Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив виселити відповідачів, які зареєстровані або проживають з житлового будинку в [ADDRESS], посилаючись на те, що 06.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №ZRZ0GA00003633, відповідно до п.7.1 якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 5565,00 (доларів США) строком до 05.03.2017 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 06.03.2007 р. уклали договір іпотеки № zrz0ga00003633. Відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: належний йому на праві власності житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м, житловою площею 26,80 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Судовим рішенням від 12.12.2012 р. звернуте стягнення на предмет іпотеки - будинок за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інших погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В зв'язку з цим, позивач просив суд виселити зі спірного житлового приміщення Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відомостей про причини неявки не надали, тому згідно ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішив справу без відповідачів на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003633, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5565,00 (доларів США) з кінцевим терміном повернення 05.03.2017 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки №№zrz0ga00003633від 06.03.2007, за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: належну йому на праві власності житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м, житловою площею 26,80 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.12.2012 р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення суду вступило в законну силу. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (ч.1). Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (ч.2). Відповідно до ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільнять жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні споров, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39-30 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільне не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2013 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу, в якій останньому пропонувалося добровільно звільнити нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м, житловою площею 26,80 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Отже є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо виселення відповідача з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Разом з тим, вимога банку про ухвалення рішення щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку у територіального органі державної міграційної служби України задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою). Таким чином, рішення суду про виселення відповідачів є самостійною підставою для зняття їх з реєстраційного обліку, а тому відповідна вимога є зайвою. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст.526,527,530 ЦК України, ст.109 ЖК України, ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial