Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 17 квітня 2007 року між ними був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 0.00 грн. зі сплатою 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 30 червня 2015 року прострочена заборгованість складає 31 219,78 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 4880.55 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 26339.23 грн.; штраф (фіксована частина) 500,0 грн.; штраф (процентна складова) 286.42 грн. Вказує на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року із відповідача на його користь вже було стягнуто заборгованість за даним договором у розмірі 25 491,41 грн., а тому на даний час заборгованість відповідача становить 6 514,79 грн. Зважаючи на видалене просить суд позов задовольнити та стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н в сумі 6 514,79 грн. та судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 0.00 гривень зі сплатою 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 квітня 2007 року прострочена заборгованість складає 31219,78 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 4880.55 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 26339.23 грн.; штраф (фіксована частина) 500,0 грн.; штраф (процентна складова) 286.42 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року із відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вже було стягнуто заборгованість за договором № б/н від 17 квітня 2007 року у розмірі 25491,41 грн., а тому на даний час заборгованість відповідача становить 6514,79 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згiдно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у справі. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: approved