Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи: Територіального відділу Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, в якому просив відібрати [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] та [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та з родиною не проживає. Представник позивача зазначає, що [PERSON] утриманням та вихованням сина належним чином не займається. Відповідно до інформації Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП Одеської області [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинилась у складних життєвих обставинах. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] встановлено, що в квартирі неналежні умови для виховання та розвитку дитини, кімнати сирі, брудно, затхлий запах, відсутні продукти харчування. Крім того, Органу опіки та піклування стало відомо, що мати вживає алкогольні напої, постійно залишає дитину без нагляду та їжі. Умови проживання малолітнього загрожують його життю та здоров`ю. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про відібрання [PERSON] , від батьків без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного закладу на повне державне забезпечення» від 16.04.2020 р. № 147/01-06. Протягом доби було направлено супроводжувальний лист до Одеської місцевої прокуратури №2 відповідно до вимог ст. 170 Сімейного кодексу України. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи в подальшому проводити у його відсутність. [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що хоче піклуватися про сина та виховувати його. Повідомила, що змінила свій спосіб життя та своє ставлення до задоволення потреб малолітнього сина. Подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи у відкрите судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив судове засідання провести у його відсутність. При ухваленні рішення просив виходити із інтересів дитини. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із особистими немайновими правами та обов`язками батьків та дітей, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини з родиною не проживає. Відповідно до інформації Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП Одеської області [PERSON] , притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Згідно наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 29.07.2019 року № 79, [PERSON] , перебуває на обліку дітей, які опинилась у складних життєвих обставинах (а.с. 11). З листа Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 04/01-3124 від 05.12.2019 року вбачається, що в квартирі проживають мати малолітнього [PERSON] , її донька, [PERSON] , [INFO] , яка у 2017 році закінчила ЗОШ № 25, на даний час ніде не навчається та не працює. [PERSON] перебуває на обліку у невропатолога міської дитячої поліклініки № 7 м. Одеси з діагнозом затримка психічного розвитку. Раніше з родиною неодноразово проводилась робота в межах компетенції ОМЦСССДМ та було роз`яснено про порядок влаштування дитини до спеціалізованого логопедичного садочку. Гр. [PERSON] від допомоги відмовлялась, було запропоновано соціальний супровід, від якого вона в письмовій формі відмовилась. Зі слів гр. [PERSON] на даний час вона з сином проходить комплексне медичне обстеження для влаштування дитини до спеціалізованого логопедичного садочка м. Одеса, залишилось отримати висновок психіатра. Родина проживає у двокімнатній квартирі, яка належала покійному чоловіку [PERSON] . Житло потребує ремонту. В квартирі є газо-, електро- та водопостачання, борг (СДПТ-5000 грн.). Родина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Гр. [PERSON] працює не офіційно прибиральницею кожний день декілька годин. У гр. [PERSON] є дорослий син, який надає матері матеріальну допомогу (а.с.29). Представниками Служби у справах дітей Одеської міської ради було обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З актів обстеження умов проживання від 12.02.2020 року та 13.04.2020 року встановлено, що в квартирі неналежні умови для виховання та розвитку дитини, кімнати сирі, брудно, затхлий запах, відсутні продукти харчування (а.с. 21-22). З наданих представником позивача протоколів бесід з сусідами [PERSON] вбачається, що остання вживає алкогольні напої, безвідповідально ставиться до свого маленького сина. Постійно залишає дитину без нагляду та їжі. Умови проживання малолітнього загрожують його життю та здоров`ю. Згідно з акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 13.04.2020 року вбачається, що проживання малолітнього [PERSON] , разом з матір`ю загрожує його життю та здоров`ю. Дитина не забезпечена належним харчуванням, відповідним для віку доглядом (а.с. 25-27). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] був невідкладно доставлений до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». 15.04.2020 року до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надійшло клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради про розгляд питання щодо відібрання малолітньої дитини: [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 9-10). Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про відібрання [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного закладу на повне державне забезпечення» від 16.04.2020 року № 147/01-06 (а.с. 8). Із наданої відповідачем довідки, виданої в.о. голови правління ОСББ «ЖК Люксембург» вбачається, що [PERSON] працює в ОСМД «ЖК Люксембург» на посаді двірника. Щомісячна заробітна плата, згідно штатного розкладу, складає 6100,00 гривень (а.с. 48). Відповідно до характеристики з місця роботи, [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 52). З довідки КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» вбачається, що [PERSON] згідно даних архіву, реєстратури та картотеки Центру на наркологічному обліку не значиться (а.с. 50). З довідки КП «міський психіатричний диспансер» вбачається, що [PERSON] згідно даних реєстратури та картотеки не значиться (а.с. 57). Відповідно до довідки МЦ «Ваше здоров`я» встановлено, що [PERSON] добровільно з 07.05.2020 року по 15.05.2020 року пройшла курс лікування з приводу діагнозу: F10 Психіатричний і поведінковий розлад викликаний вживанням алкоголю. Стадія становлення ремісії. Про що заведена медична карта амбулаторного хворого № 8 від 07.05.2020 року. Хвора позитивно налаштована на невживання алкоголю (а.с. 60). З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 11.06.2020 року, наданого представником Служби у справах дітей Одеської міської ради встановлено, що житло розміщене на другому поверсі двоповерхового будинку, складається з двох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та санвузла. Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови. Стосунки у сім`ї доброзичливі (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З аналізу наданих доказів, суд вважає встановленим, що дійсно зважаючи на спосіб життя [PERSON] на момент відібрання у неї сина, а також її безвідповідальне ставлення до дитини (контроль за здоров`ям, харчування, одяг) її поведінка могла створювати загрозу для здоров`я сина, що було підставою для негайного відібрання дитини. Разом з тим, протягом всього часу після відібрання дитини і звернення позивача з даним позовом до суду, мати [PERSON] вживає дійових заходів щодо виправлення ситуації що склалася, добровільно пройшла курс реабілітації, із пояснень в судовому засіданні вбачається, що вона усвідомила негативний вплив своєї поведінки на сина, вирішила змінити життя на краще, має плани на спільне майбутнє разом із своїми дітьми. Таким чином, враховуючи надані докази позивачем та відповідачем, встановлені обставини справи, а також вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що вимоги про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що відібрання дитини від матері є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, надаючи перевагу правам дитини, а саме на проживання в сім`ї разом із матір`ю та на піклування матері. Враховуючи те, що питання про стягнення аліментів вирішується лише при задоволенні вимог про відібрання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed