Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини у батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. До служби у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області 07.06.2021 надійшло усне повідомлення від старости Дворічанської селищної ради [PERSON] про те, що за адресою [ADDRESS] (покинутий будинок), проживають малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Батько ніде не працює, є інвалідом II групи загального захворювання. Мати дитини - [PERSON] , померла. Дитина зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (будинок зруйновано). Батько з дитиною прибули до с. Добролюбівка декілька днів тому з Луганської області та проживають у занедбаному будинку без належних умов для проживання та виховання дитини. Службою у справах дітей разом з представником підрозділу органу Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представником закладу охорони здоров`я терміново здійснено виїзд до с. Добролюбівка та складено акт про обстеження умов проживання родини. З`ясовано, що будинок перебуває в антисанітарному стані, відсутні газ, вода, електропостачання, необхідні меблі, одяг відповідно до сезону та віку, продукти харчування. Дівчинка на час перевірки була одягнута в брудний одяг та голодна. За результатами оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що [PERSON] має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Батько, [PERSON] , який фактично здійснював догляд за дитиною перебував з наявними ознаками поведінкових розладів, зокрема внаслідок вживання психоактивних речовин, спостерігалися то апатія, то напади агресії, що є безпосередньою загрозою здоров`ю малолітньої дитини. Розглянувши клопотання служби у справах дітей від 07.06.2021 № 218 про невідкладне відібрання дитини, виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради прийнято відповідне рішення від 07.09.2021 № 34. Службою у справах дітей 07.06.2021 [PERSON] влаштовано до відокремленого підрозділу Куп`янської міської лікарні КНП «Куп`янськ ТМО» смт Ківшарівка, б. 3, для обстеження стану її здоров`я та надання медичної допомоги в стаціонарних умовах. При вилученні дитини 07.06.2021 у батька [PERSON] взято свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] , видане Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 06.05.2021 на [PERSON] , [INFO] . При отриманні повторного свідоцтва про народження та витягу про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану з`ясовано, що раніше видане свідоцтво, яке було взято у батька, видане з помилкою (не вірне прізвище). Службою у справах дітей 09.06.2021 отримане нове свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 09.06.2021 року на [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, просила розглянути справу в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином. На його адресу направлялася судова повістка, при цьому вказана кореспонденція повернулася до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від [PERSON] до суду не надходило відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судовогопроцесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батьком є [PERSON] - відповідач по справі, матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 червня 2021 року Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 4). [PERSON] померла [INFO] в с. Арапівка Троїцького району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно від 09 червня 2021 року (а.с. 11). Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, низький рівень гігієни, дитина одягнута в брудний одяг. Помешкання, в якому проживає дитина, не пристосоване для її проживання: перебуває в антисанітарному стані, відсутнє тепло, відсутні домашні меблі, освітлення, вода (а.с. 12-20). Відповідно до акту обстеження умов проживання буд. [ADDRESS] від 07.06.2021, встановлено: будинок в занедбаному стані, відсутні меблі, одяг брудний. В одній із кімнат є ліжко, де батько з донькою сплять разом, хоча поруч є ще одне спальне місце, білизна відсутня, продукти харчування відсутні, відсутні іграшки, місця для навчання немає. Дівчинка на час перевірки була голодна та брудна (а.с. 21). 07 червня 2021 року Дворічанською селищною радою Куп`янського району Харківської області прийнято рішення № 34, яким вирішено відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] , [INFO] , та направити [PERSON] до відокремленого підрозділу Куп`янської міської лікарні КНП «Куп`янськ ТМО» смт Ківшарівка, б. 3, для обстеження стану її здоров`я та надання медичної допомоги в санітарних умовах (а. с. 22). Згідно висновку органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 10.06.2021 № 04-24/1370, останній вважає доцільним відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав (а. с. 23-25). З довідки КНП «Дворічанська районна лікарня» від 07.07.2021 № 01-09/1353, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у лікаря психіатра КНП «Дворічанська РЛ» з приводу психічного розладу з 2005 року. Є інвалідом ІІ групи безстроково. Неодноразово проходив стаціонарне лікування в Харківській обласній психіатричній лікарні № 3 (2005р., 2006р.) та № 1 (багаторазово з 2007 року). На даний час лікується стаціонарно в Харківській обласній психіатричній лікарні з 13.06.2021. В хворобливому стані кілька разів скоював суїцидальні спроби. На обліку у лікаря нарколога [PERSON] не перебуває (а.с. 44). На підставі ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до ч.1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, на даний час є підстави для відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення останнього батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, і визначає цю частку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, приходить до висновку про задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved