Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Направленим позовом заявник просила суд ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратила право на користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач та її представник у судовому засіданні повідомили наступне. Відповідач є дочкою позивача та багато років назад залишила згадуваний будинок. З тих пір в ньому не проживає та її речей не залишилось. Наявна реєстрація її місця проживання чинить перешкоди у користуванні даним майном. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явився, хоча висловив свою думку, щодо заявлених вимог. Третя особа заперечувала вимоги з огляду на те, що позивач була позбавлена батьківських прав щодо відповідача. В подальшому у зв`язку із передачею дитини під опіку іншій особі, відповідач фактично не проживала у спірному будинку саме з таких підстав. Звідси не має підстав вважати такі обставини поважними. Відповідач у судове засідання не з`явився і судом вирішено проводити розгляд справи у її відсутність адже дана сторона належним чином та завчасно повідомлено про дату час та місце слухання справи. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. Проаналізував матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] з 13 березня 2015 року, отримувала код платника податків (а.с.4-5). Відповідач є дочкою позивача та народилась [INFO] в с. Слобода - Селець Житомирського району Житомирської області (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 24 жовтня 2007 року [PERSON] призначено опікуном відповідача з одночасним припиненням рішення від 18 квітня 2007 року про відібрання дитини у позивача по даній справі - [PERSON] Відповідачу надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.7). Позивач разом із своїми братом [PERSON] та сестрою [PERSON] отримали у спадщину зазначений будинок (а.с.8). Довідка органу місцевого самоврядування від 20 червня 2019 року свідчить про те, що у згадуваному будинку зареєстрована відповідач (а.с.14,30). Актом від 20 червня 2019 року засвідчено факт не проживання відповідача у даному будинку (а.с.15). Позивач визнала факт наявності заборгованості по сплаті аліментів перед відповідачем більш як на 60 тисяч гривень. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства України, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено та не спростовувалось позивачем, що відповідач припинила користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] з поважних причин, адже спочатку таку дитину було відібрано у позивача, без позбавлення батьківських прав, а в подальшому таких прав все ж її позбавлено. Станом на день розгляду даної справи відповідач набула повної цивільної дієздатності та позивач не поновила батьківських правах щодо відповідача. За таких обставин суд вважає відповідача таким, який не проживав у будинку співвласником якого є в тому числі позивач з поважних причин і підстав застосовувати положення ст. 405 ЦК України, не має. Наявність інших домовленостей між сторонами суду не наведена і жодними доказами не підтверджена. Відмовляючи у задоволенні позову з наведених підстав суд вважає наявними і інші. Так, як встановлено судом і не спростовувалось позивачем остання є власником 1/3 частини домоволодіння у якому просила визнати відповідача таким, що втратила право на користування жилим приміщенням. Згоду інших співвласників домоволодіння на такі дії суду не підтверджена та з власними вимогами на предмет спору вони не звертались. Такий перебіг подій, суд вважає, окремими підставами для відмови у задоволенні позову адже позивач не може ставити питання про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщення не будучи його одноособовим власником. Вирішуючи позов даним чином суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed