Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 07.12.2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а остання повинна була повертати його зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки умови договору відповідач не виконала, тому станом на 29.02.2016р. заборгованість становить 11583,40 грн., які позивач просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, при цьому зазначила, що [PERSON] користувалась карткою до 2009р.. Відповідач в засіданні заперечувала проти стягнення грошей, вказуючи на те, що у неї була лише зарплатна картка, в 2009 році вона звільнилась з роботи, жодних претензій з боку керівництва до неї було, зарплатну картку вона здала, претензій з боку банку до неї також не було. Оскільки кредитна картка їй не була потрібна, тому її у неї не було. Також відповідач посилалась на пропущення позивачем строку позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 07 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в наступному змінило назву на ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір строком дії, що відповідає строку дії картки, який складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, а також правил користування платіжною карткою (а.с.8,9-14), відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надає відповідачу грошові кошти зі сплатою 3% в місяць на суму залишку заборгованості, а остання повинна була щомісячно повертати кредит, сплачувати, відсотки, комісії, та інші платежі, обумовлені договором та умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно з п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту укладення. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку, згідно п.6.6 Умов. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, враховуючи нараховані та прострочені проценти і комісії (п.8.6 умов надання споживчого кредиту). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобовязань в цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових та інших зобовязань по цьому договору. У звязку з порушенням відповідачем виконання зобовязань за кредитним договором, відповідно до розрахунку станом на 29.02.2016 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 11583,40 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2682,36 грн., заборгованості за відсотками 5803,26 грн., заборгованості за пенею та комісією 2070 грн., а також штрафних санкцій у розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 527,78 грн. (процентна складова)(а.с.4-7). Згідно заяви на отримання кредиту базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору складає 3% в місяць. В той же час, з розрахунку заборгованості вбачається, що останньою сумою погашення за наданим кредитом є 30 грн. від 06.05.2010р., більше оплат зі сторони відповідача щодо повернення кредитних коштів не було здійснено. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як видно із змісту заяви 07.12.2006 року укладаючи договір відповідачу було оформлено і видано кредитну картку №4149605335932000, строк дії якої по 11/09, тобто листопад 2009 року (а.с. 8,88) . Відповідно до\~Умов розмір боргових зобовязань держателя картки підлягає щомісячній сплаті протягом строку дії картки, а тому за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Верховний Суд України в своїй постанові від 22.10.2014р., у справі № 6-127цс14 висловив правову позицію, щодо строку позовної давності в кредитних правовідносинах, зокрема зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право та інтерес позивача був порушений відповідачем з 01.12.2009 р., з позовом позивач звернувся лише 08.04.2014р., тобто через чотири роки та не подавав заяву про поновлення пропущеного строку. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення .Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи встановлені судом обставини, а також заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed