Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу визнати факт постійного проживання [PERSON] ,. [INFO] з її батьком - [PERSON] , який помер [INFO] , з серпня 2018 року по день його смерті, тобто по [INFO] за адресую: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] , після смерті якого [INFO] відкрилась спадщина, а саме спадкове майно, що складається з житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, є діти: [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] . Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . На час відкриття спадщини, [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , за місцем його реєстрації, з серпня 2018 року і до його смерті, так як, за станом здоров`я останній потребував догляду. У березні 2021 року, позивач звернулась до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.О. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті батька [PERSON] . На що, в усній формі отримала відмову та роз`яснення у необхідності звернення до суду з вимогою встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки, минув шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Встановлення факту спільного проживання заявника із спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення та реалізації спадкових прав після смерті батька. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суду адресовано заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем Покровською міською радої Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в їх відсутність, та винести рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суду адресовано заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Запоріжжя, Покровського району, Донецької області, громадянка України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 4-5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] . Батьком зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про одруження [NUMBER] , [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 04.11.2000 року уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] (третя особа у справі), [INFO] , уродженець м. Селидове Донецької області, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 28-29) - є сином спадкодавця [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] - а.с. 7, в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії договору купівлі-продажу від 16.09.1996 року, посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., реєстраційний номер 5286, [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 10.11.1998 року, [PERSON] належить житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером 197 (а.с. 13). Згідно копії домової книги на будинок [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 12.05.2000 року, 17.03.2021 року знята з реєстрації; [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 12.05.2000 року, 17.03.2021 року знятий з реєстрації (а.с. 15-17). Відповідно до довідки Шевченківської селищної ради м. Покровська Донецької області № 673 від 14.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрований та фактично мешкав її батько - [PERSON] , [INFO] , по день його смерті - [INFO] . Вели спільне господарство та займалась його похованням (а.с. 11). До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги спадщини після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] , третя особа по справі, та донька, яка постійно проживала зі спадкодавцем - [PERSON] , позивач по справі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом надано оцінку наявним в справі доказам та перевірено доводи позивача [PERSON] щодо прийняття спадщини після смерті батька. Так, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається. Зареєстрованим місцем проживання позивача згідно копії паспорта, є адреса: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до довідки Шевченківської селищної ради м. Покровська Донецької області № 673 від 14.05.2020 року, [PERSON] зареєстроана за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] фактично проживала з батьком [PERSON] в належному останньому житловому будинку, користувалась речами звичайної обстановки. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи позивача, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини позову, - судом не встановлено. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, статтею 1268 ЦК України встановлено презумпцію прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Позивачем [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини, в порядку ст. 1274 ЦК України, подано не було. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 23) якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.) Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевказані положення національного законодавства та рекомендації його застосування суд вважає встановленим та доведеним юридичний факт, що [PERSON] постійно проживала разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. Факт має юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщини, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В розумінні вказаного, право власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право відноситься до прав, які входять до складу спадщини. Це право після смерті спадкодавця перейшло в порядку спадкування до позивача [PERSON] , яка має намір прийняти спадщину у належний спосіб, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказаний житловий будинок в нотаріальній конторі не може. Позивач фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-який інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, в порядку ст. 392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved