Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітньої дитини звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] перебуває у КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. Мати дитини [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, не піклується про її фізичний, духовний, моральний розвиток, не доглядає та не переймається її долею. Малолітня [PERSON] двічі перебувала на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями. Мати не сумлінно доглядає за дитиною, рекомендації лікарів не виконує, не приводить вчасно на профілактичні огляди та щеплення. Відповідачка телефонує до доньки, але останнім часом в нетверезому стані. Малолітня [PERSON] вже майже 9 місяців перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, термін її перебування у закладі спливає 10.05.2016 року, про що матір знає, але нічого не зробила для вирішення цього питання. Вона продовжує зловживати спиртними напоями, майбутнім доньки не переймається. Так, відповідно до інформації Бердянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 26.08.2015 р. № 502 відповідачка відмовилась від послуг лікаря-нарколога, від супроводу самого центру, хоча проблему з алкогольною залежністю має вже не один рік. [PERSON] проходила лікування в Бердянському психоневрологічному диспансері з діагнозом - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Майже весь час, що дитина перебуває у центрі, [PERSON] не мешкає за місцем своєї реєстрації в будинку, який, відповідно до договору купівлі-продажу, належить її доньці [PERSON], а проживає в сім'ї сестри її співмешканця - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де її неодноразово спеціалісти служби у справах дітей та центру соціальних служб заставали в стані алкогольного сп'яніння. 08.04.2016 р. під час бесіди в службі у справах дітей [PERSON] повідомила, що не може проживати в будинку за місцем реєстрації, бо всі комунікації у будинку відключені за борги. Вона не заперечувала, що більшість часу проводить за вживанням алкогольних напоїв. Просять позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], передати малолітню [PERSON] органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради для подальшого влаштування та стягнути з відповідачки на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність 01-7222/40 від 25.12.2015 р.) підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що є матір'ю [PERSON], [INFO]. Протягом року дитина перебуває у реабілітаційному центрі. Вона з дитиною спілкується телефоном, за рік три рази провідувала її. Пояснила також, що вона дуже любить свою доньку, якій 7 років, яка чекає повернення додому. Додала, що в неї є житло, однак, в ньому вона не живе, оскільки в ньому відключені всі комунікації. Мешкає вона у сестри співмешканця. Не заперечує, що вживала спиртні напої. Не працює. Двічі знаходилась на лікуванні від алкогольної залежності. Представник третьої особи - Комунального закладу «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради в судове засідання не з'явився, направили поштою заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. Прокурор Бердянської міжрайонної прокуратури Мельник М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вони цікавились родиною [PERSON] Дана родина перебуває на обліку у службі у справах дітей протягом півтора року. Покращень немає. Дитина відповідачки [PERSON] - [PERSON] перебуває у Пологівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За час перебування дитини у центрі, відповідачка жодного разу її не відвідала, спілкується лише телефоном. Відповідачка зайняла споглядаючу позицію. Її відношення до доньки є загрозою для життя та здоров'я дитини. Тому просила позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її доньки [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює провідним спеціалістом Центру соціальних служб, для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] перебуває в даному центрі на обліку. Вона була на інспектуванні 6 разів, всі ці рази відповідачка приходила у стані алкогольного сп'яніння. Вона радила відповідачці стати на облік до Центру зайнятості з приводу працевлаштування, однак, відповідачка не відреагувала. Відповідачка має житло, в якому не мешкає, оскільки воно не придатне для проживання, в будинку необхідно робити ремонт. Відповідачка обіцяла, що зробить ремонт у будинку та забере доньку із центру додому, однак, до теперішнього часу цього не зробила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює дільничним інспектором, у липні-серпні 2015 року йому подзвонив господар магазину, розташованого на мікрорайоні, та повідомив, що знайшли дівчинку по [ADDRESS]. Крім того, господар магазину додав, що мати дівчинки перебуває у стані алкогольного сп'яніння, дівчинка брудна, голодна, без супроводу дорослих. Коли він прийшов за адресою їх проживання, побачив, що мати дівчинки перебуває у сильному стані алкогольного сп'яніння, спала. Він розбудив її, вона почала шукати доньку. Мати була в такому стані, що він не зміг залишити дівчинку із нею. Більше того, дівчинка не хотіла йти до матері. Сусіди пояснили, що мати дитини [PERSON] постійно вживає спиртні напої. Тоді він забрав дитину до себе, де її перевдягли, нагодували, вранці повернули матері, яка була вся в синцях. В будинку, в якому мешкає [PERSON], безлад, брудно, скрізь порожні пляшки. Вважає, що дитину неможливо залишати з відповідачкою [PERSON] та її співмешканцем, це загрожує життю та здоров'ю дитини. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], видане Відділом РАЦС по м.Бердянську Бердянського МРУЮ 23.06.2009р.). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] перебуває за направленням служби у справах дітей з 10.08.2015 року по теперішній час у КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». [PERSON] зареєстрована разом із малолітньою донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (довідка вуличного комітету № 18 від 03.09.2015 р.). 03.12.2009 р. [PERSON], [INFO], була взята на облік як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах (наказ № 123 від 03.12.2009 р.). 30.11.2012 р. [PERSON] була знята з обліку (наказ № 01-08/194), у подальшому 26.11.2014 р. знову поставлена на облік (наказ № 01-08/195) у службі у справах дітей. Згідно актів обстеження умов проживання від 18.11.2014р., 26.02.2015р., 23.06.2015р., 04.08.2015р., 04.02.2016р. умови проживання [PERSON] задовільні, але помешкання потребує ретельного прибирання. Згідно акту від 19.04.2016р. умови погіршились, стали незадовільними, житло потребує ремонту. З відповідачкою [PERSON] неодноразово проводились бесіди (довідка від 29.05.2015р., 07.08.2015р., 24.03.2016р., 08.04.2016р.) щодо необхідності виховання дитини, заборони вживання алкогольних напоїв, відповідального ставлення до дитини, однак, відповідачка [PERSON] належних висновків не зробила, вихованням та утриманням дитини не займається, не піклується про її здоров'я та розвиток. За місцем мешкання відповідачка [PERSON] характеризується, як особа, яка зловживає спиртними напоями. Вона неодноразово відмовлялась від супроводу Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, мотивувавши відсутністю проблем у її родині (а.с. 16, 17, 18). За період перебування доньки [PERSON] у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, відповідачка [PERSON] дитину відвідувала два рази (01.09.2015 р. та 21.11.2015р.). Під час бесіди з психологом емоційний стан матері був нестабільний, від матері доносився запах алкоголю. Телефонувала до доньки, але останнім часом у нетверезому стані (а.с. 20, 21). Відповідачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» з 12.08.2011 р. по 22.08.2011 р., де проходила курс протиалкогольного лікування. Також в період з 06.06.2016 р. по 27.06.2016 р. [PERSON] перебувала на лікуванні в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» з діагнозом-психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Виписана по закінченню курсу лікування з покрашенням. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок №01-2848/48 від 29.04.2016р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO], оскільки вона самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, своєю поведінкою не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування її особистості та характеру, дати їй належну освіту та розвиток, не усвідомлює своєї відповідальності за дитину. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка працездатна, не працює без поважних причин, тобто, спроможна надавати допомогу дитині, яка її потребує. На підставі викладеного та

Outcome: approved