Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БН/2013-10 від 03.10.2013 р. на суму 4845, 68 грн., а також судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БН/2013-10 від 03.10.2013 укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], останній було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 3300, 00 грн., терміном користування до 30 вересня 2015 р., з оплатою процентів в розмірі 36,00% річних. Кредитним договором передбачено надання позивачем відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач зобовязаний виконувати усі умови кредитного договору, у тому числі здійснювати погашення кредиту відповідно до умов договору (п.7.2.2. Кредитного договору) та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом (п. 7.2.4. Кредитного договору). У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, має заборгованість перед банком в розмірі 4845, 68 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, простить суд розглядати справу без його участі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була своєчасно та належним чином повідомлена про місце та час судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання не подавала. За клопотанням представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № [NUMBER] БН/2013-10 від 03.10.2013 укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON], останній було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 3300, 00 грн., терміном користування до 30 вересня 2015 р., з оплатою процентів в розмірі 36,00% річних. Однак у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, має перед позивачем заборгованість у розмірі 4845, 68 грн., яка складається з 35,94 грн. - заборгованості за нарахованими процентами; 1167, 67 грн. простроченої заборгованості за процентами; 2602, 53 грн. простроченої заборгованості за основним боргом; 276,80 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами; 762, 74 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов'язання; - сплата неустойки; - відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Ст. 625 ЦК України регламентує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Належних та допустимих доказів виконання своїх зобовязань за вказаним вище договором, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, відповідачем суду не надано. З огляду на вищевикладене позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають задоволенню в повному обсязі. В відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вкладеного та

Outcome: approved