Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем у даній справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 09.04.2005 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені з 03.11.2019 року. 28.12.2020 року Лисичанським міським судом Луганської області шлюб було розірвано. Діти проживають разом з позивачем, відповідач з листопада 2019 року проживає окремо в іншому місті. Позивач вважає, суму аліментів три тисячі гривень на одну дитину, такою, що може належно забезпечити гармонійний розвиток дітей, їх повноцінне харчування, медичне обслуговування, одяг, придбання необхідних побутових товарів, оплату комунальних послуг. Відповідач не є людиною з інвалідністю, знаходиться у працездатному віці, зобов`язаний і може утримувати дітей, інших аліментних зобов`язань не має. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 22.04.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2469/21 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 18.05.2021 року відповідачем [PERSON] надана письмова заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. 13.09.2021 року представником позивача Радченко О.В. надане письмове клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та підтримання позовних вимог. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, представлена адвокатом Радченко О.В.. Представник позивача Радченко О.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Просила суд розглядати справу без її участі та участі позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області №415/7104/20, №2/415/1667/20 від 28.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 31.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, [PERSON] , народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 408. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, [PERSON] , народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 868. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Мотивувальна частина У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Суд враховує, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня -2395 гривень, з 1 липня -2510 гривень, з 1 грудня -2618 гривень. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст. ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved