Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.09.2010 року у розмірі 55674,41 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення який відповідає строку дії карти. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № б/н від 28.09.2010 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 30.04.2016 року має заборгованість в розмірі 55674,41 грн., а саме: 14181,16 грн. - заборгованість за кредитом; 36808,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1557,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2627,35 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що відповідачем 28.09.2010 року було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку без номера, відповідно до якої кредитний ліміт по платіжній картці складає 5000 гривень. Своєї згоди на збільшення кредитного ліміту [PERSON] не надавала, з умовами збільшення кредитного ліміту не ознайомлена. Також відповідач не отримувала чотирьох пластикових карток по яких позивачем нараховано заборгованість за кредитом та не надавала згоди на зміну строку закінчення дії картки. Крім того, представник відповідача просила застосувати строк позовної давності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується належними доказами, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку б\\н від 28.09.2010 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «Пиватбанк». Згідно Анкети-заяви [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідач власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.6). [PERSON] прийняла викладені в анкеті-заяви умови договору, погодилась з ними, протягом всього часу з дня його укладення не оспорювала його ні у цілому ні в частині окремих умов, користувалась наданими банком грошовими коштами за допомогою платіжної картки, з заявою про небажання пролонгувати дію договору і картки до банку не зверталась. Таким чином, надані позивачем Умови та правила можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Представник відповідача заперечувала проти позову посилаючись на ненадання позивачем належних доказів підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач скористався кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту. Проте, відповідно до п 2.1.1.2.3 Умов надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Також, п. 2.1.1.2.4 Умов надання банківських послуг передбачено, що підписання договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Судом встановлено, що 01.10. 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» встановив кредитний ліміт на кредитну картку відповідача в розмірі 4000 грн.; 22.08.2011 року позивач зменшив кредитний ліміт на кредитній картці відповідача до 3900 грн.; 11.07. 2013 року позивач збільшив кредитний ліміт на кредитній картці відповідача до 4000 грн.; 11.12.2013 року позивач збільшив кредитний ліміт на кредитній картці відповідача до 8000 грн.; 18.02.2014 року позивач збільшив кредитний ліміт на кредитній картці до 15000 грн.; 10.07.2014 року позивач зменшив кредитний ліміт на кредитній картці відповідача до 14190 грн. Відповідач користувався кредитними коштами після збільшення розміру кредитного ліміту, про що свідчить виписка банку по картковому рахунку. Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів ознайомлення [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки вони не містять особистого підпису відповідача через те, що такі доводи спростовуються власноручно підписаною Анкетою-заявою б/н від 28.09.2010 року, в якій зазначено, що [PERSON] ознайомлена і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які були надані їй в письмовому вигляді. (зворотна сторона а.с.6). При укладанні договору про надання банківських послуг сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості . Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, [PERSON] у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаним банком умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи у заяві. Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість, однак [PERSON] таку заяву до банку не подавала. Також суд відхиляє доводи представника відповідача, про застосування судом правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15, оскільки зазначена позиція стосується інших правовідносин, а саме досягнення сторонами договору домовленості щодо збільшення строку позовної давності. У справі що розглядається питання про збільшення строку позовної давності позивачем не ставиться. Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконання ними умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 30.04.2016 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 55674,41 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 14181,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 36808,75 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1557,75 грн., штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 2627,35 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн. Відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 30 вересня 2015 року (справа №6-154цс15), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Судом установлено, що відповідачу по зазначеному вище договору було видано кредитні картки: [NUMBER] від 28.09.2010 року строк дії до 04/2014 року, [NUMBER] від 01.11.2010 року строк дії до 06/2012 року, [NUMBER] від 30.08.2012 року строк дії до 05/2016 року , [NUMBER] від 07.06.2013 року строк дії до 06/2017 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» та наданими до матеріалів справи копіями фото відповідача з пластиковими картками. Таким чином, пластикова карта [NUMBER], яку первісно було отримано відповідачем 28.09.2010 року діяла до квітня 2014 року. Строк дії карти, яку відповідач отримав останньою взагалі не закінчився. З позовом до суду позивач звернувся 30.05.2016 року. Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 55674 грн. 41 коп. є обґрунтованими. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved