Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

ОСББ «Мир» звернулося до суду з позовом при витребування з незаконного володіння [PERSON] на користь позивача квартири [ADDRESS] та визнання права власності за ОСББ «Мир» на вказану квартиру. Позовні вимоги мотивовано тим, що в 1963 р. був виданий акт державного приймання будівлі п'ятиповерхового житлового будинку на 90 квартир по [ADDRESS] на VІІІ кварталі Дарницького житлового масиву. Водночас 19.03.1963 р. Управлінням капітального будівництва виконкому Київської міської ради депутатів працівників житлово-будівельного кооперативу «Мир» була видана довідка-повідомлення з технічними характеристиками будинку. 01.07.1999 року шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу «Мир» було створено ОСББ «Мир». [PERSON] вступив до ЖБК «Мир» і відповідно до розрахунку за внесені кошти в погашення позики за квартиру [ADDRESS] станом на 1 січня 1978 року повністю виплатив пай. З [PERSON], який помер [INFO], в квартирі проживали його дружина [PERSON], яка померла [INFO], та дочка [PERSON], яка проживала в квартирі з 28 травня 1967 року, яка померла внаслідок потрапляння під потяг. 21 червня 2017 року невідомі особи проникли в помешкання квартири [ADDRESS], які відкрили вхідні двері квартири і почали виносити особисті речі [PERSON]. Вказані особи пред'явили договір купівлі-продажу квартири датований березнем 2017 року, тобто майже через 4 місяці після смерті [PERSON], відповідно якого остання продала квартиру [PERSON]. У договорі також невірно вказано дата народження [PERSON], а саме зазначена 1941 року, проте померла [PERSON] [INFO]. За фактом заволодіння правом власності квартири [ADDRESS] шахрайським шляхом за зверненням позивача до правоохоронних органів відкрите кримінальне провадження № 12017100040009288 від 01.07.2017 р. за ч. 4 ст. 190 КК України. Позивачу стало відомо, що 14.03.2017 року був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно якого [PERSON] продала відповідачу спірну квартиру. Згідно п. 2 договору купівлі-продажу, квартира належала [PERSON] за договором дарування квартири, посвідченим 27.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. за реєстровим № 4827, зареєстрованим в КП Київське БТІ 04.12.2007 року, записаний у реєстрову книгу № д 189-201 за реєстровим № 3175. Також п. 7 договору зазначено, що довідкою № 819 виданою КП «Центр комунального сервісу» від 10.03.2017 року підтверджується, що у вказаній квартирі не проживають та не зареєстровані повнолітні особи та неповнолітні діти. Проте це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до обігової відомості по ОСББ «Мир» єдиним мешканцем квартири [ADDRESS] являється [PERSON], на ім'я якої по даний час приходять квитанції про сплату комунальних послуг. Документами, що посвідчує державну реєстрацію права власності є витяг з єдиного державного реєстру. Виникнення права власності на кооперативну квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності. Отже, [PERSON] мала оформити право власності на квартиру та отримати відповідне свідоцтво, проте ні вона, ні її батьки не звертались до правління ЖБК «Мир» та до правління позивача для отримання відповідних документів для реєстрації права власності. Оскільки ні [PERSON], ні [PERSON], ні [PERSON] не було належним чином зареєстроване право власності на квартиру № 66, спірна квартира залишається у власності кооперативу. На даний час є припущення, що відчуження спірної квартири відбулося шляхом подачі нотаріусам документів з явними ознаками підробки з метою незаконного заволодіння житловим приміщенням (т. 1, а.с. 2-8). Ухвалою суду від 21.09.2017 року було відкрите провадження у справі (т. 1, а.с. 43, 44). Ухвалою суду від 31.01.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т. 1, а.с. 175-177). Ухвалою суду від 31.01.2018 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київську міську раду (т. 1, а.с. 181, 182). Ухвалою суду від 26.03.2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову (т. 1, а.с. 208, 209). Ухвалою суду від 23.05.2018 року задоволена заява представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (т. 2, а.с. 49, 50). Ухвалою суду від 02 липня 2018 року задоволено клопотання представника позивача, замінено відповідача у справі [PERSON] на [PERSON] (т. 2, а.с. 126, 127). Ухвалою суду від 02.07.2018 року частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т. 2, а.с. 151, 152). Ухвалою суду від 30.01.2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] (т. 3, а.с. 72, 73). Ухвалою суду від 27.02.2019 року за клопотанням представника третьої особи [PERSON] [PERSON] залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім»ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (т. 3, а.с. 184, 185). Представником відповідача [PERSON] [PERSON] суду подані письмові заперечення від 30.10.2017 р. на позов, у яких зазначено про протиправність та безпідставність вимог позивача з посиланням на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах Закону України «Про кооперацію» та Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», так як померлий [PERSON] не передавав належну йому квартиру у власність ОСББ, також відсутня державна реєстрація такого права власності за позивачем (т. 1, а.с. 60, 61). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. подавала на позов письмові пояснення від 24.10.2017 року, від 17.09.2018 р. з повідомленням про те, що нею 14 березня 2017 року за реєстровим № 463 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. При посвідченні договору купівлі-продажу квартири нею належним чином було встановлено коло осіб, які вчинили правочин, роз'яснено наслідки вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні та/або підроблені документи, не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулась особа (т. 1 а.