Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Подільська районна державна адміністрація Одеської області та [PERSON] . Заява заявника обґрунтована тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , котра була зареєстрована та проживала по день смерті в [ADDRESS] . Після смерті матері заявниці відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, площею 2,70 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063841, виданим 26.11.2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області. Як зазначає заявниця, що за життя матері, а саме 21.02.2019 року, нею був складений заповіт, посвідчений секретарем виконкому Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно якого матір [PERSON] заповіла заявниці належну їй на праві приватної власності зазначену вище земельну ділянку. Відповідно до заяви, спадкоємцем за законом на майно матері є брат заявниці [PERSON] , котрий спадщину після смерті матері не прийняв, не входить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України. Чоловік спадкодавця та батько [PERSON] помер [INFO] . З метою переоформлення спадкового майна у вигляді права власності на зазначену вище земельну ділянку, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу. На підставі поданої нею заяви, 03.12.2019 року була заведена спадкова справа № 77/2019. Разом з тим, нотаріус своїм листом за № 189/02-14 від 03.12.2019 року рекомендував заявниці звернутися до суду для встановлення факту належності вищевказаного державного акта на право власності на земельну ділянку покійній матері заявниці - [PERSON] , оскільки в правовстановлюючому документі на право власності на земельну ділянку прізвище матері записане « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». В заяві заявниця зазначає, що дійсно, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063841 прізвище матері записане як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть її прізвище є « [PERSON] ». На думку заявниці, що розбіжність у написанні прізвища матері виникла за наступних обставин, а саме 24.05.1960 року між її батьками [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, свідоцтво про одруження [NUMBER] було заповнено російською мовою, тож прізвище батьків після укладення шлюбу зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Вказане прізвище батьків російською мовою було зазначене й в паспортах громадян СРСР. При отриманні батьками паспортів громадян України, прізвище з російської мови на українську було перекладено по різному, а саме прізвище батька зазначене як « [PERSON] » (паспорт серії [NUMBER] виданий 12.12.1995 року), а прізвище матері - « [PERSON] » (паспорт серії [NUMBER] виданий 21.01.1997 року). В подальшому, незважаючи на виниклу розбіжність у прізвищах батьків, деякі документи видані на ім`я матері були видані із зазначенням прізвища « [PERSON] » (можливо тому, що окрім матері, аналогічні документи отримував й батько, тож особи які їх видавали орієнтувалися саме по прізвищу батька). Так, зокрема, при оформленні договору оренди землі від 10.04.2016 року та майнового сертифікату №427 (копії долучені до заяви), прізвище матері записане як « [PERSON] ». Однак при видачі Ананьївською райдержадміністрацією державного акту на право власності на земельну ділянку, її прізвище було зазначене вірно та згідно чинного на той час паспорта серії [NUMBER] , а саме « [PERSON] ». В подальшому, бажаючи усунути розбіжність між власним прізвищем та прізвищем чоловіка, матір отримала повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2017 року, в якому її прізвище українською мовою було зазначено як « [PERSON] ». На підставі вказаного свідоцтва про шлюб, матері був виданий новий паспорт та відбулась зміна прізвища зі « [PERSON] » на « [PERSON] » (що підтверджується листом Ананьївського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 06.03.2021 року). Після зміни прізвища та отримання нового паспорта, матір`ю також була отримана нова картка платника податків, тож співставляючи дані обох карток, вбачається що ідентифікаційний номер [NUMBER] належав [PERSON] (згідно картки фізичної особи-платника податків від 21.08.2002 року) та [PERSON] (згідно картки платника податків від 17.01.2019 року), а отже одній особі. Внаслідок усунення розбіжності у прізвищах зі своїм чоловіком, виникла розбіжність у написанні прізвища матері у правовстановлюючому документі на право власності на земельну ділянку та її паспортом (а після смерті-свідоцтвом про смерть). В зв`язку з наведених вище підстав заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить: - винести рішення, котрим встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063841, виданий 26.11.2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] дійсно належав [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала в с. Новоселівка, Ананьївського району, Одеської області та померла [INFO] . Ухвалою від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження (а.с.48). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження запропоновано заінтересованим особам подати пояснення щодо заяви з наданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується пояснення, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) пояснення і додані до нього докази іншим учасникам справи. З матеріалів справи вбачається, що в зазначені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі заінтересовані особи своїми процесуальними правами на надання пояснення щодо заяви не скористалися. У судове засідання з розгляду справи 15 вересня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 15 вересня 2021 року заявниця надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.63). Заінтересована особа Подільська районна державна адміністрація Одеської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення була повідомлена (а.с.59). Проте, 10 вересня 2021 року на електронну пошту суду від представника Подільської районної державної адміністрації Одеської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи, проти задоволення вимог не заперечують (а.с.60). Крім того, у судове засідання не з`явилася заінтересована особа [PERSON] . Однак, 14 вересня 2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява (а.с.61), в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . При цьому, у відповідності до положень частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи, їх листів та клопотань, в яких вони висловлюють свої позиції по суті справи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представник заінтересованої особи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Коханівка Ананьївського району Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 вересня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.9-10), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої 13 квітня 2021 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №414 (а.с.44). Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063841, виданий 26.11.2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] дійсно належав [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала в с. Новоселівка, Ананьївського району, Одеської області та померла [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі; прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З заяви вбачається, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 02 квітня 2021 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.17). Встановлено, що померла [PERSON] дійсно мала реєстрацію проживання та фактично проживала за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Новоселівка, по день смерті [INFO] з чоловіком [PERSON] (а.с.26). Відповідно до копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00024762149 від 30 листопада 2019 року в відомостях про батьків заявниці батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.12-13). Судом встановлено, що заявниця після укладення шлюбу із громадянином [PERSON] змінила дівоче прізвище « [PERSON] » та обрала шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.14-15). Як зазначається в заяві, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,70 га на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №063841, виданим 26 листопада 2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області. При цьому, з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №063841 вбачається, що цей державний акт був виданий 26 листопада 2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області [PERSON] (а.с.23). Зокрема, слід зазначити, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №063841 виданого [PERSON] зазначений кадастровий номер земельної ділянки 5120284800:01:001:0104. В заяві зазначено, що з метою переоформлення спадкового майна у вигляді права власності на зазначену вище земельну ділянку заявниця звернулася до приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу. На підставі поданої нею заяви, 03.12.2019 року була заведена спадкова справа № 77/2019. Проте, як вбачається з листа приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйова А.О. за №189/02-14 від03 грудня 2019 року, що заявниці [PERSON] було відмовлено в переоформлені спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстави, що в державному акті на право власності на земельну ділянку ОД №063841 та в свідоцтві про смерть є розбіжності, а саме в Державному акті на право власності на земельну ділянку ОД №063841, вказано прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] » (а.с.6). Належність [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу у вигляді Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №063841 виданого 26 листопада 2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, підтверджується наступним. З наявного в матеріалах справи копії Договору оренди землі №68 від 10 квітня 2016 року вбачається, що саме [PERSON] було передано в оренду СВК «Світанок» земельну ділянку загальною площею 2,70 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120284800:01:001:0104. Зазначений Договір оренди земельної ділянки №68 від 10 квітня 2016 року був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №65205064 від 19 серпня 2016 року (а.с.36). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 січня 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, що прізвище спадкодавця як на російській мові так і на українській мові зазначалося однаково « [PERSON] » (а.с.22). При цьому, з листа Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області №5123-107/5123.1-21 від 06 березня 2021 року, вбачається, що громадянка [PERSON] , [INFO] звернулася до Ананьївського РС для обміну паспорту громадянина України з виявленням помилки в написанні прізвища. В ході перевірки було встановлено, що заява про видачу паспорта серії [NUMBER] виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області від 21 січня 1997 року, була заповнена російською мовою тому прізвище переклали не вірно ( [PERSON] ). Підставою зміни прізвища з російської мови на українську ( [PERSON] ) стало повторне свідоцтво про шлюб від 04 серпня 2017 року де прізвище вказано українською мовою. Водночас, в копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 04 серпня 2017 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.20) прізвище матері заявниці зазначено [PERSON] . Зокрема, заявницею було додано до матеріалів справи копію дублікату картки платника податків виданого 21 серпня 2002 року Державною податковою інспекцією на ім`я [PERSON] (а.с.31), та копію картки платника податків виданого 17 січня 2019 року Ананьївською ДПІ Подільського управління ГУ ДФС на ім`я [PERSON] (а.с.32). При цьому, в заяві заявниця зазначає, що після зміни паспорту громадянина України та зазначенням вірного прізвища « [PERSON] » її матері було видано нову картку платника податків з реєстраційним номером облікової картки платника податків [NUMBER] . З доданих копій карток платника податків вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] було присвоєно одній і тій же особі. З урахування викладеного, під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №063841, виданий 26 листопада 2004 року Ананьївською районною державною адміністрацією належить матері заявниці [PERSON] , яка померла [INFO] . Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме встановлення факту належності вказаного документу дає змогу реалізувати права на спадщину. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог заявником, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, вважає, що заявлені вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Подільська районна державна адміністрація Одеської області та [PERSON] , підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved