Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Міцність» (далі - позивач, ОСББ «Міцність») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-3, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-4, [PERSON].) в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 69 303,26 грн., судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 360,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач-1 є власником квартири № [ADDRESS]. В даній квартирі також проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в силу положень ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території. Посилаючись на те, що відповідачі зобов'язання щодо сплати житлово-комунальних послуг не виконують, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем. З врахуванням прострочення оплати вказаних коштів, позивач у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України нарахував за прострочення виплат кошти інфляційні втрати та 3% річних. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів не надходило, що вказує на отримання цих послуг та необхідність їх оплати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Міцність» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та роз'яснено відповідачу право надати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. З урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суд визнав за можливе вирішити даний спір в спрощеному позовному провадженні, оскільки зважаючи на предмет та підстави позовної заяви, обраний позивачем спосіб захисту, дана справа є незначної складності. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). На адресу суду надійшли відзиви відповідачів, які заперечуючи щодо заявлених позовних вимог зазначають, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували не оплату житлово-комунальних послуг, вказує на відсутність належних та допустимих арифметичних розрахунків інфляційного нарахування і 3% річних, вважають вимоги необгрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачами було сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 38 388,02 грн., відповідно до рахунку-повідомлення станом на 01.04.2018 р. Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації (далі - КП «ГІОЦ» КМДА ). Також, має місце посилання відповідачів на відсутність договірних зобов'язань із позивачем, та як наслідок, ОСББ «Міцність» є неналежним позивачем. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідачів про розгляд цивільної справи за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Міцність» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.1997 року було зареєстровано юридичну особу ОСББ «Міцність». Відповідно до п. 1.1 статуту ОСББ, який затверджено протоколом №1 загальних зборів членів ОСББ від 04.05.2016 року, його створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] діяльність якого регулюється Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Житловим кодексом Української РСР, Статутом ОСББ та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з п.п. 2.1. Статуту, метою створення Об'єднання є належне утримання та використання неподільного й загального майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, забезпечення захисту прав співвласників та дотримання їх обов'язків, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутними документами. Як визначено у п. 2.2. Статуту, завданням та предметом діяльності Об'єднання, в тому числі, є належне утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач-1 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору-купівлі продажу квартири від 12.01.2000 року, а також в даній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що відповідачі з 2012 року не в повному обсязі сплачували кошти за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території. Разом з тим, на загальних зборах ОСББ «Міцність» від 16.06.2009 року було погоджено тарифи за обслуговування будинку та прибудинкової території в межах 1,48 грн. на м2 для мешканців перших поверхів та 1,85 грн. на м2 для мешканців всіх інших поверхів, що підтверджується протоколом № 2 від 16.06.2009 року засідання загальних звітно-виборчих зборів ОСББ «Міцність». Також, на загальних зборах 21.06.2016 року було погоджено тарифи вартості обслуговування будинку, а саме: на ремонтний фонд - 1 грн. за 1 м2 загальної площі квартири, а тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території - 3,52 грн. на м2 для мешканців перших поверхів та 4,66 грн. на м2 для мешканців всіх інших поверхів, що підтверджується протоколом № 5 від 21.06.2016 року засідання загальних звітно-виборчих зборів ОСББ «Міцність». На загальних зборах 10.07.2017 року, було затверджено і введено в дію з 01.07.2017 року тариф по наданню послуги з утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 6,50 грн. за м2 для усіх квартир, окрім квартир першого поверху - 5,70 грн. за м2, що підтверджується протоколом № 6 від 10.07.2017 року засідання загальних зборів ОСББ «Міцність». Зокрема, за перевіреними судом розрахунками заборгованості позивача з наданих послуг за період з лютого 2012 року та станом на 01.01.2018 року внаслідок невиконання зобов'язань у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 27 902,32 грн. за не оплату отриманих житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон), відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору. Згідно ч. 4-7 ст. 22 вказаного Закону самостійне забезпечення об'єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об'єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об'єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об'єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСББ зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, а тому за наявності підтверджень виплат на управління, утримання та збереження будинку така сума підлягає стягненню. Вказані обставини викладені у постанові Верховного суду України від 27.01.2016 за № 3-1028гс15, яка у відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України може бути врахована судом. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 Закону визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів. Дані обставини вказують на те, що власник приміщення в ОСББ зобов'язаний здійснювати поточні платежі на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в ОСББ, а відтак є необґрунтованими посилання позивача щодо безпідставності пред'явлення позовних вимог саме ОСББ «Міцність». Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Крім того, вимогами ст. 322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача не надходило. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Як визначено у ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (Далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів. При цьому, 26.04.2018 року відповідачами було погашено заборгованість в розмірі 38 388,02 грн., відповідно до рахунка-повідомлення КП «ГІОЦ» КМДА станом на 01.04.2018 року, що підтверджується квитанцією № 26 від 26.04.2018, а тому розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає погашеною заборгованість за період з лютого 2012 року по 01 січня 2018 року. Проте, враховуючи те, що мало місце порушення відповідачами зобов'язання, за несвоєчасну оплату за отримані послуги нараховувалась заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, яку позивач просить стягнути у вимогах позовної заяви. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, то з урахуванням вищенаведених положень закону, з останнього підлягають стягненню сума інфляційних нарахувань в розмірі 38 296,36 грн., а також 3% річних у розмірі 3 104,58 грн., що разом становить 41 400,94 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження сплати інфляційних нарахувань та 3% річних відповідачі не надали. Таким чином, позовні вимоги ОСББ «Міцність» щодо стягнення заборгованості по нарахуванню індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 4 360,00 грн. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів позивача здійснювало ТОВ «Київський центр права», про що свідчить Договір про надання юридичних послуг № С/14032017/ХВ-2 від 14.03.2017, укладений між ТОВ «Київський центр права» та ОСББ «Міцність». Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження надання правової допомоги, представником позивача було надано суду попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказаний опис наданих послуг, що складається з: складання заяви про видачу судового наказу, складання розгорнутого розрахунку заборгованості, складання позовної заяви, загальна сума грошових коштів за надані послуги становить 4 360,00 грн. Так, як вбачається із розрахунку наданого представником, вартість одної години праці адвоката визначена у розмірі 580,00 грн. А також надано підтвердження оплати правової допомоги, а саме: платіжне доручення № 26 від 15.03.2017 на суму 1 740,00 грн., платіжне доручення № 12 від 29.01.2018 на суму 1 920,00 грн. та платіжне доручення № 20 від 21.02.2018 на суму 700,00 грн. Суд, розподіляючи витрати, в межах даної позовної заяви, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що підлягають стягненню витрати в розмірі 2 620,00 грн., що включають в себе, відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, складання розгорнутого розрахунку заборгованості та позовної заяви, оскільки витрати на правову допомогу пов'язані із складанням заяви про видачу судового наказу, не входять до предмету доказування у даному спорі. При цьому, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27 від 15.03.2017 року на суму 800,00 грн. та платіжним дорученням № 13 від 29.01.2018 року на суму 962,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, з розрахунку пропорції задоволених вимог, судовий збір в розмірі 1 052,66 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial