Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Вказував, що 04.05.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490038408, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 19 188,12 дол. США на умовах, визначених даним договором, а 26.02.2009 року між позивачем та [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань позичальника, було укладено договір поруки № 490038408-П. Зазначав, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2013 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490038408 від 04.05.2007 року у розмірі 54 175,04 грн. Посилаючись на порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором в частині нарахування неустойки, яка станом на 04.06.2015 року становить 54 930,07 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 153 858,91 грн., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 350 205,50 грн. пені та 5 253,09 грн. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі в якому щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Урядовий курєр». Відповідач [PERSON], надавши письмові заперечення, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, що вбачається з наявної в матеріалах справи розписки. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про причини неявки відповідачів в судове засідання, а також відсутня їх згода на розгляд справи у їхню відсутність, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.05.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490038408, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 19188,12 дол. США на умовах, визначених даним договором. 26.02.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки № 490038408-П. В матеріалах справи міститься копія рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2013 року у справі № 2608/14616/12, на яке посилається позивач у предявленому позові, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490038408 від 04.05.2007 року в розмірі 54 175,04 грн. Листом від 22.07.2015 року № 61660-102б/б позивач звернувся до відповідачів із вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с. 14). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 2.3 кредитного договору № 490038408 визначено остаточну дату повернення кредиту 04.05.2013 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із даним позовом у вересні 2015 року, вимога про дострокове повернення кредиту була надіслана відповідачам в липні 2015 року, а умовами договору поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за даних обставин справи порука відповідача [PERSON] є припиненою, а тому в частині позовних вимог про солідарне стягнення з неї пені необхідно відмовити. Пунктом п. 3.6 кредитного договору визначено, що в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України закріплено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В пункті 27 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи, в тому числі наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 490038408 від 04.05.2007 року, вбачається про наявність заборгованості в частині нарахування пені, яка станом на 04.06.2015 року становить 1153858,91 грн. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач [PERSON] суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне позов ПАТ «Альфа-Банк» в частині вимог до [PERSON] про стягнення пені у заявленому позивачем розмірі задовольнити, оскільки положення з приводу нарахування пені врегульовано вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 5 253,09 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial