Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 04.07.2006 року позивач був прийнятий на роботу до відокремленого підрозділу «Шахта ім.Г.Г.Капустіна» АТ «Л исичанськву гілля», у якості гірника очисного забою шостого розряду з повним робочим днем під землею. 18.02.2021 року, позивач звільнився з роботи на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоров`я. При звільненні з підприємства, зі ним не був проведений відповідний розрахунок з заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці (лікарняні та пенсійна допомога), як то передбачено ст. 116 КзпП України. Відповідно до довідки наданої відповідачем по справі від 25.05.2021 року за №127, станом на день звільнення, загальна заборгованість із заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці складає 85410,00 грн. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати позивачу, заборгованість із заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці посилаючись на відсутність коштів. На підставі викладеного просила суд стягнути з АТ «Лисичанськвугїлля», на користь позивача нараховану, але не сплачену заборгованість із заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці у розмірі 85410,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 01.06.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/3644/21 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 16.08.2021\~року відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що в якому позов не визнав, де зазначив, що заборгованість перед позивачем не входить до фонду оплати праці. Зазначені суми і порядок їх виплат передбачені окремими спеціальними законами і яким чітко регламентована незалежність цих виплат від дати звільнення. Оплата лікарняних листків, та одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію в межах підприємства, виплачується з коштів від реалізації вугілля. Щодо строків звернення із позовною заявою ст. 233 КЗпП передбачено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, позивач був звільнений 18.02.2021 р. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що у позивача наявна заборгованість по заробітній платі, а також із позивачем несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив суд задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 12.02.2001року на ім`я [PERSON] на підставі наказу № 53-к від 18.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 18.02.2021 звільнений. Згідно з довідкою № 127 від 25.05.2021 року, яка видана Акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» заборгованість [PERSON] по виплаті заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці складає 85410,00 грн. (липень 2019 р. 162,00 грн., січень 2020 р. 609,00 грн., серпень 2020 р. 2678,00 грн., жовтень 2020 р. 4308,00 грн., лютий 2021 р. 77653,00 грн.). Мотивувальна частина Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 1\~ст. 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 2\~ст. 233 КЗпП\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що позивач звільнився 18.02.2021 року. 27.05.2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці, а саме: лікарняний лист, пенсійна допомога, а не стягнення належної йому заробітної плати. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП та викладеного вище, суд доходить висновку, що позивач звернувся до суду після спливу тримісячного строку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яка не входить до фонду оплати праці задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі відмови в позові - на позивача. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed