Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 11099283000 від 20.12.2006 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], останньому було надано кредитні кошти в національній валюті в сумі 16378,00 доларів США, з розрахунку в розмірі 11,50 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20 грудня 2006 року по 20 грудня 2013 року. Для забезпечення виконання зобов'язання, між Банком та відповідачем [PERSON] 17.05.2011 року був укладений договір поруки. 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідачі належним чином умови договору не виконують, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 1031747,49 грн., тому позивач вимушений звертатись з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2018 було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2018 було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по названій справі. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та заперечив проти позову. При цьому, представник відповідача просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, шляхом поштового направлення відповідних судових повісток із рекомендованим повідомленням, однак, конверти з судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 11099283000 від 20.12.2006 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], відповідачу було надано кредитні кошти в національній валюті в сумі 16378,00 доларів США, з розрахунку в розмірі 11,50 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20 грудня 2006 року по 20 грудня 2013 року. Для забезпечення виконання зобов'язання, між позивачем та відповідачем [PERSON] 20.12.2006 року був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №11099283000 від 20.12.2006 року. 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків... Відповідно до розрахунку, заборгованість позичальників перед банком за кредитним договором № 11099283000 від 20.12.2006 року станом на 23.11.2016 року становить 1031747,49 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 288402,87 грн., відсотків у розмірі 516090,02 грн., пені у розмірі 227254,60 грн. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 11099283000 від 20.12.2006 року, через що виникла заборгованість, яка станом на 23.11.2016 року складає 1031747,49 грн. Відповідач [PERSON] за Договором поруки №78624 від 20.12.2006 року солідарно з [PERSON] відповідає за зобов'язаннями останнього, що випливають з вищевказаного кредитного договору. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог банку з тих підстав, що останній платіж за договором кредиту повинен був сплаченим не пізніше 20.11.2013 року в той час, як позивач звернувся з позовом до суду після 20.11.2016 рок, тим самим пропустив строк позовної давності. Надаючи оцінку заяві про застосування строку позовної давності до вимог банку, суд робить наступні висновки. Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК). Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Досліджений судом Договір не містить положень про збільшення строку позовної давності за будь-якими вимогами банку, тому суд робить висновок про дію загального строку позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено і це випливає з умов Договору кредиту та розрахунку заборгованості, що позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, не пізніше 20.12.2013 року. З позовом про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] до суду ПАТ «Дельта Банк» звернулося 02 грудня 2016 року, тобто без пропуску строку позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків його пропуску, передбаченого ст. 267 ЦК України. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість по кредиту в сумі 1031747 грн. 49 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved