Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 9636 грн. 43 коп. та судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26.03.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №006-16008-260312, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5788 грн. 30 коп. для придбання майна. А відповідач зобов'язався сплатити 0,01% в рік за користування кредитними коштами та 1,11% в місяць за ведення кредитної справи, щомісячно в строки, визначені договором погашати суму заборгованості за кредитним договором, виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, в наслідок чого станом на 18.04.2014 року його заборгованість за кредитом складає 9636 грн. 43 коп. За таких обставин позивач вимушений був звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з'явився, завчасно подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про місце і час розгляду справи в порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України. Статтею 224 ЦПК України, передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. 26.03.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №006-16008-260312, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на придбання майна на сумі 5788 грн. 30 коп. та на оплату плати за надання кредиту у розмірі 2025,91 грн. Строк кредитування 20 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.11.2013 року. А відповідач зобов'язався сплатити 0,01% в рік за користування кредитними коштами, 1,11 % в місяць за ведення кредитної справи. Судом встановлено, що [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та ведення кредитної справи - не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 18.04.2014 року складає 9636 грн. 43 коп., в тому числі заборгованість за сумою кредиту 7814 грн. 21 коп., заборгованість за відсотками 0 грн. 68 коп., заборгованість за комісіями 1821 грн. 54 коп. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦКК України порушення зобов'язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Зміст кредитного договору укладеного між банком та відповідачем не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Вимогами частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов'язання, що випливає з кредитного договору, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати на судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved