Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вказуючи на те, що остання є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач у вихованні дітей ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з ним, тривалий час не доглядає за сином, життям та розвитком не цікавиться, свідомо ухиляється від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню сина. Також просять стягнути аліменти утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісяця. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що вже тривалий час не спілкується з сином і не проти того, що її позбавили батьківських прав та стягнули аліменти. Прокурор Вайдич В.В. в судовому засіданні вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.06.2005 року. Висновком органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому від 14.07.2014 року № 1026/01-16 визнано за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], оскільки остання ухиляється від виконання батьківського обов'язку по його вихованню та утриманню, не турбується про його здоров'я, фізичний, психічний та розумовий розвиток. Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 10.12.2013 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України призначено покарання у виді позбавленні волі на строк один рік та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Згідно до листа служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації від 27.06.2013 року № 01-14/572 вбачається, що 27.06.2013 року у притулок був доставлений [PERSON], [INFO], мешканець м. Мукачева. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов, мати вихованням дітей не займається, постійного місця проживання не має, діти перебувають цілодобово в школі-інтернат на вихідні дні їх забирає тітка, мати постійно в нетверезому стані, на очах і дітей зустрічається з різними чоловіками, ніде не працює. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Вирішуючи даний спір, суд також враховує думку неповнолітнього сина [PERSON], який просив позбавити матір батьківських прав щодо нього, оскільки вона жодного разу не спілкувалася з ним особисто, не брала участі в його вихованні та навчанні, не цікавився його здоров'ям, не пропонувала зустрітися з ним, протягом усього життя він не відчував піклування з боку його матері [PERSON], не отримував батьківської уваги та любові. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього [PERSON], [INFO], а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. Оскільки особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки аліменти у заявленому в позові обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що мати ухиляється від матеріального утримання дитини, не працевлаштована, відомостей про її незадовільний стан здоров'я у суду немає, тому відповідно до ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів в розмірі 400 гривень, враховуючи обставини відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, та інших обставин. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial