Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з позовом до Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є житловий будинок під номером [ADDRESS] . Спадкоємцями померлого за законом є вона, донька [PERSON] та син [PERSON] Діти відмовились від прийняття спадщини на її користь. Вона спадщину прийняла та має перешкоди до оформлення спадкових прав на житловий будинок, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на нього. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] . Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі та за клопотанням позивача вирішено питання про витребування спадкової справи померлого [PERSON] Відповідач відзив на позов не подав. Аргументи учасників справи В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився. В надісланій до суду заяві сільський голова С .В. Руденко просив розгляд справи проводити у відсутності представника Карапишівської сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] . В підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи додано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19 липня 2004 року Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється його дружиною. Такі обставини підтверджені даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 1972 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 7). 09 листопада 2004 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON] , позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 24 червня 2008 року та 23 липня 2008 року позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлому земельні ділянку, майновий пай та грошовий вклад. Інші спадкоємці померлого за законом, якими є його діти: донька [PERSON] та син [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] (а.с. 40-75). Спадковим майном є, в тому числі, житловий будинок під номером [ADDRESS] . Мотиви суду та застосовані норми права Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. На підставі частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкових справ містяться повідомлення нотаріуса від 12 грудня 2017 року № 1584/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером [ADDRESS] , є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Спадковий будинок не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Будинок має виготовлений 21 вересня 2017 року технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних (а.с., а.с. 17-20). Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: літня кухня, погріб, вбиральня, ганок, замощення, колодязь, споруди огорожі. Будинок має загальну площу 76,1 кв.м, жилу площу 47,3 кв.м, допоміжну площу 19,0 кв.м, площу літніх приміщень 9,8 кв.м. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером [NUMBER] розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказані обставини підтверджуються даними довідки № 02-31-78 виданої 14 лютого 2019 року Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 13). До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Відповідно до записів погосподарського обліку Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області з 1980 року до дня смерті [INFO] головою домогосподарства під номером [ADDRESS] , був [PERSON] . Вказані обставини підтверджені даними довідки виконкому Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-31-77 від 14 лютого 2019 року (а.с. 14). Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку під номером [ADDRESS] саме йому. Даним будинком померлий [PERSON] володів та користувався на праві власності. Згідно довідки Комунального підприємства Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3272 від 10 жовтня 2017 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] не було зареєстровано 9а.с.16). Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 178672964 від 27 серпня 2019 року (а.с. 93). Висновки за результатами розгляду Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Будучи спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує його право власності на житловий будинок, який має статус спадкового майна. Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] , до дня смерті. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1261, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved