Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про відібрання малолітньої дитини - [PERSON] у її батька - [PERSON] без позбавлення його батьківських прав та стягнути з останнього на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) на ї щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її утримання, до досягнення нею повноліття. В обгрунтування своїх вимог позивач вказав наступне. [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] ; мати дитини - [PERSON] рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позбавлена батьківських прав відносно доньки. Відповідно до повідомлення Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 07 лютого 2020 року малолітній [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження її батьком, про що до ЖСО Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області внесені матеріали за №1076 та відкрите кримінальне провадження ЄРДР № 12020230070000271 від 08 лютого 2020 року за частиною 1 статті 125 КК України. Малолітня [PERSON] розповіла працівникам Новокаховської поліції та служби у справах дітей, що батько її ображає та б`є, а тому вона боїться повертатися додому. Умови для проживання родини Каблучий відповідають санітарно-гігієнічним нормам, проте, під час розмови з працівниками поліції відповідач не спростовував фактів застосування ним фізичних покарань та психологічного тиску на дитину. Рекомендації спеціалістів щодо налагодження стосунків з дитиною [PERSON] проігнорував, а також відмовився забирати доньку з лікарні. Оскільки таким чином малолітня [PERSON] фактично залишилась без батьківського піклування, її рідні: баби, діди, повнолітній брат узяти дівчинку до себе в родину відмовилися, з 20.02.2020 року її було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської міської ради. З огляду на вищезазначене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить задовольнити його вимоги. Ухвалою суду від 24.03.2020 року провадження по справі було відкрито за правилами загального судового порядку та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, на їх задоволенні наполягала, оскільки вважає, що таке рішення відповідатиме інтересам дитини, просила проводити судовий розгляд в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, судовий розгляд також просив проводити без його участі. Зважаючи на те, що обставини ухилення від виконання батьківських обов`язків визнані відповідачем у поданій ним до суду заяві, а також враховуючи наявність у матеріалах справи відповідних письмових заяв, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, що не порушує норм процесуального права. Також, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводилось без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] була народжена [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 10.12.2005 року , який розірвано [INFO] . Після розлучення батьків їх малолітня донька залишилась проживати з матір`ю, батько на той час мешкав за межами України, сплачуючи аліменти на утримання дитини. За злісне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків мати дитини - [PERSON] рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позбавлена батьківських прав відносно доньки - [PERSON] . У травні 2019 року [PERSON] повернувся в Україну, і донька cтала проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] . 05.02.2020 року до служби 102 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 05.02.2020 року, о 10:00 год. його малолітня донька [PERSON] пішла, з місця проживання у невідомому напрямку, додому у цей день так і не повернулась, а 06.02.2002 року знову від нього надійшло аналогічне повідомлення. В обох випадках місцезнаходження дитини було встановлено працівниками поліції - селище Козацьке, Бериславського района, Херсонської області, проте, дівчинка категорично відмовилась повертатись додому, пояснивши це тим, що батько її ображає та застосовує до неї фізичне насильство. 08.02.2020 року відкрито кримінальне провадження № 12020230070000271 відносно [PERSON] за фактом заподіяння ним доньці легких тілесних ушкоджень. Під час встановлення обставин справи малолітня [PERSON] повідомила, в тому числі письмово, працівникам Новокаховської поліції та служби у справах дітей, що батько її ображав, неодноразово бив паском, принижував словесно, ставив колінами на гречку, через що вона тікала з дому і повертатися туди боїться. 07.02.2020 року інспектором поліції з ювенальної превенції дитина була поміщена до інфекційного відділення КНП «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка». Факт побиття малолітньої [PERSON] її батьком підтверджується висновком судово-медичної експертизи №35 НК від 12.02.2020 року, в якому зазначено, що у дитини на тілі виявлені легкі тілесні ушкодження. Згідно наданого суду висновку Виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 26.03.2020 року №33/1328 К про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, останній факт застосування ним фізичного покарання та психологічного тиску на дитину не спростував. Спеціалістами служби у справах дітей та міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді йому було надано низку психологічних та інформаційних консультацій, рекомендовано налагодити стосунки з донькою, проте батько до рекомендацій спеціалістів не дослухався, доньку забирати з лікарні відмовився. Малолітню [PERSON] , [INFO] , 11 лютого 2020 року поставлено на облік служби у справах дітей як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах (підстава: дитина зазнала домашнього насильства з боку батька). За клопотанням служби у справах дітей 11 лютого 2020 року [PERSON] була влаштована до Новокаховського обласного кардіоревматологічного санаторію Херсонської обласної ради «Дружба». Батько дитини - [PERSON] , своє ставлення до доньки [PERSON] не змінив, не виявив бажання налагодити стосунки з дитиною. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13 лютого 2020 року [PERSON] у присутності членів комісії категорично відмовився від повернення малолітньої [PERSON] до нього в родину, проте на позбавлення його батьківських прав не погодився. Баби, діди, рідний повнолітній брат також відмовляються взяти дівчинку до себе. Таким чином, дитина фактично залишилась без батьківського піклування. За клопотанням служби у справах дітей Каблучий [PERSON] 20 лютого 2020 року влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської міської ради. Під час спілкування із спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] повідомила, що дуже ображена на батька, власноруч написала, що не хоче жити з ним, бо в їх родині відсутнє взаєморозуміння, дома її б`ють, ставлять на коліна. У статгі 52 Конституції України зазначено, що будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом. Згідно зі статтями 8, 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист її гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Всупереч цьому батько порушує конституційні права дитини та наносить їй моральну шкоду, шкоду її здоров`ю, злісію не виконує свої батьківські обов`язки, відмовляється від дитини, що суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя, поважати дитину; забороняються фізичні покараіпія дитини батьками. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини) без визначення при цьому конкретного закладу. При ухваленні рішення про задоволення позову суд також враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищезазначені обставини, а також взявши до уваги визнання відповідачем позову суд вважає, що є підстави для відібрання малолітньої дитини від відповідача без позбавлення при цьому його батьківських прав, що є доцільним та відповідатиме інтересам дитини, оскільки дійсно існує загроза для її здоров`я та виховання, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача і в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені, відповідач проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Отже, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги у розмірі 1681 грн. 60 коп. Крім того, суд роз`яснює, що згідно ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. На підставі викладеного та,

Outcome: approved