Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 15 червня 2010 року між банком та [PERSON] Позивач зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15 червня 2010 року було укладено кредитний договір відповідно до якого останній отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 26 червня 2015 року становить 6518 гривень 26 копійок. 26 червня 2015 [PERSON] помер. Спадкоємицею [PERSON] є [PERSON], з якої позивач на підставі ч.1ст.1282 ЦК України просить стягнути заборгованість за кредитним договором, укладеним 15 червня 2010 року у розмірі 6518 гривень 26 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Законний представник відповідачки [PERSON] [PERSON], яка є піклувальником останньої, заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач не дотримався строків, передбачених ч.2 ст.1281 ЦК України, при цьому не оспорювала, що померлий [PERSON] укладав із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, по якому мав заборгованість. Зясувавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 15 червня 2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.10). Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, [PERSON] погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.11-45). Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, [PERSON] погодився з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом позичальник підтверджує факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до умов кредитного договору б/н від 15 червня 2010 року [PERSON] отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на залишок заборгованості. 26 червня 2015 року [PERSON] помер (а.с.47). Відповідно до розрахунків позивача (а.с.5-8,9) станом на день смерті [PERSON], його заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2010 року становила 6518 гривень 26 копійок і складалась із заборгованості за тілом кредиту 7318 гривень 26 копійок, за відсотками 405 гривень 62 копійки (сплачено було в рахунок погашення заборгованості 1205 гривень 62 копійки). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями (п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 15 листопада 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією від 08 листопада 2015 року до спадкоємців померлого [PERSON] та просив включити до спадкової маси заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2010 року в розмірі 6499 гривень 24 копійки (а.с.48-52). Отже, позивач своєчасно та з дотриманням норм ст. 1281 ЦК України пред'явив свої вимоги до спадкоємців [PERSON] Крім того, 12 липня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило лист-претензію на ім*я [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість померлого [PERSON] за кредитним договором у розмірі 6499 гривень 24 копійки (а.с.54-58). Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 22 листопада 2016 року № 182/02-14 (а.с.53) 24 листопада 2015 року була заведена спадкова справа № 545/2015 до майна померлого 26 червня 2015 року [PERSON] за претензією кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк». Свідоцтво про право на спадщину за законом було видано 22 лютого 2016 року дочці померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. [PERSON], [INFO] є донькою померлого [PERSON] (а.с.82), має статус дитини сироти (а.с.79) і відповідно до розпорядження Голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 14 серпня 2015 року № 216 її піклувальником призначено [PERSON] (а.с.80-81). Відомостей про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] суду не надано. Тобто, вимоги до спадкоємиці банком пред'явлені в межах встановленого частиною 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку від дня смерті, а тому [PERSON], як спадкоємиця померлого позичальника, що не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281 ЦК України зобов'язана задовольнити вимоги кредитора. 22 лютого 2016 року державним нотаріусом [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після померлого батька [PERSON], яка складається з трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Костянтинівка, вул.Нова, 9/2 (а.с.97). Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто по цій справі спадкоємець [PERSON] має задовольнити вимоги банка щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2010 року в межах вартості майна, отриманого у спадщину. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи зазначене, суд при визначенні вартості спадкового майна виходить з наявних у справі доказів. Відповідно до зведено-оцінювального акту Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації станом на 25 серпня 2010 року дійсна вартість квартири [ADDRESS] становила 18171 гривня, відновлювальна вартість 51116 гривень (а.с.96). Отже, зведено-оцінювальний акт на квартиру є документом, який містить інформацію про її вартість, тобто відповідно до ст. 59 ЦПК України є допустимим доказом щодо вартості квартири. Сторони по справі своїм право заявити клопотання про призначення експертизи на предмет визначення вартості вказаної квартири не скористались. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості спадкодавця [PERSON], який помер 26 червня 2015 року за кредитним договором від 15 червня 2010 року в розмірі 6499 гривень 24 копійки, оскільки саме ця сума заборгованості була визначена позивачем при зверненні із претензією до нотаріальної контри, зазначена в листі від 05 липня 2016 року на адресу спадкоємиці [PERSON] та вказана в розрахунку заборгованості, наявному на аркуші справи 9. Відповідно\~до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, повязані із сплатою судового збору, в розмірі 1378 грн.

Outcome: partial