Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивувало тим, що 25 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № 25/12/2006/840-К/173, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 22\~000,00 доларів США строком на 120 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 11% річних та щомісячною платою за управління кредитом в розмірі 0,42% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 25 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON], а також між позивачем та [PERSON] укладені договори поруки. Відповідно до вказаних договорів поручителі зобовязувалися солідарно відповідати за невиконання позичальником своїх зобовязань. Позичальник свої зобовязання належним чином не виконує. Станом на 28 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 24023,81 доларів США, з яких: 17421,07 доларів США заборгованість по кредиту, 6602,74 доларів США несплачені відсотки, а також пеня в розмірі 1\~324\~934,44 грн. За наведеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 24023,81 доларів США та 1\~324\~934,44 грн. штрафних санкцій. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 533, 536, 546, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~\~ Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір № 25/12/2006/840-К/173, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 22000,00 доларів США строком до 25 грудня 2016 року, зі сплатою відсотків в розмірі 11% річних. Позичальник зобовязалася повертати кредит та сплачувати відсотки відповідно до умов договору. У разі прострочення позичальником строку сплати платежу по нарахованим відсоткам та/чи строку погашення кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений в п.4.3.5 цього договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №25/12/2006/840-К/173 від 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] укладено договір поруки №1 від 25 грудня 2006 року, за умовами якого поручитель зобовязується відповідати як солідарний боржник за неналежне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором. 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №25/12/2006/840-К/173 від 25 грудня 2006 року укладений договір поруки №2, за умовами якого поручитель зобовязується відповідати як солідарний боржник за неналежне виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором. Банк свої зобовязання виконав та надав позичальнику кредит в розмірі 22000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 26 грудня 2006 року №NL-1 (а. с. 10). Позичальник свої зобовязання належним чином не виконала. В звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань, позичальник має заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 28 липня 2015 року становить 24023,81 доларів США, з яких: 17421,07 доларів США заборгованість по кредиту, 6602,74 доларів США несплачені відсотки, а також пеня в розмірі 1\~324\~934,44 грн. Вказана сума заборгованості встановлена в судовому засіданні на підставі наявних доказів. Разом з тим, визначаючись, щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд враховує обєкт нарахування пені, а також положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд відмічає, що визначена відповідно до умов договору сума пені в декілька раз перевищує суму суми кредиту та процентів, не відповідає принципам справедливості, розумності та добросовісності, і є непропорційно великою сумою компенсації, що є недопустимим в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів». Дане спотворює дійсне правове значення пені, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків. Тому, враховуючи вказані положення та право суду, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 265009,99 грн. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, встановлений факт порушення договірних зобовязань, існує заборгованість за кредитним договором, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню в розмірі заборгованості, визначеній судом, а саме: 24023,81 доларів США, з яких: 17421,07 доларів США заборгованість по кредиту, 6602,74 доларів США несплачені відсотки, а також пеня в розмірі 265009,99 грн. Щодо стягнення встановленої суми заборгованості солідарно з поручителями, то суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до умов договору поруки поручитель зобовязувалася відповідати перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Суд відмічає, що договори поруки №1 та №2 від 25 грудня 2006 року містять положення про дію договорів до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором (п.5.3.), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, тому в даному випадку є підстави розглядати можливість застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України. Однак, суд враховує, що відповідно до умов договору банк скористався своїм договірним правом на дострокове повернення кредиту, відповідно предявив вимогу позичальнику та своєчасно предявив вимогу до поручителя, тим самим, у суду відсутні підстави стверджувати про припинення договору поруки. Також слід відмітити, що зі змісту ст.554 ЦК України вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного і того ж зобовязання з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладання одного договору декількома поручителями ч. 3 ст. 554 ЦК України. Лише у випадку укладання одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником і солідарно між собою. Законом не заборонено укладання й кількох договорів поруки на виконання того ж самого зобовязання, але в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, оскільки не можна вважати поруку їхньою спільною. За таких обставин кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобовязання не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Укладення двох окремих договорів поруки не виключає можливості стягнення заборгованості за основним зобовязанням солідарно з боржника і з кожного з поручителів окремо, а лише унеможливлює солідарний обовязок перед кредитором двох поручителів, які не давали поруку спільно, тобто у разі виконання солідарного з боржником обовязку одним з поручителів, він не матиме права звертатися до поручителя за іншим договором поруки як кредитор у розмірі частини обовязку, що виконана ним. Основне зобовязання боржником належним чином не виконувалося, тому банк відповідно до умов договору звернувся і до поручителів за виконанням ними своїх зобовязань за договором поруки. Вищезазначене є підставою для задоволення вимог позивача шляхом стягнення суми заборгованості солідарно з боржника з кожним із поручителів окремо, без зазначення про те, що солідарним є обовязок двох поручителів перед кредитором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог до них. На підставі викладеного,

Outcome: partial