Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» у березні 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 2-4). В обґрунтування своїх вимог представник ПАТ «Альфа-Банк» у позовній заяві посилався на те, що 15 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа-Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490019023, відповідно до якого останньому був наданий кредит у сумі 22268,02 доларів США на строк до 15 грудня 2012 року, та сплатою 12% річних за користування кредитним коштами та поверненням періодичними платежами згідно графіку. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором 15 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №490019023-П. Проте, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за вказаним кредитним договором у нього станом на 15 серпня 2014 року утворилась прострочена заборгованість перед банком у сумі еквівалентної на день розрахунку 105\~136,00 грн., яку представник ПАТ «Альфа-Банк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів, а також суму сплаченого позивачем судового збору (а. с. 2-4). Представник ПАТ «Альфа-Банк» надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за свої відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 46). Відповідачі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись судом належним чином за адресою місця їхньої реєстрації (а. с. 30, 31, 37, 41, 42-43, 44, 45), про причини неявки суду не повідомили, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку, відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні факти: 15 грудня 2006 року між ЗАТ «Альфа-Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 490019023, відповідно до якого останньому був наданий кредит у сумі 22268,02 доларів США на строк до 15 грудня 2012 року, та сплатою 12% річних за користування кредитним коштами та поверненням періодичними платежами згідно графіку (а. с. 7-8, 9). Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № 490019023 15 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 490019023-П (а. с. 13). Також встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором №490019023 від 15 грудня 2006 року в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за використання кредиту не виконав належним чином, у звязку з чим у нього станом на 15 червня 2014 року виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 8004,01 доларів США що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 105\~136,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7\~268,29 доларів США, що еквівалентно 95\~472,56 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 87,98 доларів США, що еквівалентно 1\~155,66 грн., суми пені у розмірі 647,74 доларів США, що еквівалентно 8\~508,38 грн. (а. с. 17). З матеріалів справи також вбачається, що у звязку з виниклою кредитною заборгованістю позивач направляв на адреси відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту (а. с. 15, 16). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 3.1 договору поруки № 490019023-П від 15 грудня 2006 року у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Вирішуючи вимоги позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490019023 від 15 грудня 2006 року у сумі 105\~136,60 грн., та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за даним кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у позивача за умовами укладеного між ним та [PERSON] договору права вимоги повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні також знайшов підтвердження факт невиконання поручителем [PERSON] своїх зобовязань перед банком за договором поруки № 490019023-П від 15 грудня 2006 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, тобто суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у рахунок повернення витрат по сплаті судового збору у сумі 1\~051,37 грн. (а. с. 5) по 525,69 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved