Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

ПАТ Акціонерний Банк «Південний» 19.11.2020 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором IS KP 268101 B1 від 08.11.2017 року у сумі 26717,2 грн., стверджуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором і не повернув своєчасно у повному обсязі кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою суду від 26.10.2020 року позов прийнято до провадження і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи сповіщені у відповідності до вимог Закону, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 08.11.2017 року ПАТ АК «Південний» і [PERSON] уклали кредитний договір № IS KP 268101 B1 про відкриття ліміту кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів з максимальним лімітом 50500 грн 00\~копійок, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше\~31.10.2018 року (а не 30.08.2019 року як вказує у позові Банк ) та сплатити проценти за його використання за стандартною ставкою 36% річних, яка нараховується на загальну суму заборгованості за кредитною лінією, що виникла як результат зняття готівкових коштів через банкомат та безготівковим операціям, здійсненим шляхом переказу коштів на інші рахунки. Процентна ставка є фіксованою. За підвищеною ставкою у розмірі 60% річних проводиться розрахунок на суму простроченої заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за несанкціонованою перевитратою, починаючи з дня виникнення заборгованості. Банк стверджує, що свої зобов`язання за договором виконав і надав відповідачу кредит у розмірі 50500 грн. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 06.10.2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 26717,20 грн., де 12948,49 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13768,71 грн. заборгованість за відсотками за період з 08.11.2017 року по 06.10.2020 року. Посилаючись на умови кредитного договору (договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ), положення ст.ст.509,526,629,610,1048,1049 ЦК України Банк вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26717,20 та судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. Дослідивши надані до позову докази суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обґрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтями\~509,\~525,\~526,\~527,\~530, ч.1 ст.598,\~599,\~610, ч.2 ст.615,\~629,\~1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов`язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, та передбачені наслідки невиконання зобов`язань. Так,\~статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями\~629\~та\~630 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому прядку. Згідно\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов`язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов`язань. Відповідно до частини першої\~ст. 628 ЦК\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі\~ст. 638 ЦК\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні договору 08.11.2017 року сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. За умовами\~кредитного договору\~позичальник зобов`язався сплачувати банку за користування кредитом проценти, які нараховуються за пільговою ставкою у розмірі 0,01% річних, яка застосовується у пільговий період на строк до 55 днів з моменту виникнення заборгованості за кредитом за операціями, що здійснені позичальником за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісній мережі Інтернет, за умови погашення позичальником всієї суми заборгованості за рахунком у розмірі станом на розрахунковий день до 25 числа кожного наступного за таким розрахунковим днем місяцем, а саме в платіжний період. Ставка в розмірі 36,0 % річних нараховується на залишок заборгованості по кредиту в день закінчення пільгового періоду або на суму заборгованості, яка виникла в результаті зняття готівкових коштів через банкомат/касу банку та безготівкових операцій, здійснених шляхом переказу коштів на інші рахунки, в тому числі власні. Ставка в розмірі 60 % річних нараховується на суму простроченої заборгованості по кредиту та суми заборгованості за несанкціонованою перевитратою в повному обсязі. Умовами кредитного договору встановлено обов`язковий мінімальний платіж у розрахунковий день, що складає 7% від суми заборгованості за кредитом, станом на розрахунковий день. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом - щомісячно, до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Договором передбачено, що підписанням цього договору позичальник повністю безумовно в цілому підтверджує факт прийняття їм (акцепту) пропозиції банку укласти договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО або Публічний договір) в порядку, в строки та на умовах, визначених банком в ДКБОФО та підтверджує, що перед підписанням цього договору зобов`язується їх виконувати, та цей договір є невід`ємною частиною ДКБОФО. Надані банком письмові докази свідчать про неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в сумі 12948 грн. 49 коп. як вказує банку у позові за період з 08.11.2017 року по 06.10.2020 року. Надана до позову виписка про рух коштів по рахунку відповідача, свідчить, що грошові кошти від Банку відповідач почав отримувати і використовувати з 15.11.2017 року (а.с.24-33). Суд вважає вимоги банку в частині стягнення боргу за тілом кредиту доведеним і такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивача в частині стягнення боргу за відсотками суд вважає недоведеними з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі за № 444/9519/12 зазначила, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу в межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Установлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальникові розміру щомісячних платежів. У даному випадку до кредитного договору від 08.11.2017 року додано графік платежів за кредитним договором (а.с.13.). Термін повернення кредитних коштів настав 31.10.2018 року. До позову розрахунок заборгованості за відсотками не надано, а з виписки про рух коштів на рахунку відповідача не убачається з якої суми, з якої дати розпочинається розрахунок заборгованості за відсотками, яким чином розраховувалась заборгованість (чи застосувалась пільгова ставка і за який період). Не є можливим визначити з виписки про рух коштів розраховував Банк відповідачу з 31.10.2018 року відсотки відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, чи відповідно до умов договору. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Згідно приписів ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 1 і 2 групи. [PERSON] є інвалідом 2-ї групи - пенсійне посвідчення за № [NUMBER] , відповідно, вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] витрат по сплаті судового збору в сумі 2102 грн задоволенню не підлягають. Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У даному випадку сторона позивача надала договір про надання правничої допомоги від 18.06.2018 року, акт виконаних робіт до цього договору,ордер адвоката, квитанції про сплату послуг з надання правової допомоги на суму 1000 грн. Суд вважає,що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання цих послуг і робіт та ціною позову. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial