Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], від імені якого діють законні представники [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вказали Луцький міський відділ УДМС України у Волинській області. Позов мотивували тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.10.2013 року в рахунок погашення заборгованості перед банком в розмірі 293\~899,88 грн. за кредитним договором №3386 від 10.10.2007 року звернено стягнення на предмет іпотеки, належну [PERSON] та [PERSON] квартиру по пр. Соборності 19-а/11 в м. Луцьку. Цим же рішенням виселено з вказаної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Під час виконання рішення суду було встановлено, що в іпотечній квартирі зареєстровано малолітню дитину [PERSON], [INFO] Законному представнику малолітнього [PERSON] 28.05.2015 року банком було надіслано вимогу про звільнення житлового приміщення, на яке було звернуто стягнення, в тому числі і малолітнім [PERSON] Однак, вимога про виселення малолітнього не виконується. Наявність зареєстрованих осіб ускладнює процедуру реалізації предмета іпотеки, порушує права позивача і унеможливлює виконання рішення суду. А тому, просить суд виселити [PERSON] з житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку в Луцькому МВ УДМС України у волинській області. Ухвалою суду при відкритті провадження у справі до участі в ній в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей Луцької міської ради. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити. Законні представники неповнолітнього відповідача в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи. [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] подала суду заперечення проти позову. Вказувала на те, що діти мають безумовне право на реєстрацію за місцем проживання одного з батьків. Виселення малолітньої дитини буде незаконним і негуманним. Крім того, покликалася на висновок Верховного суду України, викладений в постанові від 18.03.2015 року (№6-39цс15), в якій вказується на неможливість виселення з іпотечного жилого приміщення у звязку зі зверненням стягнення на нього без надання іншого постійного житла, якщо іпотечне майно було придбане не за рахунок кредиту. А тому, просила в задоволенні позову відмовити. Представник Служби у справах дітей вважає за неможливе виселення малолітнього [PERSON] без надання іншого житла, оскільки будуть порушені права дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.10.2013 року (а.с.14-16) у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3386 від 10.10.2007 року в розмірі 293\~899,88 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, трьохкімнатну квартиру м. Луцьку по пр. Соборності, 19а/11, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах з дотриманням вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, ухвалено виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітню [PERSON]. Рішення відповідачами не оскаржувалось, набрало законної сили і перебуває на виконанні (а.с.31-34). Обовязковість виконання судового рішення, що набрало законної сили установлена ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.14 ЦПК України. Однак, судове рішення відповідачами у вищевказаній справі [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] не виконується. Більше того, після набрання вказаним рішенням суду законної сили у відповідача [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у квартирі в м. Луцьку по пр. Соборності, 19а/11, на яку згідно з рішенням суду було звернуто стягнення та виселено всіх мешканців. Так, з довідки місцевого обчислювального центру від 25.06.2015 року (а.с.10) вбачається, що в квартирі за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 19а/11 зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 28.05.2015 року банком було направлено повідомлення [PERSON], як законному представнику малолітнього [PERSON], про звільнення іпотечної квартири в добровільному порядку (а.с.11). В своїх запереченнях законний представник малолітнього [PERSON] [PERSON] покликається на висновок Верховного суду України, викладений в постанові від 18.03.2015 року (№6-39цс15), який просить врахувати при вирішенні справи. А саме, те що квартира не була придбана за кредитні кошти, а тому, з неї не можна виселяти без надання іншого жилого приміщення, у відповідності з ч.2 ст.109 ЖК України. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Аналізуючи обставини справи, суд вважає, що висновок ВСУ, викладений в постанові від 18.03.2015 року (№6-39цс15), не підлягає врахуванню у даних спірних правовідносинах. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до задекларованого у принципі 4 Декларації прав дитини, а також гарантованого ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сімї власника житлового будинку мають право користування займаним приміщенням на рівні з власником. Згідно зі ст.64 Житлового кодексу України діти відносяться до членів сімї наймача житлового приміщення. Вони здійснюють права користування цим приміщенням нарівні з батьками. Малолітній [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання матері [PERSON] в квартирі за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 19а/11, яка належала їй та [PERSON] Однак, [PERSON], ще до реєстрації місця проживання новонародженої дитини, втратила право на це житло в звязку з набранням законної сили рішенням про її виселення на підставі ст.ст.39, 40 Закону України «Про іпотеку», оскільки, відповідно до п.3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, і судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Не виконання [PERSON] рішення суду про виселення не означає збереження за нею права користування житлом, а, відповідно, і не породжує наслідком право користування житлом її новонародженою дитиною. Проаналізувавши положення законодавства про житлові права дітей, суд приходить до висновку, що за відсутності у дитини права власності на житло, наслідком виселення батьків є виселення дітей, що мають права користування на рівні з батьками. Оскільки, за встановлених обставин, житлові права малолітнього [PERSON] є похідними від прав його матері [PERSON], яка на підставі рішення суду, що набрало законної сили, була виселена з квартири за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 19а/11, то він підлягає виселенню з даної квартири на тих же підставах зі зняттям з реєстраційного обліку в Луцькому міському відділі УДМС України у Волинській області. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у встановленому законом розмірі. А тому, слачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з законних представників малолітнього відповідача [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved