Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 19.09.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») в особі заступника директора Київської регіональної дирекції - начальника відділення «Івано-Франківське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» Перев’язко А.М. та [PERSON] був укладений кредитний договір № 25-ІФ/08-47, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10545 доларів США на споживчі потреби на строк з 19.09.2008р. по 18.09.2018р. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,4% річних. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі - надав кошти згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань згідно кредитного договору № 25-ІФ/08-47, 19.09.21008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») в особі заступника директора Київської регіональної дирекції - начальника відділення «Івано-Франківське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» Перев’язко А.М. та [PERSON] був укладений договір поруки № 25-ІФ/08-47-Р. Відповідачі свої зобов'язання перед банком не виконують у зв'язку з чим в них виникла заборгованість, яку просив солідарно стягнути з відповідачів, а також судові витрати по справі. 14.08.2013р. представник позивача подав письмове клопотання про уточнення позовних вимог, та просив стягнути відповідачів заборгованість у розмірі 14834,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.04.2013р. становить 118528,12грн. та 80372,27грн. пені. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору поруки недійсним, в обґрунтування якого покликався на те, що 19.09.2008р. між ним та ВАТ АБ «Укргазбанк» був укладений договір поруки № 25-ІФ/08-47-Р, предметом якого були відносини з приводу поруки за виконання зобов'язань по кредитному договору, який був укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] Проте на час укладення договору він не був письмово попереджений, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. В договорі поруки нічого не сказано, що на поручителя покладаються обов'язок виконувати зобов'язання боржника по кредиту у випадку збільшення курсу долара США до гривні. Крім того, банк в односторонньому порядку, без його згоди збільшив об'єм його зобов'язань. Також стверджує, що вимогу про дострокове повне виконання зобов'язань № 23-47/12-326 від 31.05.2010р., копію якої додано банком, він не отримував. Тому у зв'язку з цим просив суд визнати договір поруки недійсним. В судовому засіданні представник позивача (за первісним позовом) - Резнічок І.В. первісний позов підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, зустрічний позов [PERSON] не визнала, покликаючись на письмові заперечення. Просила первісний позов задоволити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] первісний позов визнав частково, покликаючись на письмове заперечення (а.с.99-102). При цьому подав письмову заяву про сплив позовної давності щодо стягнення з нього пені. Відповідач (за первісним позовом) [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, покликаючись на викладені у зустрічному позові обставини. Просив зустрічний позов задоволити, а у задоволенні первісного позову відмовити. Заслухавши представника позивача (відповідача за зустрічним позовом), відповідачів, (позивача за зустрічним позовом), дослідивши докази у справі, суд вважає, наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.09.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі заступника директора регіональної дирекції - начальника Відділення «Івано-Франківське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» Перев’язко А.М. та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 25-ІФ/08-47, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 10545 доларів США. за користування яким повинен сплатити 14,4% річних з кінцевим терміном погашення 18.09.2018р. (а.с.4-6). Ті обставини, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір та отримав вказану в ньому суму коштів у кредит, а також про укладення відповідачем [PERSON] договору поруки з позивачем, відповідачами не заперечено, визнано, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості (а.с.110-114) [PERSON] порушував графік погашення кредиту, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував. Позивачем 31.05.2010р. надсилались відповідачам вимоги про дострокове повне виконання зобов'язань (а.с.15,58), однак останні жодних дій з приводу таких не вчинили. Таким чином [PERSON] станом на 15.04.2013р. має заборгованість перед позивачем у розмірі 14834,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.04.2013р. становить 118528,12грн., та 80372,27грн. пені. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачами суду не подано. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань 19.09.2008р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») в особі заступника директора Київської регіональної дирекції - начальника відділення «Івано-Франківське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» Перев’язко А.М. та [PERSON] укладено договір поруки, який несе солідарну відповідальність у повному обсязі (а.с.57). Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що позивачем збільшено його обсяг відповідальності, оскільки п. 1.1 та п. 1.2 договору поруки визначено, що поручитель поручається за кредитором за виконання позивальником зобов'язань по кредитному договору зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами договору, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення зобов'язань по кредитному договору. При цьому пояснення відповідача, які надані ним в судовому засіданні містять суттєві протиріччя, а саме: відповідач просив суд визнати недійсним договір поруки, при цьому в зустрічній позовній заяві зазначав, що відповідно до ст. 559 ЦК України вважає поруку припиненою. В судовому засіданні інших правових підстав для визнання договору поруки недійсним чи припиненим не встановлено, належних та допустимих доказів цього відповідачем [PERSON] суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з наведеним підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] у суду немає. Щодо заяви відповідача [PERSON] про сплив позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з нього пені, то суд вважає, що така до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В той же час п. 5.8 кредитного договору № 25-ІФ/08-47 визначено, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі щодо вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору. П. 3.3 договору поруки № 25-ІФ/08-47-Р сторонами також визначено позовну давність в три роки до вимог про стягнення неустойки. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нарахована позивачем за період з 01.04.2010р. по 01.04.2013р., тобто за три роки, що передували проведенню позивачем розрахунку заборгованості (станом на 15.04.2013р.). Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, при цьому суд враховує той факт, що позивачем було сплачено судовий збір не в повному розмірі - 1006,23грн., а тому різницю у співвідношенні до уточнених 14.08.2013р. позовних вимог слід стягнути з відповідачів у дохід держави в рівних частинах.

Outcome: approved