Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В судовому засіданні представник позивача суду пояснив та в позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.03.2007 року [PERSON] 22.03.2007 року отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідачка, отримавши кредит, свої зобов'язання перед банком належним чином не виконала. Так, 08.05.2008 року винесено судовий наказ Косівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення заборгованості у сумі 4186 грн. 72 коп. з відповідачки за вищевказаним кредитним договором. Тому в новому розрахунку заборгованості від 31.10.2013 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідачки станом на 31.10.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 16942,67 грн., яка складається з наступного: 2784,73 - заборгованість за кредитом; 9944,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2930,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 782,98 грн. штрафу (процентна складова). Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову не визнала, вказала що вимога банку про стягнення з неї заборгованості задоволенню не підлягає, оскільки кредитну картку здала. Однак фактично визнала, що останній раз сплату по кредиту здійснювала в 2012 році. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору б/н від 22.03.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 08.05.2008 року винесено судовий наказ Косівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 4186 грн. 72 коп. за вищевказаним кредитним договором. (а.с. 22) У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.06.2014р. має заборгованість - 16942,67 грн., яка складається з наступного: 2784,73 - заборгованість за кредитом; 9944,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2930,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 782,98 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). В ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст. 526 ЦК України відповідач зобов'язаний виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У той самий час, згідно з п.8.6 Умов надання банківський послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності. Нарахування комісії за користування кредитом передбачено Тарифами банку, які є складовою частиною кредитного договору з яким ознайомлений відповідач і дав згоду на їх застосування при порушенні зобов'язань за кредитними договором(а.с.11-12). Водночас, відповідачка просила застосувати строк позовної давності по заявлених банком вимогах у зв'язку із спливом строків давності стягнення з неї заборгованості по укладеному кредитному договору. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідачкою проводилися часткові погашення заборгованості, останній платіж нею був здійснений 13.02.2012 року, а банк звернувся до суду з позовом до відповідачки 05.02.2013 року. Разом з тим, ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку Таким чином банк звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому суд і прийшов до висновку, що позов слід задоволити. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 264, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 625, 634, 1050, 1054 ЦК УкраїниЦК України та

Outcome: approved