Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що до них з клопотанням звернулася служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з бабусею гр. [PERSON], [INFO]. При перевірці встановлено, що бабуся доглядає за дітьми, діти забезпеченні належним місцем для сну, місцем для підготовки уроків, вона належним чином виконує обов'язки опікуна. Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] року, батько, [PERSON], [INFO], рішенням Фастівського міськрайонного суду від 27.10.2011 року був засуджений строк на п'ять років, однак після повернення з місць позбавлення волі самоусунувся від виховання та утримання синів, не цікавиться станом їх здоров'я, не виявляє батьківської уваги і турботи, не має заробітку та інших доходів для утримання та виховання дітей, не цікавиться навчанням дітей у школі. На підставі зазначеного просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітіх дітей у розмірі 1/3 частин всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до їх повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та зазначила, що вона повністю займається вихованням дітей, які постійно проживає з нею, тому вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідач [PERSON], [INFO] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтвах про народження серії [NUMBER] виданого 18.07.2007 року та серії [NUMBER], виданого 07.04.2006 року (а.с. 9). Мати [PERSON] та [PERSON], [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 05.07.2013 року. Відповідно до вироку Фастівського міськрайонного суду від 27.10.2011 року, [PERSON] позбавлений волі строком на 5 років (а.с. 10) та 12.02.2016 року був звільнений (а.с. 7). Згідно з Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради № 269 від 16.08.2013 року дітям [PERSON] та [PERSON] встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування та призначено опікуном їх рідну бабусю [PERSON], [INFO], а також визначено місце проживання дітей в сім'ї опікуна (а.с. 12). Відповідно до Висновку № 06-23/1906 від 25.04.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], встановлено, що батько не виконує жодного з покладених на батьків обов'язків по відношенню до своїх дітей, самоусунувся від їх виховання, не допомагає матеріально, не цікавиться станом їх здоров'я, не виявляє батьківської уваги та турботи, не має заробітку та інших доходів для утримання і виховання дітей, тому визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення батьківських прав відносно його синів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 22.04.2016 року рішенням № 148 Виконавчого комітету Фастівської міської ради вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей (а.с. 4). Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 31.03.2016 року № 04/26 Служби у справах дітей та молоді виконавчого комітету Фастівської міської ради та акта обстеження житлово-побутових умов малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], комісією було встановлено, що умови проживання дитини дітей в сім'ї опікуна гр. [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], добрі. Діти забезпеченні належним місцем для сну, місцем для підготовки уроків, [PERSON] належним чином виконує обов'язки опікуна. Батько дітей після повернення з місць позбавлення волі самоусунувся від виконання, утримання синів, не цікавиться станом здоров'я, не виявляє батьківської уваги і турботи, не має заробітку та інших доходів для утримання та виховання дітей, не цікавиться навчанням дітей в школі (а.с. 6, 14). Відповідно до характеристики, яка видана Фастівською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, [PERSON] навчається в школі з першого класу, має навчальні досягнення середнього рівня, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Вихованням займається бабуся, яка цікавиться навчанням, регулярно відвідує батьківські збори. Як вбачається з характеристики [PERSON], яка видана Фастівською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, дитина має середній рівень знань, виконує домашні завдання, без поважних причин не пропускає заняття. Вихованням займається бабуся, у сім'ї цікавляться питаннями виховання і навчання, також виявляють інтерес до консультацій та рекомендацій вчителів. Бабуся регулярно відвідує батьківські збори (а.с. 15). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/1906 від 25.04.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають та знаходиться на повному забезпеченні бабусі [PERSON]. З огляду на наведене, ураховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дітей, який пояснив суду, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, та враховуючи відсутність зацікавленості з його боку щодо вирішення спірного питання у судовому порядку, яке виражається в його систематичній неявці відповідача до суду, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своїх дітей не займається і ухиляється від своїх обов'язків по їх утриманню та вихованню, не спілкується з ними і не проявляє про дітей щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своїх синів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, бо є людиною працездатною, то суду вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дітей та з заявленим розміром аліментів суд погоджується.

Outcome: approved