Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. У своєму позові позивач вказав, що 13.04.2007 р. між [PERSON] був укладений кредитний договір № 14.11557, та відповідач отримав кредит у розмірі 67000,00 доларів США на термін до 12.04.2012 р. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за договором № 14.11557 було укладено договір поруки з [PERSON] У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 28.04.2014 року мають заборгованість 144978,79 доларів США. 09.06.2015 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій він просив стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 164\~999,64 доларів США. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав і просить його задовольнити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що позивачем невірно вказано розмір заборгованості. Згідно договору застави [PERSON] передав в заставу наступні транспортні засоби: автомобіль легковий седан Daewoo Lanos TF69Y 2005 року випуску; автомобіль ГАЗ 3306, 1994 року випуску; автомобіль Hyundai Santa Fe 2007 року випуску. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором № 14.11557 від 13.04.2007 року, «Приватбанк» 31.01.2001 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. На підставі заочного рішення від 09.12.2011 року передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмети застави та звернуто стягнення на вищезазначені автомобілі. Позивачем в своїй позовній заяві ніяким чином не врахована сума грошових коштів, яка надійшла на його рахунок від реалізації заставних автомобілів. Просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представників сторін, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.04.2007 р. між [PERSON] був укладений кредитний договір № 14.11557, та відповідач отримав кредит у розмірі 67000,00 доларів США на термін до 12.04.2012 р. Із заяви про видачу готівки №1 від 13.04.2007 року ( а.с.203) встановлено, що [PERSON] видано кредит в сумі 67\~000 доларів США. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ Приватбанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 67000,00 доларів США. Згідно статей 526,527,530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. В порушення умов кредитного договору , а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строку. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 20.03.2015 року має заборгованість 164999,64 доларів США, яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом 39947,23 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 58808,91 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань з договором 48298,93 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 10077,18 доларів США; - штраф (фіксована чатина) 1078 грн.; - штраф (процентна складова) 7\~856,61 доларів США. Із наданих в судовому засіданні представником ПАТ КБ «Приватбанк» меморіальних ордерів ( а.с.188-190) вбачається, що автомобіль Hyundai Santa Fe 2007 року випуску було реалізовано ТОВ «Автоприват» 19.12.2012 року за ціною 145\~777,53 грн., які в той же день були зараховані на погашення тіла кредиту і пені; автомобіль ГАЗ модель 3306 було реалізовано ПП «Агрофірма «Росія» 07.03.2014 року за ціною 5000 грн., які 13.03.2014 року зараховані на погашення відсотків (а.с.204-205). Із пояснень представника позивача встановлено, що автомобіль Daewoo Lanos TF69Y 2005 року випуску на теперішній час не реалізовано у звязку з тим, що не знаходиться у розпорядженні та володінні ПАТ КБ «Приватбанк». Тому суд не прийняв до уваги заперечення представника відповідача проти розміру заборгованості, оскільки розрахунок, зроблений позивачем не викликає сумніву, а іншого розрахунку заборгованості у [PERSON] представником відповідача надано не було. В забезпечення виконання зобовязання за Договором № 14.11557 між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено договір поруки. Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2014 року, яке набрало законної чинності 15.12.2014 року, встановлено, що позовні вимоги [PERSON] про припинення правовідносин за договором поруки задоволено. Згідно рішення суду банком при зверненні з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] та його поручителя [PERSON] у відповідності до встановленого законом шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя було пропущено цей строк предявлення м вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. У звязку з вищезазначеним, в частині стягнення заборгованості з [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» частково знайшов своє обґрунтування і тому підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial