Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 квітня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а останній в порушення норм закону та умов Договору свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 11 серпня 2016 року має заборгованість в розмірі 42193 гривні 94 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом - 5104 гривень 55 копійок, заборгованість по процентам - 32510 гривень 13 копійок, заборгованість по пені та комісії - 2093 гривні 83 копійки, а також штрафи: фіксована частина - 500 гривень, процентна складова - 1985 гривень 43 копійки, звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 42193 гривні 94 копійки та понесені судові витрати. 29 листопада 2017 року відповідач надав суду заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав кредитного договору та не підписував умов надання споживчого кредиту. Крім того позивач не надав суду відповідних доказів про строк дії платіжної картки «Універсальна», що має істотне значення для розгляду позову, не приєднано доказів отримання грошових коштів відповідачем, внесення грошових коштів, як погашення кредиту, розрахунок заборгованості позивача базується на їх власних припущеннях та не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку, містить не повну інформацію про порядок нарахування платежів (штрафів, комісії, пені та ін..)спосіб погашення кредиту ( готівковий, безготівковий, шляхом списання з платіжних систем) та містить лише відтиск печатки і підпис без зазначення прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів. Також зазначив що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а тому оскільки позивач не навів доводів про факт збільшення позовної давності, а тому вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанку» не підлягає задоволенню за спливом строку позовної давності. Представник позивача надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що [PERSON] отримав кредит 14 квітня 2010 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою. Відповідач отримав кредитні кошти на підставі власної заяви в якій він зазначив, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку. Відповідач особисто підписом засвідчив, що відповідна заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, тарифами між ним і Банком становить договір надання банківських послуг. Відповідно до цієї заяви відповідач виявив бажання на отримання послуг від Банку у вигляді оформлення платіжної картки. А тому, як вважає представник позивача кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Крім того відповідач отримав кредитні кошти, про що свідчить фото з карткою клієнта. Відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором, про що свідчить виписка з банківського рахунку про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача. Щодо наданого розрахунку заборгованості представник позивача зазначив, що за своєю природою він не є первинним документом, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань пені періоди часу. Також, щодо строків позовної давності представник позивача зазначив, що відповідно до Правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, таким чином строк картки відповідача до останнього дня грудень 2013 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом 28 серпня 2016 року - до спливу строку позовної давності. Просив суд задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача 42193 гривні 94 копійки заборгованості за кредитним договором. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що не укладав кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк». Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват- Банку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7 ). Як вбачається з п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного Договору, Клієнт зобов`язується погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання та ін.(а.с. 27). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, частина перша статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При системному аналізі зазначених норм чинного цивільного законодавства України з врахуванням тих правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що Анкета-заява відповідача разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами Банку, дійсно складають кредитний Договір, який вважається укладеним 14 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , оскільки саме в цей день він був ознайомлений із фінансовими умовами надання кредиту у зв`язку з чим до відносин, які склалися між сторонами підлягають застосуванню норми ст.ст. 1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК України (Кредит). Статтею 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, встановлені договором. Так ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сторони в укладеному між ними кредитному Договорі погодили, що відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Факт отримання відповідачем кредитних коштів об`єктивно підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, [PERSON] станом на 11 серпня 2016 року за договором №б/н від 14 квітня 2010 року становить 42193 гривні 94 копійки, яка складається з наступного: 5104 гривень 55 копійок, заборгованість по процентам - 32510 гривень 13 копійок, заборгованість по пені та комісії - 2093 гривні 83 копійки, а також штрафи: фіксована частина - 500 гривень, процентна складова - 1985 гривень 43 копійки та який суд визнає достовірним та правильним та приймає до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України (а.с. 4-6). Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання . Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність Позичальника у вигляді штрафів за неналежне виконання своїх зобов`язань, а саме при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань , передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Враховуючи приписи вищезазначених норм ЦК України та положення Договору, які погоджені сторонами, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором, суд приходить до висновку про доведеність також позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на їх користь штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грнивень і штрафу (процентна складова - 5% від суми заборгованості) в розмірі 1985 гривень 43 копійки . З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» належить стягнути борг за кредитним договором у розмірі 42193 гривні 94 копійки. Що стосується заявленою відповідачем строку спливу позовної давності суд зазначає наступне. Як передбачено ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції, яка висловлена ВСУ у постанові від 19 березня 2014 року вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19 грудня 2016 року [PERSON] отримав картку № [NUMBER] , яка мала термін дії до останнього дня грудня 2013 року. Відповідач отримав картку у ПАТ КБ «ПриватБанк», що стверджується фотокарткою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 113). Позовна заява подана позивачем до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 31 серпня 2016 року. Остання проплата по кредитному договору здійснена відповідачем 18 листопада 2014 року. Відтак, суд не приймає доводи відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки позивач вчасно звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку внатурі. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує кошти по кредитному договору та несвоєчасно вносить відсотки за користування кредитними коштами, заборгованність по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved