з приводу того, що діти без поважних причин дуже часто пропускають навчання у школі. Крім того, діти відвідують школу у брудному одязі, не відвідують уроки фізкультури, бо не мають спортивного одягу, не відвідують уроки праці, бо не мають відповідних канцелярських товарів. Діти не виконують домашніх завдань систематично. На телефонні дзвінки вчителів мати відповідає дуже рідко. Пояснює, що діти хворіли, але жодної медичної довідки до школи не надавала. Жодного разу мати до школи не з'являлася. Про дітей піклується бабуся, коли приїздить з м. Одеси, де працює. Бабуся приводить дітей до школи та спілкується з вчителями. Починаючи з вересня 2017 року по січень 2018 року з родиною [PERSON] працював соціальний працівник з метою попередження вилучення дітей. В січні було повідомлено службу, що [PERSON] на контакт не йде, покращень житлових умов не відбулося. Їй було рекомендовано стати на облік в центр зайнятості, стягнути аліменти на утримання дітей, зібрати документи та звернутися з заявою про отримання допомоги як малозабезпеченій, але жодних дій вона не вчинила. [PERSON] неодноразово залишала своїх дітей на свого батька, діда дітей, терміном на 2-3 тижні, який зловживає алкогольними напоями. Служба виїжджала і 4 рази заставала дітей з дідом, який щоразу мав ознаки алкогольного сп'яніння. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Було складено акт щодо відсутності умов для проживання дітей з матір'ю, оскільки в будинку брудно, чорні обідрані стіни, брудна постільна білизна, відсутній стіл для виконання домашніх завдань, приготованої їжі не було. 06 квітня 2018 року було прийнято рішення про вилучення дітей. Під час вилучення дітей [PERSON] також не було вдома, діти були з дідом. Діти були брудні. Після вилучення їх було направлено на обстеження до Олександрійської районної лікарні, де їм вивели вошей, помили і лише потім направили до дитячого будинку «Перлинка». В дитячому будинку діти швидко адаптувалися. [PERSON] відвідувала декілька раз дітей, приносила їм солодощі. Матеріальним забезпеченням дітей вона не цікавилась. Востаннє відвідувала дітей 27 липня 2018 року. До служби у справах дітей [PERSON] з'явилася лише один раз, і то в супроводі її матері. Вона просила, щоб їй повернули дітей. Їй було повідомлено, що для цього необхідно зробити, перш за все поліпшити житлові умови. Але в серпні 2018 року був виїзд служби за місцем її проживання, то житлові умови тільки погіршилися. [PERSON] також не було вдома. Вдома їх зустрів її брат, який повідомив, що остання неофіційно працює в м. Одеса. Його повідомлено про те, що коли [PERSON] планує повернути дітей, то їй необхідно по прибирати в будинку та зробити ремонт, і повідомити про це службу. Таких повідомлень не надходило. Останнім часом вона дітьми не цікавиться. Батько дітей - відповідач [PERSON] взагалі жодного разу не поцікався дітьми. Жодного разу не відвідував школи, не відвідував дітей у дитячому будинку. Як вбачається з характеристики, виданої сільською радою він зловживає алкогольними напоями, ніде не працює. Він самоусунувся від виховання дітей. Оскільки відповідачі проживають окремо, то після відібрання дітей у [PERSON] вони зверталися до сільської ради, за місцем проживання батька з питання чи можливо передати дітей на виховання в родину батька, на що отримали категоричну відповідь «ні в якому разі». Тобто, ні в одну з родин діти не можуть бути повернуті. Він був у судовому засіданні, знає, що діти перебувають в дитячому будинку, але жодних дій на повернення дітей не вчинив. З даних сільської ради [PERSON] останнім часом веде бродячий спосіб життя. На підставі викладеного просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він призначений центром надання безоплатної правової допомоги, представляти інтереси [PERSON] в суді. Але вона звернулася до нього лише один раз і не надала жодного доказу для складання відзиву. Проте зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин викладених у позовній заяві. Є лише підтвердження того, що [PERSON] має погані житлові умови, але це пояснюється браком коштів. Вона потрапила у скрутне матеріальне становище, що не є невиконанням батьківських обов'язків. З метою заробити кошти на утримання дітей вона їздить на заробітки до м. Одеси, а дітей залишає зі своїм рідним батьком, дідом дітей. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області Гаврілов С.В. в судовому засіданні пояснив, що особисто знає [PERSON], оскільки навчався з нею в одному класі. До 9 класу її «дотягли» вчителі, а потім вона ніде не навчалася. Вона завжди в центрі всяких неприємностей. Схильна до вживання алкогольних напоїв, вчиняла бійки. Відповідача [PERSON] він також знає, як особу схильну до вживання алкогольних напоїв. Відповідачі деякий час проживали разом на території сільської ради. Років 6-7 тому [PERSON] переїхав до сел. Нова Прага Олександрійського району, а [PERSON] залишилась проживати з дітьми зі своїми батьками. В кінці 2016 року почали надходити скарги зі школи, з приводу того, що діти [PERSON] ходять до школи брудними та з вошима. Вона була поставлена на облік. В будинку було брудно, матраци на ліжках чорні, в тих умовах діти не могли проживати. Вона неодноразово залишала дітей з різними людьми. Був випадок, коли сторож дитячого садку зателефонував о 12 год. ночі та повідомив, що в нього гріються двоє дівчат [PERSON], щоб знайшли їх діда. Діти хотіли ходити до школи, бо там їм приділяли увагу та годували. Востаннє відвідував будинок [PERSON] 25 вересня 2018 року, але покращень житлових умов не було, все було тільки гірше. Сільська рада може надати допомогу лише консультативно, але надані поради відповідачка не використовувала. Вважає, що дітей повертати немає куди. Позов підтримує у повному обсязі. Представник дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинку» Гайдиш В.С. в судовому засіданні пояснила, що діти швидко адаптувалися, навчаються, зауважень від вчителів до них не має. Спочатку перебування дітей у дитячому будинку мати їх відвідувала, проте завжди в супроводі своєї матері. Вона привозила дітям солодощі, фрукти та печиво. Матеріальним забезпеченням дітей не цікавилася. Завжди з претензіями зверталася до вихователів, начебто вони винні у відібранні дітей. Вона особисто підходила до [PERSON] та запитувала чи збирається вона забирати дітей та що для цього робить. На що остання заявляла, що не розуміє чому в неї забрали дітей. Діти розповідали, що в дома в них немає умов, їм бабуся гріла воду в мисках і вони там купалися. У дитячому будинку їх вчили користуватися душовими кабінами. Діти хочуть до матері. Вони взяли в неї номер телефону і просять у вихователів телефон, щоб їй зателефонувати. Востаннє [PERSON] відвідувала дітей 27 липня 2018 року. На запитання чому мати давно не приїздить до них, вони відповідають, що вона працює в м. Одесі. Про батька вони ніколи не згадують. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідачі є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 5, 6). Згідно з рішенням Служби у справах дітей Олександрійської РДА від 09 лютого 2018 року №52 взято на облік дітей - [PERSON] та [PERSON], як таких, які проживають в сім'ї, що потрапила в складні життєві обставини (а. с. 12). 25 січня 2018 року та 06 лютого 2018 року відповідач [PERSON] попереджалася про обов'язок виховання дітей та створення належним умов для проживання та навчання дітей (а. с. 13, 14, 23, 24). Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов проживання дітей протягом лютого-квітня 2018 року належні умови для виховання та проживання дітей не створено, в будинку брудно, панує суцільний розгардіяш (а. с. 36 - 32). Відповідно до інформаційної довідки Улянівської загальноосвітньої школи діти відвідують школу у брудному одязі, не відвідують уроки фізкультури, бо не мають спортивного одягу, не відвідують уроки праці, бо не мають відповідних канцелярських товарів. Діти не виконують домашніх завдань систематично. На телефонні дзвінки вчителів мати відповідає дуже рідко. Пояснює, що діти хворіли, але жодної медичної довідки до школи не надавала. Про дітей піклується бабуся, коли приїздить з м. Одеси, де працює. Бабуся приводить дітей до школи та спілкується з вчителями. Батько за період навчання дітей у школі взагалі жодного разу не з'являвся (а. с. 33, 34). 06 квітня 2018 року на підставі розпорядження Олександрійської РДА №167-р вилучено дітей у зв'язку із загрозою їх життя та здоров'я та влаштовано їх до Дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка» (а. с. 9, 10, 17, 18). Згідно з характеристиками Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 23 січня 2018 року та від 05 квітня 2018 року [PERSON] характеризується з негативної сторони, ніде не працює, схильна до шкідливих звичок, належним вихованням та піклуванням про своїх малолітніх дітей не займається (а. с. 19, 20). [PERSON] постійно проживає без реєстрації в смт. Нова Прага, утримує себе за рахунок тимчасових заробітків (а. с. 31, 32). 17 квітня 2018 року служба у справах дітей Олександрійської райдержадміністрації ухвалила висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дітей (а. с. 35 - 36). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 29 серпня 2018 року, тобто після вилучення дітей, належні умови для виховання та проживання дітей не створено, в будинку брудно та сам будинок і кімната, в якій проживали діти знаходяться в жахливому стані, відповідач [PERSON] була відсутня та її брат не зміг пояснити, де вона знаходиться (а. с. 105). Відповідно до інформаційних довідок Дитячого будинку «Перлинка» за час перебування дітей у дитячому будинку, [PERSON] 9 разів відвідувала дітей, при цьому з 27 липня 2018 року по 27 вересня 2018 року вона жодного разу дітей не відвідувала (а. с. 106, 121). Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Приймаючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. «Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина» (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». З огляду на вказані положення міжнародних актів, рішення суду повинно відповідати інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З наданих суду доказів та пояснень учасників справи, встановлено, що в квітні 2018 року у відповідача [PERSON] відібрали дітей, у зв'язку з тим, що діти були занедбані, недоглянуті та залишення їх з матір'ю становило б загрозу для життя та здоров'я дітей. Протягом першого кварталу 2018 року з відповідачем неодноразово проводилась профілактична робота щодо зміни свого ставлення відносно виконання батьківських обов'язків, двічі попереджалась про наслідки ухилення від виконання батьківських обов'язків. Проте, [PERSON] належних висновків для себе не зробила та жодних дій спрямованих на поліпшення умов проживання та виховання дітей не вчинила. Протягом судового розгляду відповідач після призначення їй адвоката, будучи повідомленою про судові засідання, жодного разу не з'явилася. Зазначені обставини свідчать про байдужість відповідача як до власних дітей, так і до виконання батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] тривалий час з дітьми не проживає, маючи можливість, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Будучи належним чином повідомленим про судові засідання, з'явився лише одного разу. Будь-яких пояснень, заперечень щодо позовної заяви не надав, дітей у дитячому будинку не відвідував, їх подальшою долею не цікавився. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідачі ухиляються від виховання та утримання своїх малолітніх дітей, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками та змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, зобов'язано матеріально утримувати дітей, та визначаючи аліменти в розмірі 1/3 частки доходів кожного з відповідачів, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 25 квітня 2018 року, отже аліменти стягуватимуться з 25 квітня 2018 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідачів. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 166, 170, 181 - 183, 191 СК України та

Outcome: approved