с. 77-80, т. 2 а.с. 197-200). Представником третьої особи Київської міської ради Хрущ А. 07.05.2018 року суду подані письмові пояснення на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, у яких зазначено, що згідно матеріалів справи пайовий внесок за спірну квартиру сплачено в повному обсязі. Позивач не являється спадкоємцем майна померлої [PERSON]. Київською міською радою направлено лист до Прокуратури міста Києва щодо вступу у дану справу в інтересах КМР шляхом подачі зустрічного позову про витребування квартири [ADDRESS] з незаконного володіння, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання спадщини відумерлою (т. 2, а.с. 8-12). Від відповідача [PERSON] до суду 26.07.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. ЖБК на підставі норм, що діяли за часи його діяльності, не набув одноособового права власності на будинок [ADDRESS] оскільки житлові квартири переходили в особисту власність членів ЖБК після сплати паю в повному обсязі, про що свідчить проведена реорганізація та припинення його подальшої діяльності, тому норма ст. 384 ЦК України, яка діє з 2004 р. не може застосовуватись. За чинним законодавством позивач вправі володіти лише спільним майном співвласників на праві спільної сумісної власності багатоквартирного будинку, а перелік майна у власності об'єднання перелічений в ч. 2 ст. 382 ЦК України і є вичерпним. Факт здійснення позивачем права власності на спірну квартиру суду не пред'явлений (т. 2, а.с. 185-188). Третя особа [PERSON] суду подала відзив на позов від 26.02.2019 року з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначила, що позивач не може підтвердити факт несплати паю [PERSON] за спірну квартиру, оскільки не є правонаступником ЖБК «Мир» та більша кількість документів з 1963 року втрачені. ОСББ «Мир» спотворює факти з метою заволодіння квартирою. Відповідно типового статуту ЖБК від 10.09.1962 р. всі члени ЖБК були зобов'язані внести грошові кошти у розмірі повної вартості будівництва до початку будівництва. Так як позивач вважає себе правонаступником кооперативу, він має право претендувати тільки на внески, які були сплачені на користь кооперативу, тому на можна рішенням суду допустити подвійне безпідставне збагачення ОСББ, а саме отримання паю та квартири. ОСББ «Мир» не є належним позивачем у справі. Позивач не довів факту, що після смерті [PERSON] не відкривалась спадщина і спадкоємці не оформлювали спадщину. З 1978 року по 2003 рік право власності на кооперативну квартиру не потрібно було реєструвати, оскільки таке право виникало з моменту виплати паю. Саме в той період право власності на квартиру перейшло до невідомої позивачу особи, яка в подальшому подарувала квартиру другій доньці [PERSON] [PERSON]. Право власності за позивачем на квартиру не реєструвалось, тому вимоги про витребування майна є безпідставними (т. 3, а.с. 105-117). В судовому засіданні представник позивача Цвєтінський С.А. підтримав позов та викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON], в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах на позов. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин О.П. в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що ним 27.11.2007 року не посвідчувався договір дарування квартири [ADDRESS] за реєстровим номером 4827, за цим номером ним вчинялась інша нотаріальна дія, нотаріусом він не працює з травня 2009 року. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на безпідставність вимог. Представник третьої особи Київської міської Ради Хрущ А.П. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях, пояснила, що спірна квартира входить до складу спадкового майна, тому належить до відумерлої спадщини. Третя особа [PERSON], представники третіх осіб Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційно-консалтингова фірма «РЕНОМЕ», Служби у справах дітей та сім'ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. та представник третьої особи Комунального концерну «Центр комунального сервісу» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду подавали заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу [PERSON], її представника, представника третьої особи Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоришина О.П., вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 463, [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 31-32). Як зазначено у договорі, [PERSON] була власником вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. 27.11.2007 року за реєстровим номером 4827, та зареєстрованого в КП «Київське міське БТІ» 04.12.2007 року. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин О.П. в судовому засіданні пояснив, що договір дарування квартири [ADDRESS] 27.11.2007 року за реєстровим номером 4827 ним не посвідчувався. За повідомленням Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2018 року, згідно з даними реєстрових книг, договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. 27.11.2007 року за № 4827 в реєстровій книзі № д189-201 за реєстровим номером 3175 не реєструвався (т. 1, а.с. 240). Як убачається із поквартирної картки, за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [INFO], який знятий з реєстрації 15.11.1986 р. у зв'язку зі смертю; його дружина [PERSON], [INFO], знята з реєстрації у зв'язку зі смертю, та дочка [PERSON], [INFO] (т. 1, а.с. 24). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 40 від 08.02.2017 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] (т. 2, а.с. 2). Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.06.2018 року, власником спірної квартири на даний час є відповідач [PERSON] на підставі договору про припинення права на утримання взамін набуття права власності на квартиру від 14.06.2018 року, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рогачем В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1183 (т. 2, а.с. 205- 206). Зі змісту договору про припинення права на утримання взамін набуття права власності на квартиру від 14.06.2018 року убачається, що [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.04.2018 року за реєстровим № 502. Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м. Києві 01.07.2017 р. відкрите кримінальне провадження № 12017100040009288 за ч. 4 ст. 190 КК України у зв'язку із заволодінням невстановленою особою шахрайським шляхом правом власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 35). Відповідно наявних у справі документів, будинок [ADDRESS]. Згідно акту державного приймання будівлі (споруди) п'ятиповерхового житлового будинку на 90 квартир по [ADDRESS] на VІІІ кварталі Дарницького житлового масиву, вказаний будинок Управлінням капітального будівництва Київського міськвиконкому побудований для Житлово-будівельного кооперативу «Мир» (т. 1, а.с. 9-10). Відповідно пункту 1.1 Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мир», зареєстрованого Дарницькою районною державною адміністрацією м. Києва 03.06.1999 року (у попередній редакції), ОСББ «Мир» створено шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу «Мир» (м. Київ, вул. Чудновського, 7) на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.07.1995 р. № 588 «Положення про порядок організації та діяльності об'єднань, що створюється власниками для управління, утримання і використання майна житлових будинків, яке перебуває у загальному користуванні». ОСББ «Мир» створено власниками квартир багатоквартирного будинку і є правонаступником житлово-будівельного кооперативу «Мир» (т.1, а.с. 12, 13). Набуття та утворення майна Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мир» визначено Статутом об'єднання у новій редакції, затвердженій загальними зборами від 01.12.2016 року, пунктом 3.2 якого встановлено, що майно об'єднання утворюється з майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (т. 1, а.с. 118-119). Як зазначено у позовній заяві, [PERSON] був членом ЖБК «Мир» та відповідно до розрахунку за внесені кошти в погашення позики за квартиру [ADDRESS] станом на 01.01.1978 року повністю виплатив пай, на підтвердження чого до позову надана копія розрахунку. При цьому в судовому засіданні представник позивача пояснив, що [PERSON] не в повному обсязі було виплачено кошти за квартиру № 66 станом на 1977 рік, а саме внесено кошти 4293 крб., у той час як вартість квартири становила 5695 крб., про що надано письмові пояснення, з яких убачається, що оригіналами фінансових документів про сплату [PERSON] ЖБК «Мир» за спірну квартиру ОСББ «Мир» не володіє (т. 3, а.с. 164, 165). Отже, позивачем надано суперечливі пояснення стосовно виплати паю членом ЖБК «Мир» [PERSON], при цьому первинні фінансові документи щодо цього відсутні. Разом з тим, в обгрунтування вимог позивач посилається на те, що [PERSON] повністю виплатив пайовий внесок за квартиру, однак права власності на житло не набув у зв'язку з тим, що не була проведена державна реєстрація квартири, як передбачено ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», відповідно якої у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Проте до зазначених тверджень позивача суд відноситься критично, оскільки вказано норма закону набула чинності з 04.08.2013 року, тому на спірні правовідносини не поширюється. Відповідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. За нормою ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у редакції закону N 1448-VI, що діяла до 04.08.2013 року, у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний до 20.06.2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України. Отже, у разі сплати [PERSON] паю за квартиру [ADDRESS] до спірного нерухомого майна могли застосовуватись норми закону, що регулюють спадкове право та за відсутності спадкоємців - відумерлість спадщини. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Звертаючись до суду із позовом та обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач має довести, що його право порушене відповідачем та відновлення його можливо у обраний ним спосіб. При цьому застосовуючи той чи інший спосіб захисту порушеного прав суд має дотримуватися принципу справедливого балансу між змістом, ступенем порушення прав позивача та відповідністю суті порушення, обраного позивачем способу захисту права. Відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об'єднанні регулюються виключно Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Статтею 4 вказаного закону визначено, що майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. З урахуванням наведених норм закону та тих обставин, що спірна квартира у власність, в т.ч. у спадщину, ОСББ «Мир» не передавалась, заявлені вимоги у частині визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У частині позову про витребування у [PERSON] квартири суд враховує наступне. Вимогу про витребування майна із чужого незаконного володіння та про витребування майна від добросовісного набувача може заявляти лише власник такого майна, як передбачено ст. ст. 387, 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 18.01.2017р. у справі № 6-2723цс16. Позивач не є власником квартири [ADDRESS]. Разом з тим, за приписами статті 41 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та не ґрунтується на нормах закону. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно положень п. 9 ст.158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволені позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed