Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. 18 травня 2017 року Ананьївським районним судом Одеської області їхній шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка в позовній заяві, що у зв`язку з тим, що на даний час син є повнолітньою особою та навчається на денній формі Одеського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації «Правоохоронна діяльність», є курсантом 1 курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції з присвоєнням ступеню бакалавра, та потребує в зв`язку з навчанням матеріальної допомоги з боку батька, то в даній ситуації вона претендує на стягнення з відповідача по справі аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини, оскільки син знаходиться на її утриманні, з повною сплатою нею всіх витрат, пов`язаних із платою вартості безпосередньо самого навчанням, та відповідною сплатою грошових коштів, пов`язаних із життєдіяльністю сина, в тому числі і придбання предметів одягу, оплатою сум за проживання дитини в гуртожитку під час навчання в подальшому, а саме безпосередньо на 2 кусі учбового закладу. Син [PERSON] немає самостійного доходу чи прибутку, та відповідно можливості самостійно з власних джерел приватно особисто фінансувати своє навчання. В період тотального скорочення робочих місць при карантинному режимі сину важко знайти не лише високооплачувану, а і будь-яку роботу чи підробіток. Позивачка вважає, що [PERSON] спроможний матеріально допомогти сину на період його навчання. Відповідач виплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина до час набуття ним повноліття. Згідно діючого законодавства, батько зобов`язаний продовжити дбати про сина, надавати йому матеріальну підтримку, але [PERSON] не підтримує з дитиною будь-якого контакту, тому вона впевнена в тому, що в добровільному порядку відповідач не буде надсилати грошові кошти на утримання сина, який продовжує навчання. [PERSON] за відомою їй інформацією отримує прибутки від роботи в дорожній службі в якості тракториста екскаваторника має, відповідно заробіток, та змогу надавати дитині підтримку матеріального характеру до закінчення сином навчання. З урахуванням наведених обставин в позовній заяві позивачка [PERSON] звернулася до суду з відповідною позовною заявою та просить в прохальній частині: - винести рішення, котрим стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця по день закінчення сином навчання, тобто по липень 2023 року включно, починаючи з дня пред`явлення позову; - витрати пов`язані зі зверненням до суду з даною позовною заявою, а саме суму за надання правничої допомоги, стягнути з відповідача по справі, згідно представлених документів. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року у справі було відкрито провадження у справі та прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.30-31). Відповідачу, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами не скористався своїми процесуальними правами та не подав до суду відзив на позовну заяву та не пред`явив зустрічний позов. У судове засідання 31 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 31 березня 2021 року позивачка надала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.42). Крім того, 31 березня 2021 року відповідач надав також письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає повністю (а.с.43). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача та відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, при вивченні матеріалів справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Стальнічени, Котовського району, Республіки Молдова, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 14 листопада 2005 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.4-5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Ананьїв, Одеської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20 серпня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.6-7), та довідкою Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області від 02 лютого 2021 року (а.с.28). Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, де в відомостях про батьків зазначений батьком [PERSON] , а матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області 15 жовтня 2005 року (а.с.11), позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, та після укладення шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). При цьому, з копії наданого позивачем рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року було розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] (а.с.14-15). Також з копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року по справі № вбачається, що було призначено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 березня 2017 року і до повноліття сина. Проте, як вбачається з копії паспорту громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданого 24 квітня 2018 року, органом №5123 Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, син позивачки та відповідача [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою (а.с.8). Відповідно до довідки виданої 28 грудня 2020 року Одеським державним університетом внутрішніх справ [PERSON] з 01 вересня 2020 року зарахований на денну форму навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ, IV рівня акредитації, для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», та на теперішній час є курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції, орієнтований термін закінчення навчання липень 2023 року. [PERSON] на повному державному забезпеченні, яке передбачене чинним законодавством, не перебуває (а.с.12). Як вбачається з позовної заяви, що в зв`язку з тим, що [PERSON] є повнолітньою особою та навчається на денній формі Одеського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації «Правоохоронна діяльність», та потребує в зв`язку з навчанням матеріальної допомоги з боку батька, то в даній ситуації позивачка претендує на стягнення з відповідача по справі аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини, оскільки син знаходиться на її утриманні, з повною сплатою нею всіх витрат, пов`язаних із платою вартості безпосередньо самого навчанням, та відповідною сплатою грошових коштів, пов`язаних із життєдіяльністю сина, в тому числі і придбання предметів одягу, оплатою сум за проживання дитини в гуртожитку під час навчання в подальшому, а саме безпосередньо на 2 кусі учбового закладу. З урахуванням викладеного, позивачка звернулся до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини 8 статті 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, що позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, по день закінчення сином навчання, тобто по липень 2023 року, починаючи з дня пред`явлення позову. Проте, суд бере до уваги заяву відповідача написану ним власноруч, яка була подана ним 31 березня 2021 року через канцелярію суду, в якій він зокрема зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі (а.с.43). Згідно з частиною 1 та 5 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Ананьїв, Одеської області, та зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20 серпня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Стальнічени, Котовського району, Республіки Молдова, та зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 14 листопада 2005 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданий 24 квітня 2018 року, органом №5123 Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 29 січня 2021 року по день закінчення сином навчання, тобто по липень 2023 року, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 29 січня 2021 року. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані зі зверненням до суду з даною позовною заявою, а саме на правничу допомогу, згідно представлених документів. В підтвердження того, що позивачеві було надано правничу допомогу за складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання до позовної заяви додано такі документи як: - витяг з договору про надання правової допомоги від 29 січня 2021 року; - виписку із договору про надання правової допомоги від 29 січня 2021 року; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №204 виданого 22 травня 2003 року адвокату [PERSON] ; - розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу; - квитанцію до прибуткового касового ордера №81 від 29 січня 2021 року в сумі 900 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи заяву відповідачу подану ним 31 грудня 2021 року через канцелярію суду, в якій він зокрема зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат понесених ним за надання професійної правничої допомоги в розмірі 900 грн. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. З урахуванням того, що позивачка в даній категорії справи звільняється від сплати судового збору та враховуючи приписи п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved