Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (далі ТОВ «Сітісервіс-КР, Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначає, що 01.02.2014 року позивач розпочав виконання функцій управителя багатоквартирними будинками по Центрально-Міському районі в м. Кривому Розі. Позивач, у період\~з 01.08.2016 року по 01.12.2017 року,\~надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , однак відповідач належним чином не здійснює плату за надані послуги. На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2374,74 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 868,00 грн., суму 3 % річних в розмірі 161 грн. 62 коп. та судові витрати.\~ Аргументи учасників справи Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами З 01.02.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» виконує функції управителя багатоквартирними будинками Центрально-Міського району в м. Кривому Розі. На підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу від 18.11.2013 року, укладеному між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради м. Кривого Рогу та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», останній надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, в тому числі й до будинку [ADDRESS] (а.с.19). Згідно з пунктом 4.1. цього Договору, договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01.02.2014 року. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання. Згідно з пунктом 4.4. цього Договору, він припиняє свою дію у випадку підписання нового договору, який відповідає новим нормативним актам і Законам України. У разі припинення дії цього Договору об`єкт передається замовникові із складанням акту прийняття-передачі, про що зазначено у пункті 6.6. Договору (а.с. 19 зворотній). Зважаючи на відсутність в Договорі про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу від 18.11.2013 року застереження про обов`язковість надання письмової згоди сторін при його пролонгації та відсутності в матеріалах справи жодних відомостей про припинення цього Договору у порядку, визначеному в пунктах 4.4. та 4.4. Договору, суд вважає, що цей Договір є чинним та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинку [ADDRESS] . За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що відповідач є власником нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , з тобто де Позивач надає свої послуги з 2016 року (а.с.23,7). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що у період\~з 01.08.2016 року по 01.12.2017 року,\~надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , однак відповідачем оплата за надані житлово-комунальні послуги не здійснювалася, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 2374,74 грн. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з \~статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог статтей 11, 526 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач по справі надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, в тому числі й по [ADDRESS] . В період з період\~з 01.08.2016 року по 01.12.2017 року за адресою: [ADDRESS] , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, однак відповідачем оплата за надані житлово-комунальні послуги не здійснювалася, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 2374,74 грн. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є власником приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4164, виданий 05.08.2015 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.7). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідач є власником даної квартири з 05 серпня 2015 року, тому відповідно до\~статті 322 ЦК України\~зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказані відомості відповідачем не спростовані. При цьому правильність нарахування заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком по будинку [ADDRESS] , який перевірений судом (а.с. 5). Правильність нарахування зазначених сум також відповідачем не спростована. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги. Крім того, згідно з ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Крім того, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Як встанолвено з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат, нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Виходячи з положень статей 509, 526 ЦК України, правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому на боржників покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а тому на спірні правовідносини поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з боржника суми боргу та 3% річних від простроченої суми, вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач [PERSON] у встановлені законом строки не внесла плату за отримані житлово-комунальні послуги, суд дійшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за житлово комунальні послуги в розмірі 2374,74 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 868,00 грн., суму 3 % річних в розмірі 161 грн. 62 коп. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с.1, 16). Згідно з частиною 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру до суду юридичної особи складає\~1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом з тим, відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня становить 2270 грн. Отже, судовий збір у даній цивільній справі сплачений частково, однак враховуючи, що позовні вимоги Позивача зодоволені в повному обсязі, різницю слід стягнути з Відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved