Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗМІСТУ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 10 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») згідно якої 15 грудня 2016 року між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) SAMDNWFC00032052106 і відповідач отримала кредит у розмірі 8215,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та правилами, Тарифами складають між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто свої зобов`язання за договором не виконала і станом на 24 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 10090,91 грн., з них: заборгованість за кредитом 4903,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1978,87 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., заборгованість за пенею 3208,31 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 0,00 грн. Вказаний борг, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 2. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно клопотання просить розгляд проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України. 20 серпня 2020 року і 22 березня 2021 року відповідач подала заяви в яких просить розгляд справи перенести на іншу дату, оскільки бажає скористатися послугами адвоката і має велику завантаженість на роботі у зв`язку із зміною назви установи. Відповідач не подала до суду ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності перенесення розгляду справи на іншу дату, адже суд 4 рази належним чином повідомив відповідача про розгляд справи і з часу перебування справи у провадженні суду вона мала достатній час на вчинення відповідних дій про висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог банку. Законодавець у ч. 4 ст. 223 ЦПК України імперативно визначив, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). ІV. ФІКСУВАННЯ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 5. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 6. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Як зазначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). Як зазначено у ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). VІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 7. 20 жовтня 2005 року [PERSON] подала заяву до ПриватБанку згідно якої на підставі особистого волевиявлення просить відкрити рахунок і надати послуги, а саме по кредитній картці: тип карти MasterCard [NUMBER] , валюта гривня, тип кредитного ліміту фінансовий, фіксований, сума кредитного ліміту 3500,00 грн., базова процентна ставка 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. 8. 15 грудня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAМDN22000003626794 від 25 серпня 2005 року (договір 1) і сторони погодили по договору 1: зменшити розмір заборгованості, який виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 636,77 грн., комісію на 7,16 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн. (п. 1.1.1). Заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8875,58 грн. (п. 1.1.2). Дата остаточного погашення заборгованості по договору 1 31 грудня 2019 року (п. 1.1.3). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), є простроченою (п. 1.3.2). Банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 8215,58 грн. (кредит) на строк 36 місяців, з 15 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 8215,58 грн., у обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 2,0% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступній послідовності: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 322,32 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 грудня 2019 року (п. 2.1). Сторони домовилися, що у разі, якщо позичальник порушить строки погашення заборгованості за кредитним договором, 32-й день з моменту виникнення порушення є строком повернення кредиту, в тому числі по зобов`язанням, строк яких не настав, а заборгованість, що утворилася, починаючи з 32 дня, є простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 643,93 грн. (п. 2.2). Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку (п. 2.3). Позичальник зобов`язується сплатити суму кредиту, процентів, винагороду згідно Генеральної угоди і Умов та правил (п. 2.5). При порушенні зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення (п. 2.8). Позичальник доручає банку без додаткової згоди, перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту в розмірі 660,00 грн. на будь-який відкритий в банку рахунок (п. 2.10). Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту у визначені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому у банку рахунку у відповідності до Умов і правил (п. 2.11). [PERSON] своїм підписом підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». 9. Із довідки банку вбачається, що між сторонами був підписаний кредитний договір №б/н за яким надано [PERSON] кредитну карту № [NUMBER] , дата відкриття 15 грудня 2016 року, термін дії 12/19. 10. Згідно довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н): старт карткового рахунку 15 грудня 2016 року ( [NUMBER] ), зміна кредитного ліміту 15 грудня 2016 року (встановлено кредитний ліміт на суму 8215,58 грн.), зміна кредитного ліміту 15 грудня 2016 року (зменшено кредитний ліміт до суми 8215,58 грн.), зміна кредитного ліміту 06 квітня 2020 року (зменшено кредитний ліміт до суми 0,00 грн.), зміна кредитного ліміту 07 квітня 2020 року (зменшено кредитний ліміт до суми 0,00 грн.). 11. У виписці по картці і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00032052106 від 15 грудня 2016 року за період 18 серпня 2000 року 18 серпня 2020 року банком надана інформація щодо використання кредитних коштів. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 12. 20 жовтня 2005 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із заявою у якій сторони визначили, що ця заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. 13. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором №SAМDN22000003626794 від 25 серпня 2005 року, сторони 15 грудня 2016 року підписали Генеральну угоду за умовами якої визначили, що заборгованість по договору складає 8875,58 грн., а банк надає відповідачу кредит в сумі 8215,58 грн. грн. на строк 36 місяців з 15 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2,0% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у строк до 31 грудня 2019 року, а у разі порушення своїх зобов`язань по погашенню кредиту - сплатити пеню. 14. Підписавши 15 грудня 2016 року Генеральну угоду, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо суми боргу, відсоткової ставки, строків погашення періодичних платежів, термін повного погашення боргу, підстави нарахування відсотків та пені, тощо. 15. Банк свої зобов`язання за Генеральною угодою виконав в повному обсязі і надав [PERSON] кредит в рахунок реструктуризації у розмірі, який нею встановлений. 16. Згідно позовної заяви, розрахунку заборгованості за договором [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою належним чином не виконувала, тому станом на 24 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 10090,91 грн., з них: заборгованість за кредитом 4903,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1978,87 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., заборгованість за пенею 3208,31 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 0,00 грн. Вказану суму боргу банк просить стягнути з відповідача. 17. Із цього вбачається, що банк пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі, крім тіла кредиту, також складових його повної вартості заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені. 18. Суд вважає, що в порушення умов Генеральної угоди та наведених норм ЦК України відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не надав своєчасно позивачу грошові кошти у зв`язку з чим виникла заборгованість. 19. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником його обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення банку заборгованості за кредитом у розмірі 4903,73 грн., це є її процесуальним обов`язком, тому вказані кошти підлягають стягненню з неї, що відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. 20. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 54). Банк врахував зазначену правову позицію і визначив у розрахунку заборгованості в графі «загальний залишок заборгованості за відсотками» суму відсотків станом на 24 листопада 2019 року в розмірі 1978,87 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. 21. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року). Як вже зазначалось, у п. 2.8 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Тобто, умови Генеральної угоди не передбачають розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а відсилають на їх встановлення Умовами та правилами. Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення заборгованості, в тому числі, й пені, банк посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Надані позивачем Правила та умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк» Штаманетян Л.С. прийняла запропоновані банком Умови та правила. Банк не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про узгодження між сторонами положень саме про конкретний розмір пені, зобов`язання по сплаті якої взяла на себе позичальник під час підписання Генеральної угоди, тому відсутні законні підстави для стягнення заборгованості за пенею в розмірі 3208,31 грн. 22. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 6882,60 грн., з них: заборгованість за кредитом 4903,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1978,87 грн. VIІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 23. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється частково, тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється частково на суму 6882,60 грн., при цьому ціна позову була визначена в сумі 10090,91 грн. Отже, судом позов задовольняється на 68,21% (6882,60/10090,91*100%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68,21% від сплаченої ним суми судового збору, а саме 1433,77 грн. (2102,00*68,21%).

Outcome: partial