Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця - кредитним договором №NKXRFO06960861 від 08.12.2007 року у розмірі 14332,03 грн. В позові позивач зазначив, що відповідно до укладенного договору №NKXRFO06960861 від 08.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3715,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2010 року. Проте, 06.07.2012 року банку стало відомо, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідач по справі є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та не заявив про відмову від прийняття спадщини. Банк направив свої вимоги до спадкоємців шляхом направлення 13.07.2012 року претензії кредитора до Третьтої Миколаївської державної нотаріальної контори. 23.03.2013 року пред'явив вимогу до спадкоємця [PERSON], шляхом направлення листа-претензії, але неяких дій не було виконано. Відповідно до вимог си. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, або в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Станом на дату смерті позичальника [PERSON] заборгованість перед банком становить 14332,03 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позовних вимог, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливм ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідавши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до укладенного договору №NKXRFO06960861 від 08.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3715,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2010 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтерджується свідоцтвом про смерть, виданого 13.03.2012 року міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1044. 06.07.2012 року позивачу стало відомо, що позичальник [PERSON] помер. Відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], згідно копії паспорта відповідача. 23.03.2013 року позивач пред'явив вимогу до спадкоємця [PERSON] - [PERSON], шляхом направлення листа-претензії за адресою місця проживання останнього. 10.06.2013 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKXRFO06960861 від 08.12.2007 року, яка станом на день смерті позичальника [PERSON] становить 14332,03 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодовця про відкриття спадщини, якщо ім відомо про його борги. Згідно ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шісти місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як встановлено в судовому засіданні, починаючи з 06.07.2012 року позивачу було достовірно відомо, що позичальник [PERSON] помер, спадщина відкривається з дня його смерті, але в порушення вимог ст. 1281 ч.2 ЦК України, позивач не пред'явив свої вимоги до спадкоємця - [PERSON] протягом шісті місяців з дня відкриття спадщини, тобто до 08.01.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, суд приходить до переконання про позбавлення права вимоги позивача до спадкоємця [PERSON], у зв'язку з пропуском строку пред'явлення вимоги. Згідно до ст. 57-61 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог та не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed