Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

ПАТ «Альфа - Банк», який є правонаступником ЗАТ «Альфа - Банк» (надалі Позивач або Банк) 01 квітня 2013 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір № 490064439 (надалі договір) за яким [PERSON] (третя особа) отримав споживчий кредит в сумі 86 660 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному у Тарифах та заяві. Термін дії договору до 25 квітня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань третьої сторони між банком та [PERSON], як поручителем 25 квітня 2008 року також було укладено договір поруки. Позичальник не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в сумі 661 991 грн. 28 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 79 494 грн. 90 коп., заборгованість за відсотками 63 153 грн. 51 коп., заборгованість з комісії 6 429 грн. 96 коп., заборгованість з пені в розмірі 512 912 грн. 91 коп. за останній рік. На виконання умов договору поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак вимога не виконана. Вважає, що право вимагати дострокового повернення кредиту банк має з поручителя, тому просить суд стягнути заборгованість по кредиту, заборгованість по відсотках та пеню за невиконання умов договору. Станом на 25 лютого 2014 року розмір неустойки становить 1 351 2358 грн. 76 коп., розмір пені за останні 12 місяців складає 512 912 грн. 91 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в клопотання, що надійшло до суду позовні вимоги підтримав повністю, просить розглядати справу в усіх засіданнях без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, письмових заяв та клопотань до суду від неї не надійшло. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що [PERSON] був повідомлений належним чином, оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає». За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11,15,16, 22, 267, 509, 526, 530, 546, 553, 610-612, 614, 615- 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 490064439 (надалі договір) за яким [PERSON] (третя особа) отримав споживчий кредит в сумі 86 660 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі , визначеному у Тарифах та заяві. Термін дії договору до 25 квітня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань третьої сторони між банком та [PERSON], як поручителем 25 квітня 2008 року також було укладено договір поруки. Позичальник не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в сумі 661 991 грн. 28 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 79 494 грн. 90 коп., заборгованість за відсотками 63 153 грн. 51 коп., заборгованість з комісії 6 429 грн. 96 коп., заборгованість з пені в розмірі 512 912 грн. 91 коп. за останній рік. На виконання умов договору поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак вимога не виконана. Вважає, що право вимагати дострокового повернення кредиту банк має з поручителя, тому просить суд стягнути заборгованість по кредиту, заборгованість по відсотках та пеню за невиконання умов договору. Станом на 25 лютого 2014 року розмір неустойки становить 1 351 2358грн. 76 коп., розмір пені за останні 12 місяців складає 512 912 грн. 91 коп. Суд вважає, що відповідач, як поручитель, ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь Банку повністю, оскільки позовні вимоги щодо стягнення пені заявлені в межах одного року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved