Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 29915,50 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідно до укладеної кредитної угоди № 006-20519-130613 від 13 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», надав [PERSON] кредит шляхом відкриття карткового рахунку № [NUMBER] та встановлення ліміту кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн. Відповідач скористалася кредитною лінією, але станом на 19.08.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 18865,89 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу у відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Від відповідача в судове засідання надійшла заява про визнання позову та розгляду справи у її відсутності. Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк», який відповідно до п.1.2 Статуту є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» (а.с.11), та [PERSON] укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 006-20519-130613, згідно з яким відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та, відповідно до п.п.1.3, п.3 ч.3 зазначеного договору, надано кредит шляхом відкриття їй кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 15000 грн.(а.с.3). Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно п.2.1 ч.3 договору моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення печаткою. На підставі п.2.4 ч.3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 договору - 364 дні. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Відповідно до п.2.5 ч.3 договору відповідач до підписання пропозиції була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн., яка в свою чергу скористалася кредитною лінією. Згідно п.1 ч.3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється відповідно до тарифів, що є невід'ємною частиною договору (а.с.3). Однак, свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує. На підставі викладеного, банк, відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України вимагає від відповідача повернення всієї суми заборгованості по кредиту, яка згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 19.08.2014 року складає 18865,89 грн., з яких: - 12256,28 грн. - тіло кредиту; - 2698,37 грн. - прострочене тіло кредиту; - 3911,24 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.9). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 546, 1054, 1055 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, якою встановлено право кредитора у випадку прострочення повернення чергової частини кредиту вимагати дострокового повернення частини суми позики, що залишилася. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved