Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Наприкінці серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 липня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримав від позивача 40000 гривень та зобовязався повернути вказані грошові кошти до 31 липня 2015 року. На підтвердження отримання грошових коштів від позивача [PERSON] надав власноруч написану розписку. Позивач звертався до [PERSON] з вимогами щодо повернення грошових коштів, проте відповідач ігнорував вказані вимоги. Зважаючи на це, [PERSON] просив суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 35000 гривень. Сторони у судове засідання не зявились. [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі, а також проводити розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про своє ставлення до предявленого позову не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20). Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року сторони по справі уклали між собою договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.4). За цим договором [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40000 гривень, а [PERSON] зобовязався повернути вказану грошову суму до 31 липня 2015 року. Факт одержання грошових коштів [PERSON] підтверджується власноручно написаною розпискою (а.с.5). У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що [PERSON] не виконав свої зобовязання за договором позики та не повернув грошові кошти. Саме, тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 35000 гривень. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 400 гривень Предявлений ним позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витати на оплату судового збору у розмірі 400 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved