Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, діючи в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] з вимогою позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] та [PERSON] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на особу або установу в якій буде перебувати дитина, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, що предметом позову. Представник позивача - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Науменко І.І., в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, у разі неявки відповідачів просить ухвалити у справі заочне рішення. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення викликів до суду за адресами, вказаними у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Кушнір С.Б. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, враховуючи позицію прокурора Прокуратури Дніпровського району мсті Києва Дашкевич К.В., яка просила задовольнити позов, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.6) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №5 від 10.03.2015 року)? Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що вони ухилились від виховання та утримання дитини. (а.с.4) Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, малолітня дитина - [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, та проживала за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON]. За заявою матері [PERSON] та направленням служби у справах дітей малолітню [PERSON] було влаштовано до Центру захисту дітей «Наші діти», в якому дитина перебуває на даний час. Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON], відповідачі у справі, вихованням дитини не займаються, не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, що стало підставою для влаштування дитини до Центру захисту дітей «Ніші діти», однак за час перебування дитини в цій установі, мати дитини відвідала дитину один раз, батько не відвідував доньку жодного разу, матеріальної допомоги на утримання дитини батьки не надають, ці обставин не спростовані відповідачами під час розгляду судової справи, в свою чергу відповідачі не скористались правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету позову та докази, які мали підтвердити належне виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, які самоусунулись від виховання та спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на обліку як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, та влаштована до Центру захисту дітей «Наші діти», де перебуває на даний час, та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батьків дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, батьки дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в частині вимог щодо позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до предмету позову, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, звертаючись в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на особу або установу в якій буде перебувати дитина. Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який подано в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON], батьків дитини, аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки в межах даного спору не вирішується питання про передачу дитини під опіку та піклування органу опіки та піклування, на час звернення з цим позовом до суду малолітня дитина влаштована до Центру захисту дітей «Наші діти», в той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки, зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов'язки опікуна на представництво інтересів малолітньої особи, яка перебуває під опікою, в тому числі представляти інтереси малолітньої дитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексу України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана малолітня дитини, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або зробить неможливим його виконання в цій частині. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, підлягає задоволенню частково в частині вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., тобто по 121 грн.80 коп. з кожного з відповідачів, оскільки судовий збір не справляється за подання до суду заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону здійснюється органом опіки та піклування або служби у справах дітей, як це передбачено п.14 ч.2 ст.3 Закону України про судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: partial