Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Наприкінці жовтня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 березня 2016 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі у розмірі 12500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна». [PERSON] зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов`язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 59261 гривень 71 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом 34279 гривень 59 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 6016 гривень 07 копійок, пені 15667 гривень 87 копійок, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 2798 гривень 18 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1600 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 12500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна». [PERSON] зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов`язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.6), Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-22). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] користувався платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімав з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертав, не сплачував відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 59261 гривень 71 копійки, що складається: з заборгованості за кредитом 34279 гривень\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 59 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом 6016 гривень\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 07 копійок, пені 15667 гривень 87 копійок, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 2798 гривень 18 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 19 липня 2017 року (а.с.5). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 15667 гривень 87копійок. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов`язанням у розмірі 3298 гривень\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 18 копійок. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 43593 гривень 84 копійки (59261,71 15667,87). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 43593 гривень 84 копійки. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 12 жовтня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1600 гривень. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 73,56% (43593,84 / 59261,71 ? 100%).\~ З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1176 гривень 96 копійок (1600 / 100% ? 73,56%). На підставі викладеного та

Outcome: partial