Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 18.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 27280,63 гривень, а тому просив задоволити позов та стягнути вказану суму із відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, але подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить повідомлення в газеті, що передбачено ч. 9 ст. 74 ЦПК України, та вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 18.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-6). Вищевказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Таким чином, відповідач [PERSON] знав про умови приєднання до правил надання банківських послуг, строків, сум та умов погашення заборгованості за кредитом, а також штрафних санкцій у випадку порушення взятих на себе зобов'язань. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Із матеріалів справи вбачається, що зобовязання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконувала, як наслідок з рахунку загальної суми заборгованості вбачається, що сума заборгованості станом на 28.02.2017 року становить 27280,63 гривень, яка складається з: 1177,46 гривень заборгованість за кредитом, 20687,90 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3640 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штраф: 500 гривень (фіксована частина), 1275,27 гривень (процентна складова). Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком (а.с. 3-4). У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а статтею 525 цього ж кодексу встановлено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За положеннями ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Окрім того, за змістом ст.1048 ЦК України позикодавець має право отримати проценти від суми позики, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Статтею 224 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 530, 543, 554, 611, 612, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність,

Outcome: approved