Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» 11.03.2014 року звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 48469,64 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.08.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №196/МБ-48, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 40000 грн. строком по 05.02.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9 % річних, що обчислюються виходячи з 360 днів в році. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконала і станом на 20.02.2014 року має заборгованість в сумі 48469,64 грн., з яких 22658,75 грн. - заборгованість за кредитом, 20078,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5518,67 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту (за період 20.02.2013 року - 19.02.2014 року), а також 213,69 грн. штрафу. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок», яке знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, що 08.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (на даний час назву банку, згідно Закону України «Про акціонерні товариства», змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №196/МБ-48, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 40000 грн. строком по 05.02.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9 % річних, що обчислюються виходячи з 360 днів в році (а.с.4-6). Пунктом 9.1 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно п.9.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. На підставі п.9.3 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку визначених на дату прострочення. Із матеріалів справи вбачається, що 11.09.2009 року між ВАТ КБ «Надра» Львівське РУ та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №196/МБ-48. Відповідно до п.1.1.1 додаткової угоди щомісячна сума мінімально необхідного платежу вказана у графіку, що міститься у додатку № 1 до цього договору. Згідно п.1.1.2 додаткової угоди строк користування кредитом встановлюється з 08.08.2008 року по 04.02.2011 року (а.с.8-14). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується меморіальним ордером №590 від 08.08.2008 року (а.с.16). Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17), що відповідач порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 20.02.2014 року заборгованість [PERSON] складає 48469,64 грн., з яких 22658,75 грн. - заборгованість за кредитом, 20078,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5518,67 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту (за період 20.02.2013 року - 19.02.2014 року), а також 213,69 грн. штрафу. З метою належного виконання кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надіслала боржнику лист-повідомлення, в якому божника попереджено про наявність в нього заборгованості за Кредитним договором та необхідність погасити її, однак така залишилась без належного реагування (а.с.15). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 08.08.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та вказаних умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №196/МБ-4 від 08.08.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 484,69 грн. судового збору, сплаченого позивачем та 300 грн. витрат, пов'язаних із опублікуванням оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: approved