Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Ізмаїльський міскрайонний відділ державної виконавчої служби [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області (надалі Ізмаїльський МРВДВС ГТУЮ в Одеській області), Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області (надалі Перший Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), про звільнення майна, а саме квартири, загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], з-під арешту, накладеного : 18.10.2012 р. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП 32552581, виданої 18.10.2012 р. ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції (номер запису про обтяження : 212117598); та 28.07.2008 р. згідно постанови, серія та номер : В-12/320, виданої 22.07.2008 р. Першим ВДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі (номер запису про обтяження : 21217559). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що, по-перше, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6268/14-ц від 03 березня 2015 року, яке набрало законної сили, в рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості у розмірі 172653,78 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1525914,11 грн., за договором про надання споживчого кредиту № 11254734000 від 20.11.2007 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 20.11.2007 р., а саме квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS]; припинено право власності іпотекодавця [PERSON] на квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселено з квартири загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; та витребувано від [PERSON] і передано ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS]; по-друге, на підставі згаданого заочного рішення у справі № 522/6268/14-ц від 03 березня 2015 року, 29 червня 2017 року державним реєстратором зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ [PERSON]», але згодом виявилося про існування вищевказаних обтяжень на згадану квартиру, що порушує права банку. Представник позивача [PERSON] просив розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Неодноразово надіслані судом судові повістки відповідачу [PERSON] про виклик його до суду, на останню відому судові адресу його місця проживання, було повернуто судові з помітками пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судових повісток за залишеними для нього повідомленнями пошти, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обовязками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі. Треті особи Ізмаїльський МРВДВС ГТУЮ в Одеській області та Перший Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 11254734000 від 20.11.2007 р. АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав [PERSON] кредит в сумі 99000,00 дол. США на строк користування до 20.11.2028 р. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 11254734000 від 20.11.2007 р., між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено іпотечний договір № б/н від 20.11.2007 р., за умовами якого предметом іпотеки є належна праві власності іпотекодавцю [PERSON] квартира під № 10, загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться в будинку № 58 по вул. Катерининській в м. Одесі. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до [PERSON], яке виникло з кредитного договору № 11254734000 від 20.11.2007 р. та іпотечного договору № б/н від 20.11.2007 р., у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк». У силу ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Приписами ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6268/14-ц від 03 березня 2015 року, яке набрало законної сили 25 жовтня 2016 року, в рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості у розмірі 172653,78 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1525914,11 грн., за договором про надання споживчого кредиту № 11254734000 від 20.11.2007 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 20.11.2007 р., а саме квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS]; припинено право власності іпотекодавця [PERSON] на квартиру загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселено з квартири загальною площею 30 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS], іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; та витребувано від [PERSON] і передано ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с.6-7). На підставі згаданого заочного рішення у справі № 522/6268/14-ц від 03 березня 2015 року, 29 червня 2017 року державним реєстратором зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ [PERSON]», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 95019229 від 18.08.2017 р. (а.с. 8-10). Водночас судом установлено, що 28.07.2008 р., згідно постанови, серія та номер : В-12/320, виданої 22.07.2008 р. Першим ВДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (номер запису про обтяження : 21217559), та 18.10.2012 р., згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП 32552581, виданої 18.10.2012 р. ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, також накладено арешт на вказану квартиру (номер запису про обтяження : 212117598). Таким чином, право застави у банку на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], виникло значно раніше ніж органами державної виконавчої служби накладено згадані арешти на цю квартиру. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. При цьому, частина третя цієї статті визначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі : а) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів ; б) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved