Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 24.07.2014р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 23.04.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 134 925,00 доларів США на термін до 23.04.2028р., а [PERSON] зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 23.04.2008р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 25.06.2014р. склав 197 107,89 доларів США. Позивач у своєму уточненому позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 197 107,89 доларів США, що за курсом 11,881919 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2014р. становить 2 342 019,98 грн. та судові витрати. У своїй заяві від представник позивача Демарчук М.В. просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 23.04.2008р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № DNК0GA00000081, згідно умов якого банк надав кредитні кошти у сумі 134 925,00 доларів США по 23.04.2028р. включно, а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.11-13). З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 23.04.2008р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № DNК0GA00000081, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.15). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 25.06.2014р. відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 197 107,89 доларів США, що за курсом 11,881919 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2014р. становить 2 342 019,98 грн. (а.с.4-6). Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 10.06.2014р. позивачем було направлено відповідачам повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором (а.с.8), що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с.9-10), але до цього часу заборгованість сплачено не було. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. На підставі п.2 ч.1 ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Частиною 3 статті 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У відповідності з розрахунком у відповідачів перед позивачем станом на 25.06.2014р. виникла заборгованість за кредитним договором № DNК0GA00000081 від 23.04.2008р. у сумі 197 107,89 доларів США, що за курсом № DNК0GA00000081 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2014р. становить 2 342 019,98 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1 071 495,29 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 540 671,40 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 45 879,65 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 572 210,76 грн., штрафу - фіксована частина у розмірі 250 грн. та штрафу - процентна складова у розмірі 111 512,88 грн. (а.с.4-7). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNК0GA00000081 від 23.04.2008р. у розмірі 197 107,89 доларів США, що за курсом 11,881919 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2014р. становить 2 342 019,98 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. (а.с.21), тому з відповідачів на користь позивача також слід стягнути рівними частками судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved