Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, який в подальшому уточнила, та посилаючись на те, що відповідно до наказу ректора Київського юридичного інституту МВС України від 12 серпня 2005 року за № 498 відповідач була зарахована курсантом І-го курсу юридичного факультету за спеціальністю «Правознавство» з 4-х річним терміном навчання, з 30 серпня 2005 року. 28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. На підставі якого [PERSON] повинна була після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Однак, відповідач 30.11.2011 року звільнилася за власним бажанням з посади інспектора відділу інформаційних технологій Шевченківського районного управління. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не дотримано умов договору та просить стягнути суму фактичних витрат пов'язаних з його утриманням під час навчання в університеті за період з 01.09.2005 року по 19.06.2009 року, яка становить 24 544 грн. 16 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшло письмове клопотання про слухання справи у її відсутність, уточненні позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, та пояснила, що в дійсності навчалася у вищевказаному учбовому закладі, після якого була прийнята на роботу інспектором відділу інформаційних технологій Шевченківського районного управління, та в подальшому звільнилася за власним бажанням. З розрахунком фактичних витрат наданих позивачем не погоджується, рахує, що витрати пов'язанні з навчанням повинні обраховуватись з 28.11.2007 року, тобто з дня укладення між ними договору. Також витрати пов'язанні з харчуванням є безпідставними, оскільки вона не перебувала на харчовому забезпеченні. Щодо речового забезпечення, стверджує, що отримала лише частково речі, а саме ті, що вказані в Атестаті [NUMBER] на предмет речового майна. Крім того, вважає, що позивачем не доведено розрахунки витрат на підставі яких вона повинна сплати витрати пов'язанні з навчанням, тому згідна відшкодувати вказані витрати за період з 28.11.2007 року по 19.06.2009 рік у розмірі 8 742,16 грн. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, на підставі наказу Київського юридичного інституту МВС № 498 від 12.08.2005 року [PERSON] була зарахована курсантом до Київського юридичного інституту МВС з 30.08.2005 року, який в подальшому на підставі розпорядження КМУ від 27.09.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів МВС» був реорганізований у Національну академію внутрішніх справ. Наказом Київського національного університету внутрішніх справ № 496 від 19.06.2009 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію психолога за спеціальністю «Психологія» та видано диплом спеціаліста про закінчення Київського національного університету внутрішніх справ. Під час навчання 28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір № Хм-198 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Після закінчення навчання відповідача було ознайомлено з довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ за період з 30.08.2005 року по 19.06.2009 рік, розмір яких становить 23 023,54 грн., що і не заперечується відповідачкою у судовому засіданні. Наказом начальника головного управління в м. Києві № 503 о/с від 23.08.2011 року по особовому складу, старшого лейтенанта міліції [PERSON] призначено інспектором відділу інформаційних технологій Шевченківського районного управління з 22 липня 2011 року. Згідно наказу начальника головного управління МВС України в м. Києві № 726 о/с від 25.11.2011 року по особовому складу, [PERSON] з 30.11.2011 року звільнено з органів внутрішніх справ за пп. «ж» п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням). Таким чином, Національна академія внутрішніх справ повністю виконала умови договору про підготовку фахівця. Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. У відповідності до п. 2.3.6. договору про підготовку фахівця у КНУ ВС від 28.11.2007 року, [PERSON] зобов'язувалася у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Як уже зазначалося вище, довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у КНУ ВС за період з 30.08.2005 року по 19.06.2009 рік, розмір витрат визначено у сумі 23 023,54 грн. Однак, при подачі первісного позову, позивачем було вказано, що у вказаній довідці було допущено арифметичну помилку, тому просили на підставі відповідних розрахунків стягнути з відповідача витрати на навчання в сумі 22 978,54 грн. В подальшому при розгляді справи по суті, позивачем повторно було здійснено перерахунок витрат на навчання відповідача та збільшено позовні вимоги до 24 544,16 грн., які просять стягнути з [PERSON] Пунктом 3.2 договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 28.11.2007 року, визначено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1, 4.2 вказаного договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця, проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно п.п. 2, 3, 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 (в редакції на час виникнення спірних відносин), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. За таких обставин до відшкодування підлягають фактичні витрати понесені позивачем пов'язанні з утриманням [PERSON] у навчальному закладі за весь період навчання, тому посилання відповідача щодо обрахунку витрат з дня укладення договору не заслуговують на увагу, та відповідно судом не беруться до уваги розрахунки здійсненні [PERSON] Що стосується заперечення [PERSON], щодо нарахованих витрат за харчове забезпечення слід зауважити наступне. Свідки [PERSON], [PERSON], та [PERSON] окремо один від одного в судовому засіданні ствердили, що відповідач [PERSON] на початку ІІ курсу чи в кінці І курсу власноручно писала заяву про відмову від харчового забезпечення. Однак, відповідно до письмової інформації позивача, а саме начальника ННІПФПМГБНГУ полковника міліції Примака В. П., згідно журналів обліку внутрішніх документів (рапортів, подань, доповідних записок, планів та інш.) (інв.. номер 875 н/т) та Журналу обліку пропозицій, заяв і скарг громадян (інв. номер 887 н/т) інформація від [PERSON] про зняття з котлового забезпечення відсутня. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином судом визнається даний факт, що [PERSON] писала відповідну заяву (рапорт) про зняття з котлового забезпечення, однак чи була надалі дана заява подана в ректорат університету не підтверджено, а навпаки спростовано позивачем. Також слід зазначити, щодо часткового визнання відповідачем позову по речовому забезпеченню, а саме лише тих речей, які вказані у Атестаті [NUMBER] на предмет речового майна в кількості 7 штук. Відповідачем у судовому засіданні не заперечувалося, що вказані речі нею отримувалися у 2009 році. Але позивач у своїх письмових поясненнях вказує на те, що арматурні картки та речові атестати по відділу речового забезпечення комплексу матеріального забезпечення НАВС були знищені арматурні картки, речові атестати, книги видаткових та прибуткових документів, термін зберігання яких закінчився, а саме за 2005-2009 роки (копії актів списання додаються), а в речовому атестаті, який був виданий [PERSON] зазначені лише ті речі, у яких не вийшов встановлений строк носіння. Аналізуючи вказане, суд приходить до висновку, що в Атестаті вказані речі, які видавалися для відповідача лишу у 2009 році, що і вказано в самому атестаті, а згідно наданої позивачем довідки речового майна перемінного особового складу академії за період навчання з 01.09.2005 року по 19.06.2009 рік для [PERSON] видано речей загальною кількістю 39, що становить 1069,35 грн. Протилежного [PERSON], а саме того, що нею не отримувалися будь-які речі за 2005-2008 роки не доведено. А підстав для того, щоб піддавати сумніву наданий позивачем розрахунок у суду немає. Відповідно до «Порядку відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Позивач при збільшенні позовних вимог просить суд стягнути з відповідача витрати пов'язанні з навчанням у сумі 24 544,16 грн., яка складається з фактичних витрат пов'язаних з: грошовим забезпеченням - 8853,42 грн.; продовольчим забезпеченням - 9 627,04 грн.; речового забезпечення - 1069,35 грн.; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв на забезпечення навчального процесу - 2783,15 грн., забезпечення проживання на казарменому положенні - 2211,20 грн. Однак, суд частково не погоджується із вказаним розрахунком, оскільки при подачі первісного позову позивачем не включалися до загальних витрат - забезпечення проживання на казарменому положенні у сумі 2211,20 грн., що і підтверджується самим представником позивача у письмових поясненнях на заперечення [PERSON] від 30.10.2014 року. Вказане дає підстави суду рахувати, що забезпечення проживання на казарменому положенні не входять до витрат вказаних у довідці про відшкодування фактичних витрат, яка підписана у 2009 році відповідачкою по справі. Відповідно п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України,Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 № 419/831/240/605/ 537/2 1 9/534, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за № 863/14 1 30, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: теплої та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. В обґрунтування зазначеної вимоги позивачем надано перерахунок фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв від 19.01.2015р., яким розраховано витрати на житлово-комунальні послуги на забезпечення навчального процесу в розмірі 2 783,15 грн., та забезпечення проживання на казарменому положенні в розмірі 2 211,20 грн. Проте, як визначено у п. 2.1.6 Порядку, при проведені розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Як вбачається із вказаного перерахунку, позивачем при нарахуванні витрат на забезпечення навчального процесу було враховано тарифи за кожен відповідний рік навчання [PERSON] Однак при обрахунку витрат на забезпечення проживання на казарменому положенні, позивачем було взято одні і ті ж самі тарифи загалом за весь період навчання відповідача у ВНЗ, тобто без розмежування його по кожному році, та які суттєво відрізняються від тарифів навчального процесу. На виконання вимоги суду, щодо надання відповідних роз'яснень по якій причині при попередньому розрахунку не було включено витрат на забезпечення проживання на казарменому положенні, позивач лише зіслався на те, що на підставі листа відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС від 30.10.2014 р. № 289, в сумі фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв проживання в гуртожитку не було нараховано, тому позивачем було здійснено перерахунок. Відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до переконання, що витрати на забезпечення проживання на казарменому положенні у сумі 2 211,20 грн. не були включені у Довідку про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, яка була погоджена між сторонами на день закінчення навчання з відповідачем у 2009 році, тому в цій частині позову слід відмовити. Крім того, слід зазначити, що позивачем при обрахуванні витрат про фактичне перебування на харчовому забезпеченні [PERSON] було допущено помилку, щодо кількості та вартості сніданків, та вечері за 2006-2007 роки (273*2,80=792,4) замість вірного (273*2,80=764,4), що на 56 грн. менше ніж зазначено у розрахунку. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення на загальну суму 9571,04 грн. (9627,04-56). За таких обставин та підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в межах суми 22 276,96 грн., яка складається: грошового забезпечення - 8853,42 грн.; продовольчого забезпеченням - 9 571,04 грн.; речового забезпечення - 1069,35 грн.; оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв на забезпечення навчального процесу - 2783,15 грн. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 24 544,16 грн., і задоволено на суму 22 276,96 грн., тобто на 90,76 % (22276,96:24544,16 х100). Таким чином, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 222,76 грн. (245,44х90,76%:100). На підставі викладеного, та

Outcome: partial