Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.10.2011р. [PERSON] (далі - відповідач) отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконала в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов'язання за Договором належним чином не виконувала, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, та з врахування коштів, внесених на погашення заборгованості, відповідачка станом на 30.04.2018 р. має заборгованість в сумі 74764,12 грн., яка складається з: 5880,85 грн. заборгованості за кредитом; 61746,88 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. (штраф фіксована частина), 3536,39 грн. штраф (процентова складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не сплачує. Враховуючи викладене, просять позов задовольнити. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків 21.07.2018 року. 26.10.2018 року від відповідачки на адресу суду надійшов відзив у якому вона просила відмовити у задоволенні позову з підстав того, що позивачем пропущено встановлений Законом строк позовної давності для звернення із позовом до суду. У відповідь на відзив, що надійшла до суду 15.11.2018 року позивачем зазначено, що термін дії картки, яку отримала відповідачка до 05.2016 року, позивач звернувся до суду 06.06.2018 року, тобто до сплину строку позовної давності. Крім того, у відповіді на відзив позивачем викладено обставини, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги, а саме обставини щодо форми кредитного договору, його встановлення та зміни, порядку нарахування заборгованості. З урахуванням вищевиклвденого просив задовольнити вимоги Банку у повному обсязі. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договоруб/н від 11.10.2011р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач як користувач платіжної картки зобов'язана погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердафту), оплату винагороди Банку. Так, з наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 30 квітня 2018 року вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 5880,85 грн. 61746,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. (штраф фіксована частина), 3536,39 грн. штраф (процентова складова). (а.с. 6). Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів підлягають частковому задоволенню. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після настання строку повернення кредитних коштів у повному обсязі право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Оскільки строк дії картки відповідачки- 05.2016 року, що підтверджується довідкою Банку (а.с.66), то строк повернення кредитних коштів - 31 травня 2016 року, включно. Отже, вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих Банком процентів за користування кредитом після 30 квітня 2016 року задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в розмірі 13863,72 грн., а саме 5690,42 грн. заборгованість по кредиту, 8173,30 грн. нараховані відсотки. Крім того, умовами кредитного договору, зокрема п. 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожен день прострочення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що позивач не надав розрахунку пені, оскільки наданий розрахунок заборгованості містить загальну суму комісії та пені, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені слід відмовити, стягнувши лише штраф, передбачений Умовами. Розмір штрафу розраховується за наступною формулою (заборговансть за кредитом + нараховані відсотки) х 5 %, тобто ( 5690,42 грн.+ 8173,30) х 5 % =693,19 грн. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить 15056 грн. 91 коп., з яких: 5690,42 грн. заборгованість по кредиту, 8173,30 грн. нараховані відсотки; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. (штраф фіксована частина), 693,19 грн. штраф (процентова складова). Саме таку суму слід стягнути з відповідачки на користь позивача, тобто позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial