Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Наприкінці жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 18 липня 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 16 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім цього, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2011 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 липня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] проживає з дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], яка не може обходитись без постійного стороннього догляду та опікується нею. В свою чергу, [PERSON] не цікавиться ні станом здоровя дитини, ні навчанням, не приймає жодної участі у її житті та вихованні. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18 липня 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.3). Ці обставини підтверджуються копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2011 року (а.с.3) та копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6). Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітня дочка [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Малолітня [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення, виданого Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради, серії ААГ №009619 (а.с.7). Як вбачається з медичного висновку №155/1404 від 11 грудня 2013 року [PERSON] встановлено діагноз дитячий аутизм з якісними порушеннями реципрокної взаємодії комунікації, розладом рециптивної мови (недорозвиток мови І рівня), розлад активності та уваги (а.с.4). Зважаючи на те, що малолітня [PERSON] потребує цілодобового догляду, позивач позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та своїх дітей в повній мірі. Відповідно до довідки, виданої головою ЛКК комунального медичного закладу Бориспільської районної ради Бориспільської медико-санітарної допомоги Медамбулаторія ЗПСМ №1 від 23 січня 2017 року, встановлено, що внаслідок захворювання [PERSON] потребує постійного контролю, нагляду, супроводу з боку матері [PERSON] (а.с.29). Крім цього, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно (1/4 частини на кожну), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 липня 2011 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.2). У відповідності до ч.1 ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Судом встановлено, що в добровільному порядку [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дружини на утриманні якої перебуває дитина-інвалід. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дружини. Згідно з ч.2 ст.88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. За правилами ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положенням ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, в матеріалах цивільної справи відсутні, інші непрацездатні дружина та батьки на його утриманні не перебувають. Враховуючи викладене, розмір аліментів, які належить щомісячно стягувати з [PERSON] на утримання дружини повинен становити 2000 гривень щомісячно. До такого висновку суд приходить враховуючи те, що в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про місце роботи відповідача та про розмір його заробітної плати. В той час, як встановлено з пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, дохід [PERSON] має нерегулярний та мінливий характер. Вказаний розмір аліментів визначений, також виходячи з розрахунку мінімального прожиткового мінімум для особи працездатного віку станом на час судового розгляду справи, що становить 1600 гривень, який визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Доказів неможливості сплати відповідачем аліментів у вказаному розмірі судом не встановлено. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від його сплати. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial