Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24.03.2006 між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов кредитного договору відповідач зобовязалась сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позичальник не виконала умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 17071,66 грн. В ході розгляду справи суд встановив, що боржник померла 01.06.2012, в звязку з чим ухвалою від 22.12.2015 суд залучив до участі у справі правонаступника боржника її дочку [PERSON] (а.с. 81). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за його відсутності та те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Враховуючи зміст заяви представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. 24.03.2006 [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Тобто, між кредитором та боржник укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000.00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість по кредитному договору, станом на 31.07.2015, становить 17071,66 грн., а саме: 5921,74 грн. заборгованість за кредитом; 9860,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 789,13 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Разом з тим, як вже зазначалось вище в ході розгляду справи суд встановив, що боржник померла 01.06.2012, в звязку з чим ухвалою від 22.12.2015 суд залучив до участі у справі правонаступника боржника її дочку [PERSON] (а. с. 41, 81). Таке судове рішення ґрунтувалось на тому, що в матеріалах спадкової справи відсутня будь-яка інформація про наявність спадкоємців на майно померлої 01.06.2012 [PERSON] (а.с. 46-59). Разом з тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради на момент смерті разом з відповідачем за адресою: вул.Горького, 62 м.Могилів-Подільський, була зареєстрована, зокрема, її донька [PERSON], [INFO] (а.с.69,70). Вказана особа також отримувала свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 41). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також в матеріалах спадкової справи до майна померлої 01.06.2012 [PERSON] відсутні будь-які заяви про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON], наведеної станом на 22.12.2015, померла за життя була власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: вул. Горького (старий № 26) будинок №62, м. Могилів-Подільський Вінницької області, тобто будинку в якому була зареєстрована боржник та її правонаступник [PERSON] (а. с.8,70,76-79). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012\~№ 5, а саме п. 32, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] на підставі кредитного договору від 24.03.2006 отримала кредит в розмірі 2000.00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконала в повному обсязі, чим істотно порушено умови укладеного договору. Враховуючи вказані обставини, зокрема щодо наявності спадкового майна та положення вказаних вище норм, а також положення ч. 1 ст.11 ЦПК України, щодо розгляду справи в межах предявлених позовних вимог, з відповідача, як правонаступника боржника, яка проживала разом зі спадкодавцем на час її смерті, слід стягнути борг по договору кредиту, станом на 31.07.2015, лише в розмірі 6177,08 грн., а саме 5921,74 грн. заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом, які були нараховані станом на 31.05.2012, тобто за життя спадкодавця в розмірі 255,34 грн. (а. с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. \~\~ На підставі викладеного вище та

Outcome: partial