Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулася в суд з заявою про визнання спадщини відумерлою. Мотивує заяву тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] , що належав їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1963 року. Спадщину ніхто не прийняв. Спадкоємці померлої мешкали окремо від неї і під час перевірки таких осіб встановити не представилося можливим. Спадковий будинок зруйнований та садиба заростає бур янами.На підставі ст. 1277 ЦК України просить визнати спадщину відумерлою. В судовому засіданні представники заявника підтримали вимоги заяви і просять її задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників заявника , вважає що заява не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1963 р., що підтверджується архівною довідкою № 1019 від 22.11.2013 року. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується довідкою відділу РАЦС по м.Олександрії № 971-03/02-20 від 16.03.2013 року. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 21.05.2013 року спадкові справи, заповіти щодо спадкодавця [PERSON] у Спадковому реєстрі не зареєстровані. Згідно наданих до матеріалів справи фотографій, спадковий будинок зруйнований , садиба заросла бур'янами. В Олександрійську міську раду звернулася мешканка м.Олександрії [PERSON], яка проживає по сусідству з спадковим будинком по [ADDRESS] , з заявою про надання їй земельної ділянки по [ADDRESS]. Міська рада, звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилається на ст. 1277 ЦК України 2003 року, відповідно до ч. 1 якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Згідно з п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою. Статтею 525 ЦК УРСР (в редакції чинній на час відкриття спадщини) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 555 ЦК УРСР визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 Української РСР не заявлялася. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Тому в задоволенні даної заяви необхідно відмовити. Орган місцевого самоврядування може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі.

Outcome: dismissed