Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

На розгляд Ярмолинецького районного суду на підставі ухвали Дунаєвецького районного суду від 22.12.2016 р. про передачу до іншого суду, надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення неустойки. Позивач, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 108369 грн. неустойки за період з 12.12.2015 р. по 12.05.2017 р.. Позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами 20.11.2015 р. був укладений договір на виготовлення вхідних металевих дверей вартістю 7000 грн., з яких позивач сплатила 4900 грн. авансу. 12.12.2015 р. такі двері були встановлені, однак, виявились такими, що не відповідають умовам договору. Однак, письмові вимоги позивача про приведення дверей у відповідність до умов договору виконані не були, у зв'язку із чим на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути неустойку у розмірі 3% від обумовленої у договорі вартості дверей - 7000 грн.. В судових засіданнях позивач позов підтримала. Ствердила, що хоча поданий суду примірник договору нею не підписаний, вона вважає саме цей договір у цій редакції укладеним та частково виконаним сторонами. У повній мірі договір не був виконаний, оскільки зобов'язання припиняється лише належним його виконанням. Недоліки у виготовленні дверей, а саме істотне зменшення віконного отвору, мають для неї суттєве значення, оскільки приміщення, обмежене цими дверми, використовується під зимовий сад. На досудове врегулювання спору вона б погодилась за умови повної заміни їй дверей, а не запропоноване відповідачем повернення фактично сплачених нею коштів із залишенням дверей в існуючому стані. Враховуючи роз'яснення щодо способів захисту права ствердила, що на даний час вона не ставить питання про відшкодування їй майнової та моральної шкоди чи спонукання до виконання гарантійних зобов'язань. Наполягає на позовних вимогах саме у заявленій нею редакції. Відповідач в судові засідання не з'являлась, хоча належно повідомлялась про час та місце розгляду справи. Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні. Покликається на недоведеність належними доказами невідповідності дверей умовам договору, укладення самого договору, надіслання позивачем претензій відповідачу. Оскільки двері фактично встановлені, то підстав для застосування обраного позивачем способу захисту - неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання, не вбачає. Визнав при цьому, що з метою врегулювання конфлікту відповідач пропонувала позивачу повернути фактично сплачені позивачем кошти і залишити їй встановлені двері, однак, позивач від такої пропозиції відмовилась. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 20.11.2015 р. між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) був укладений договір №1333, згідно із яким виконавець прийняв на себе зобов'язання з реалізації вхідних дверей із склопакетом визначеного розміру, кольору та вигляду (п. 1) вартістю 7000 грн. (п. 2.1.). Поданий суду примірник договору не підписаний позивачем. Однак, покликання представника відповідача на неукладеність такого договору спростовується матеріалами справи. Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Так, договір фактично частково виконувався сторонами, зокрема, текст договору містить письмове застереження про фактичне внесення позивачем 21.11.2015 р. 4900 грн. авансу, двері фактично були змонтовані замовнику і саме позивач у судовому засіданні визнала обов'язковість для неї усіх умов цього договору, припустивши, що підписуючи кілька примірників договору у приміщенні відповідача, їй міг дістатись непідписаний примірник. Факт отримання даного авансу визнав представник відповідача. Згідно із п. п. 2.3, 2.4 договору, виконавець зобов'язаний виготовити продукцію протягом 10 робочих днів з моменту отримання передоплати і протягом 5 днів після цього здійснити монтаж чи доставку продукції на об'єкті. При цьому, вартість доставки, монтажу, виїзду майстра по заміру до зазначеної вище вартості продукції не входить. Сторони визнали, що фактично двері були виготовлені та встановлені позивачу 12.12.2015 р., тобто, на 16-й робочий день. На прострочку цього терміну позивач не покликається. Не зважаючи на вимоги та запити суду, акт приймання-передачі, обумовлений договором, сторонами наданий не був. Позивач ствердила, що на запропонованому їй для підписання акті приймання-передачі вона зазначила про недоліки виробу та відмовилась його підписати, а представник відповідача ствердив про відсутність такого акту із зауваженнями позивача взагалі. Згідно із п. 2.5 остаточна сума підлягає сплаті замовником протягом 2 днів після монтажу конструкцій. Така сума сплачена не була, оскільки позивач вважає, що виготовлені двері не відповідають умовам договору в частині розміру склопакету. Щодо невідповідності дверей умовам договору та невдоволення позивача якістю монтажних робіт, позивачем скеровувалась претензія та заява 15.12.2015 р. та 17.02.2016 р. відповідно. Заперечення представника відповідача щодо доведеності подання таких звернень спростовуються копіями фіскальних чеків Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта», при тому, що доказів надходження звернень іншого роду на адресу відповідача у вказані дати суду не надано. Актом від 04.02.2017 р. за підписом депутата Дунаєвецької міської ради та сусідів позивач доводить невідповідність дверей умовам договору та неналежну якість робіт з монтажу. У судовому засіданні позивач визнала, що монтаж дверей здійснювався не відповідачем, а ТзОВ «Інстол Хаус», у зв'язку із чим вимог щодо неналежної якості монтажу нею не заявлялось. Щодо невідповідності дверей умовам договору, то вимог щодо реалізації прав споживача у зв'язку із придбанням товару неналежної якості, передбачених, зокрема, у ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не заявляла, в судовому засіданні ствердила про свідоме обрання нею саме заявленого способу захисту - стягнення неустойки за порушення строків виконання робіт. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги нормою ч. 5 ст. 10 вказаного закону, згідно із якою у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. З матеріалів справи, пояснень сторін та змісту договору від 20.11.2015 р. вбачається, що договір є змішаним та містить умови як договору купівлі-продажу, так і поставки й підряду, при чому, у частині договору підряду - монтажу дверей, умови договору виконувались іншим суб'єктом. Сторони не надали суду доказів та не змогли пояснити, на підставі якого правочину виконання зобов'язання відповідача у цій частині здійснювалось ТзОВ «Інстол Хаус». Ст. 527 ЦК України встановлює засаду виконання зобов'язання належними сторонами. Водночас, згідно із ч. 1 ст. 528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Матеріали справи свідчать, що таке виконання, запропоноване іншою особою, було прийнято позивачем без зауважень щодо належності сторін. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріали справи свідчать, що двері були встановлені у визначений договором строк, на порушення якого позивач не посилалась. Покликаючись лише на якість робіт, у претензії від 15.12.2015 р. позивач просила лише відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, однак, не на усунення недоліків відповідачем у якийсь певний (розумний) строк. Прострочення виконання зобов'язання і неналежна якість виконаних робіт визначені законом як відмінні порушення, які обумовлюють можливість застосування відмінних способів захисту. Стверджуваному позивачем порушенню її прав кореспондують інші, визначені законом та договором способи захисту, право вибору яких належить саме позивачу. В межах заявлених позовних вимог, оскільки фактичних підстав, з якими ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пов'язує можливість стягнення саме пені у даному випадку не встановлено, у задоволенні позову про стягнення пені слід відмовити. У зв'язку із наведеним, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed