Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 61183,53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 489039,96 грн. шляхом передачі іпотекодержателю права власності на квартиру [ADDRESS], визнання право власності на квартиру, припинення права власності, в тому числі права володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою іпотекодавця, виселення та про витребування та передання технічного паспорту та правовстановлюючих документів. Позов обґрунтований тим, що 18 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 35000 доларів США, а відповідач повинен був повернути кредит в повному обсязі не пізніше 18 жовтня 2017 року або достроково зі сплатою 13,40 % річних, згідно з графіком погашення кредиту. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Оскільки відповідач свої обов'язки за укладеним договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконав, утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів, по сплаті відсотків за користування кредитом, яка станом на 21 березня 2014 року складає 61183,53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 489039,96 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач не з'явився до суду і з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, його представник направив письмові заперечення, в яких вказував на те, що відповідач виконував свої зобов'язання належним чином по 19 грудня 2011 року, що підтверджується випискою по кредитному рахунку наданому позивачем. Також позивачем не надано підтвердження факту виконання договору купівлі-продажу грошової вимоги, відповідача не повідомлено про наявність такого договору, що унеможливлює заявлення вимог новим кредитором, рахунок відкритий раніше АКІБ «Укрсиббанк» для здійснення розрахунків, не є рахунком нового кредитора, що також унеможливлює виконання кредитного договору. Крім того, посилаючись на умови договору вважає, позивач не використав свого права позасудового врегулювання спору. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який у подальшому змінив своє найменування на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11236853000 (а.с.12-23), відповідно до якого позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 35000 доларів США, а відповідач повинен був повернути кредит в повному обсязі не пізніше 18 жовтня 2017 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,40 % річних. 18.10.2007 р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір (а.с.30-35). Предметом договору являється нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], власником якої є відповідач (а.с.51,52). Вартість предмету іпотеки складає 176750 грн. Згідно з п.4.1.1 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором, або будь-якого зобов'язання що забезпечено іпотекою за цим договором. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняв кредитні кошти, використавши їх за призначенням, але грошові зобов'язання щодо погашення кредиту належним чином не виконав. У зв'язку з цим відповідно до розрахунку станом на 21 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 61183,53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 489039,96 грн. з яких: заборгованість за кредитом 33320 доларів США, що за курсом НБУ складає 266327,88 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 27863,39 доларів США, що в еквіваленті складає 222712,09 грн. Згідно з положеннями ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 5.1 іпотечного договору визначено, що іпотеко держатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто або передача права власності на предмет іпотеки, або право від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі (а.с.33). Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового кодексу Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На підставі вище викладеного, та враховуючи вказані норми і умови договору суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки, припинення права власності відповідача та його виселення є обґрунтованими, доказаними і підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про витребування та передання позивачу технічного паспорта та правовстановлюючих документів, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки не має правових наслідків, так як судом вже вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності, реєстрація якого відбувається на підставі рішення суду. Заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, а з грудня 2011 року взагалі перестав платити кредит. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 3654 грн. та 243, 60 грн. (а.с.1,2).

Outcome: partial