overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області розглянуто по суті вищевказану справу і 31 жовтня 2014 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» задоволені частково. Не погодившись із постановленим рішенням, позивачем було подано апеляційну скаргу. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства \~акціонерний банк «Украгазбанк» до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та пені повернуто до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо можливості ухвалення додаткового рішення по справі. На виконання Ухвали колегії Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року, суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. \~\~Так, судом встановлено, що між \~Відкритим акціонерним товариством \~акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач по справі \~\~та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір \~№313/05/М2\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 27 грудня 2007 \~року\~. В забезпечення зобовязань за вищевказаним \~кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] \~було укладено договір поруки №313/05/М2/1П \~від 27 грудня \~2007 року. Боржник за кредитним договором ФОП [PERSON]П \~\~\~неналежним чином виконував свої зобов'язання, внаслідок чого Рішенням Павлоградского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2009 \~року з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку в сумі 3035,95 \~гривень . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Однак, в звязку з невиконанням умов кредитного договору та рішення суду, сума простроченої заборгованості за сплатою відсотків станом на 05 серпня 2014 \~\~\~року складає \~3922,80 грн. , що складається з наступного : -\~ \~прострочені проценти 1849,42 гривень; - пеня на кредит 2023,73 гривень; - пеня на відсотки 49,65 гривень. \~ \~При цьому період нарахування простроченої заборгованості за кредитом та сплатою відсотків та пені наведено позивачем згідно з розрахунком за період з 27 грудня 2007 року (а.с.10-12). Розмір нарахованої заборгованості відповідачами не оспорював ся та не спростовувався, в звзку з чим, суд, з огляду на положення ст.58, 59, 60 ЦПК України приймає обчислений позивачем розмір заборгованості як належний. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

ПАКІБ „УкрСиббанк звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 43\~900, 73 грн. та судових витрат в сумі 689, 01 грн. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки до суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.58). Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди позивача, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між АКІБ „УкрСиббанк та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11219043000 (а.с. 8-12) на суму 54500, 00 грн. на строк кредитування з 19 вересня 2007 року по 18 вересня 2012 року. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 15,5% річних за його користування, у встановлені договором строки, але взятих на себе зобовязань не виконав і заборгованість за кредитом не сплатив. Листом від 16.01.2009 р. відповідача було повідомлено про заборгованість за кредитним договором з пропозицією про її погашення. (а.с. 18) Станом на 23.06.2009 року загальний розмір заборгованості складає 43\~900 грн. 73 коп., з яких: за простроченим кредитом 39 960 грн. 20 коп., сума простроченої заборгованості по процентам 3045, 03 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 306, 71 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 88, 79 грн. (а.с. 21). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Провівши аналіз наданим доказам, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого за кредитним договором зобовязання /в формі його неналежного виконання/ повернути кредит та проценти за його використання в строк, визначений кредитним договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Отже, приймаючи до уваги, що банк повністю виконав взяті за догвоором зобовязання, тобто надав позичальнику кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, вимога позивача щодо дострокового повернення частини позики, що залишилася, грунтується на вимозі ст.1050 ЦК України, згідно з нормою якої позикодавець має право вимагати дострокоового поверення частини позики та сплати процентів в разі прострочення повернення чергової частини позики. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Панчук [PERSON]. звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свій позов вона обґрунтовує тим, що 30.04..2010 року з відповідачем зареєструвала шлюб . Від шлюбу мають дочку [PERSON] ,[INFO]. З відповідачем вони проживають окремо. Відповідач не проживає разом із родиною і надає матеріальну допомогу на утримання дитини,тільки на її вимогу. Відповідач працює та отримує заробітну плату,а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі та уточнила їх ,вказавши про те , що нею були отримані аліменти через бухгалтерію підприємства ,де працює її чоловік, за його заявою. Але вона наполягає на тому ,щоб аліменти стягувались з відповідача згідно рішення суду , і тому на теперішній час, просить стягувати аліменти з відповідача з 01.01.2016 року. Відповідач проти задоволення позову в уточненому вигляді не заперечував. Суд вислухавши сторони ,вивчивши матеріали справи, вважає, що позов в уточненому вигляді підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 10 листопада 2010 року ,та у свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач, а матірю позивачка. Відповідно до інформаційної довідки, дитина мешкає разом з матірю , позивачка працює в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Відповідач також працює в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в доменному цеху машиністом.Відповідно довідки ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки на користь позивача, бухгалтерією підприємства, відповідно до його заяви Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач повинен та може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Парафія Свято-Іллінської релігійної громади Української Православної Церкви в с.Поди Цюрупинського району Херсонської області звернулась до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач є зареєстрованою релігійною громадою, яка зареєстрована в [INFO]. За даною адресою розташована церква з господарчими та побутовими спорудами. Відповідно до технічного паспорта від 20.05.2010 року рік побудови церкви не визначений, інші споруди були збудовані у 2005 році. Будівництво та переобладнання здійснювалось силами та коштом парафіяльної громади с.Поди. Згідно рішення Костогризівської сільради від 30.12.2013 року за позивачем визнано право власності на приміщення колишнього магазину в с.Поди по вул.М.Копанській, 32А. На даний час позивач не може повною мірою здійснювати свою діяльність з причин відсутності електропостачання, підключення йкого можливе після набуття права власності. Просить визнати за позивачем право власності на приміщення церкви з господарчими та побутовими спорудами за вказаною адресою. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у судовому засіданні суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на ньо право власності. Таким чином, позов належить задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/7655/74/1354257 від 03 червня 2008 року, який укладений між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON], що виникла станом на 27.10.2015 року в розмірі 27222,21 долара США та складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 24874,37 долара США, - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 2347,84 долара США. Представник позивача позов підтримав, про що надав суду відповідну заяву. Погодився на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з?явились. У зв?язку з цим, за згодою представника позивача, справа розглядається за правилами ст. ст. 224-233 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов ПАТ «[PERSON] [PERSON]» підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]», який в подальшому був перейменований в Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» (а.с. 51-53) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/7655/74/1354257 (а.с. 13-28). Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит для придбання житла в розмірі 27000 доларів США із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 13% річних. Кредит надавався на 240 місяців до 03.06.2028 року. Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] вимоги кредитного договору у встановлений договором строк не виконував. Згідно розрахунку (а.с. 7-12) станом на 27.10.2015 року він допустив заборгованість у розмірі 27222,21 долара США, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 24874,37 долара США, - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 2347,84 долара США. Ця сума боргу, відповідно до ст. 554 ЦК України, підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON], оскільки остання на підставі договору поруки (а.с. 29-31) поручилась перед позивачем солідарно відповідати в повному обсязі за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

ПАТ «[PERSON] [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 165248 грн. 17 коп., яка виникла в результаті невиконання [PERSON] умов кредитного договору від 5 лютого 2008 року, укладеного між позивачем та ним, згідно якого останньому надано кредит у сумі 10000 доларів США. Поручителем виконання взятих [PERSON] зобов'язань по даному договору виступає [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 5 лютого 2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON] та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит у сумі 10000 доларів США строком до 15 січня 2018 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами (п.п. 1.1, 1.2., 1.3, цього договору). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 5 лютого 2008 року між ВАТ [PERSON] [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, п 2.2. якого передбачено відповідальність поручителя перед кредитором у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 16 січня 2016 року заборгованість за кредитом становила в сумі 149878 грн. 29 коп., заборгованість по відсоткам 15369 грн. 88 коп., а всього: 165248 грн. 17 коп. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 481300 грн. 30 коп., яка виникла в результаті невиконання [PERSON] умов кредитного договору від 25 листопада 2005 року, укладеного між позивачем та ним, згідно якого останньому надано кредит у сумі 25000 доларів США. Поручителем виконання взятих [PERSON] зобов'язань по даному договору виступає [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 25 листопада 2005 року між АПП банк Аваль та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит у сумі 25000 доларів США строком до 24 листопада 2025 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами (п.п. 1.1., 1.3., 1.5. цього договору). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 25 листопада 2005 року між АПП банк Аваль і [PERSON] укладено договір поруки, п 2.1. якого передбачено відповідальність поручителя перед кредитором у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 13 жовтня 2015 року заборгованість за кредитом становила в сумі 440424 грн. 78 коп., заборгованість по відсоткам 40875 грн. 52 коп., а всього: 481300 грн. 30 коп. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1\~414 038,99 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. 526, 527, 530,1050,1054 ЦК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «[PERSON] [PERSON]» уклало з відповідачем [PERSON] договір № 014/3142/148932/82 від 27.05.2008 року (а.с. 5). Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20 000,00 доларів США на умовах визначених вищезазначеним договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 27.05.2018 року. Як встановлено в судовому засіданні відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 16.02.2015 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: -Заборгованість за сумою кредиту 16 489,80 дол. США -Заборгованість за відсотками 11 663,80 дол. США - Заборгованість по пені 26 128,35 дол. США, а всього 54 281,95 дол. США, що за офіційним курсом складає 1\~414 038,99 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 18-19). На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 47\~097,01 доларів США (115151,51 гривень). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. 526, 527, 530,1050,1054 ЦК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «[PERSON] [PERSON]» уклало з відповідачем [PERSON] договір № 014/151616/3147/74 від 28.07.2008 року (а.с. 5-14). Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 40 000,00 доларів США на умовах визначених вищезазначеним договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 28.07.2028 року. Як встановлено в судовому засіданні відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором у встановлений строк належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 27.03.2015 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: -Заборгованість за сумою кредиту 38\~925,21 дол. США (915\~249,40 гривень) -Заборгованість за відсотками 3 274,45 дол. США (76\~992,22 гривень) - Заборгованість по пені 4897,35 дол. США (115\~151,51 гривень), а всього 47\~097,01 дол. США, що за офіційним курсом складає 1 107393,13 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 25-28). На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]» у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Outcome: approved