Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача Кендиш В.Ф. не з'явився та подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги мотивував тим, що 03.03.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 327/08-К3 терміном по 03.03.2011 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 54 390 грн. зі сплатою 13.5 % річних за користування кредитом. На забезпечення вимог, які виникають з даного кредитного договору між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно до якого поручитель солідарно відповідає перед банком за виконання [PERSON] зобов'язання. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку розрахунків № 327/08-К3 до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. Однак відповідачі умов кредитного договору у визначений термін не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 454 878,94 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що свідчить про байдуже ставлення до вирішення справи. Причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Але відповідач подав до суду заперечення на позов та клопотання в яких просить застосувати строк позовної давності, як до основної вимоги так і до додаткової вимоги (стягнення пені). А також вважає поруку припиненою, оскільки закінчився строк встановлений в договорі поруки під час якого позивач міг би звернутися до поручителя з вимогою про стягнення боргу Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № 327/08-К3 від 03.03.2008 року (а.с.5-7), позивач надав позичальнику кредит на суму 54 390 грн. під 13.5 % річних зі строком користування до 03.03.2011 року. У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін дії кредитного договору закінчився 03.03.2011 року, а позивач звернувся до суду 05.02.2014 року, тобто в межах загальної позовної давності, яка становить три роки відповідно до ст.. 257 ЦК України … Тому підлягають стягненню заборгованість по сплаті кредиту, яка становить 54 390 грн., заборгованість по відсоткам, яка становить 41 492, 64 та заборгованість по щомісячній комісії, яка становить 5 711, 30 грн. Щодо стягнення пені в сумі 353 285 грн., то у задоволенні цієї вимоги слід відмовити, застосувавши спеціальну позовну давність строком 1 рік, на якій наполягає відповідач. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). 03.03.2008 року у забезпечення повернення кредитних коштів з відсотками позичальником на користь банку між відповідачами та банком був укладений договір поручительства. Відповідно до умов цього договору поручитель ([PERSON]) на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями боржника [PERSON] Згідно п.1 цього договору поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати по 03 березня 2011 р., укладеного Кредитором і Боржником в сумі 54 390 грн. та процентах за користування кредитом (а.с. 8). Таким чином строк виконання зобов'язання настав 03.03.2011 року. Згідно із ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як кредитор, наполягає у своєму позові саме на солідарному стягненні вищезазначеної заборгованості за кредитним договором як з позичальника так й з його поручителя. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог чи заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Суд погоджується із доводами, (наданими в запереченні), відповідача, як поручителя, в обґрунтуванні його заперечень проти позову банку. Згідно із ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Встановлено, що як видно із змісту позову банку строк виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором настав 03.03.2011 року. Банк звернувся до суду з позовом до поручителя лише у лютому 2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку від настання строку основного зобов'язання за кредитним договором. Суд вважає, що банк, як позивач, у своєму позові його представники в судових засіданнях у цій справі не надали суду жодних належних доказів у спростування обставин, викладених відповідачем у його запереченні проти позову. Отже, слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 101 593, 94 грн. з отримувача кредитних ресурсів [PERSON], а правових підстав для солідарного стягнення боргу з поручителя [PERSON] немає. Тому у задоволенні позовних вимог позивача до [PERSON] як поручителя за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, в зв'язку із зменшенням загальної суми стягнення, з відповідача слід стягнути відповідно 1015, 93 грн. судового збору. . На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 258, 259, 261, 267, 525, 625, 526, 536, 543, 546, 554, 559, 611, 615, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: partial