Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14.05.2007р. №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2012р. по 15.04.2014р. У 2012р. був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ та був поставлений на всі види продовольчого і речового забезпечення з виплатою грошового утримання та йому присвоєно звання «рядовий міліції», про що свідчить витяг з наказу № 82 о/с ОДУВС від 15.08.2012р. Між Одеським держаним університетом внутрішніх справ і [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 03.09.2012р., відповідно до пункту 2.1. якого позивач зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з персональним розподілом) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Згідно з пунктом 2.3 відповідач зобов'язаний виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. 14.04.2014 року відповідач звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням. Відповідно до наказу ОДУВС від 15.04.2015 року № 37 о/с він був відрахований з університету за власним бажанням та звільнений з органів внутрішніх справ. Таким чином, відповідач не виконав умови договору, саме: п.п.2.3.1,2.3.2,2.3.6 п.2.3, а також порушив п.3 Договору, в якому передбачені підстави на відшкодування витрат на підготовку, а саме дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Позивач просив стягнути з відповідача кошти, які витратив на підготовку відповідача як курсанта Одеського державного університету внутрішніх справ у сумі 17958 грн. 31 коп., а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 76). З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). На підставі зазначеного, суд 05.06.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» загальну структуру Міністерства внутрішніх справ України становить: Міністерство внутрішніх справ України - центральний орган управління; державні департаменти у складі Міністерства внутрішніх справ України як урядові органи державного управління за окремими напрямами службової діяльності, визначеними Кабінетом Міністрів України; головні управління, управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи Міністерства внутрішніх справ України на транспорті; міські, районні управління та відділи, лінійні управління, відділи, відділення, пункти; підрозділи судової міліції; підрозділи місцевої міліції; головний орган військового управління, оперативно-територіальні об'єднання, з'єднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних об'єднань Національної гвардії України; навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення. Таким чином, Одеський державний університет внутрішніх справ входить до структури Міністерства внутрішніх справ та є його структурним підрозділом. Судом достовірно встановлено, що наказом № 82 о/с від 15.08.2012 року [PERSON] було зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції з підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за напрямком підготовки «Правознавство», з терміном навчання відповідно до навчального плану, поставивши на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, з 15.08.2012 року, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції» ГУМВС України в Автономній Республіці Крим (а.с. 6). 03.09.2012 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 6-9). Відповідно до п. 1 зазначеного договору його предметом є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком підготовки «Правознавство». Згідно з п.п. 2.1., 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.3.1 зазначеного договору: Одеський державний університет внутрішніх справ зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, створити умови для навчання Особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах Замовника, забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Особа зобов'язується: виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня. Відповідно до розрахунку фактичних витрат № 273 від 21.10.2014р. [PERSON] з 15 серпня 2012 року по 15 квітня 2014 року у відповідності з підписаним договором перебував на державному утриманні, мав речове забезпечення, був забезпечений харчуванням, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг (а.с. 11). Як вбачається з витягу із наказу №37 о/с від 15.04.2014 року рядового міліції, курсанта 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням 15.04.2014р. на підставі рапорту від 14.04.2014 року (а.с. 10). Таким чином, відповідач не виконав умови договору, а саме п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.6. Відповідно до розділу 3 договору підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Пунктами 4.1., 4.2. договору передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Крім того, зазначений механізм відшкодування витрат визначений «Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» затвердженим Постановою КМ України від 01.03.2007 року № 313. Відповідно до п.п. 3, 4 зазначеного Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Судом встановлено, що загальна сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] у ОДУВС відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007р. № 313 за період з 15.08.2012р. по 15.04.2014р. становить 17958,31 грн., з яких: - грошове забезпечення - 4675,97 грн. (а.с.12,13), - речове забезпечення - 1523,00 грн., - харчування - 5289,58 грн. (а.с.14), - комунальні послуги - 5564,02 (а.с.15-17), що підтверджується довідкою-розрахунком № 21.10.2014р. № 273 (а.с.11). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного договору. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], звільнившись з органів внутрішніх справ за власним бажанням, в односторонньому порядку порушив умови укладеного між сторонами договору. Відповідач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів які б спростовували доводи позивача щодо неналежного виконання зобов'язань за договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ про відшкодування витрат за період навчання в розмірі 11257 гривень 50 копійок підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн. (а.с. 27). На підставі викладеного,

Outcome: approved