Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № HAU9AU12180027 від 03.11.2006 в розмірі 9556,38 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 200,00 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що 03.11.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № HAU9AU12180027, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 28139,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.11.2011. Відповідно до умов кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязався погашати заборгованість, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти щомісячний платіж. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011, укладеним банком із поручителем ТОВ «УФА «Верус». Взяті на себе зобовязання за кредитним договором банк виконав повністю та своєчасно, надавши у розпорядження [PERSON] грошові кошти. Позичальник [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 29.07.2013 виникла заборгованість в розмірі 9556,38 грн., з яких 2595,08 грн. заборгованість за кредитом, 3185,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 157,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 3617,93 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, надав суду заяву в подальшому слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заперечення по суті позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що банком пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, до вимог про стягнення процентів, комісії, пені має бути застосована спеціальна позовна давність в один рік. Також представник відповідача зазначала, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.11.2010 звернуто стягнення на предмет застави рухоме майно [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAU9AU12180027 від 03.11.2006, яка станом на 28.07.2010 складала 14938,62 грн. При цьому лише 04.07.2011 вилучений автомобіль було реалізовано за половину його вартості 19000,00 грн. та банк без відому власника самостійно розподілив виручені кошти з продажу автомобілю за власним розсудом. Від відповідача ТОВ «УФА «Верус» в особі філії «ТОВ «УФА «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності його представника, визнання позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши прояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.11.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № HAU9AU12180027, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 28139,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.11.2011. Відповідно до умов даного кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязався погашати заборгованість, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти щомісячний платіж. 22.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ТОВ «УФА «Верус» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання боржником [PERSON] всіх своїх зобовязань за кредитним договором № HAU9AU12180027 від 03.11.2006, розмір відповідальності обмеженою сумою, зазначеною в Додатку № 1 до Договору поруки від 22.03.2011 та становить 200,00 грн. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав повністю та своєчасно, надавши у розпорядження [PERSON] грошові кошти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконав. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.11.2010 звернуто стягнення на предмет застави автомобіль, що належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAU9AU12180027 від 03.11.2006, яка станом на 28.07.2010 складала 14938,62 грн. З наданого суду представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 29.07.2013 [PERSON] має заборгованість в розмірі 9556,38 грн., з яких 2595,08 грн. заборгованість за кредитом, 3185,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 157,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 3617,93 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] не заперечувався факт отримання [PERSON] кредитних коштів від банку, укладений правочин не оскаржений у встановленому законом порядку, а тому відсутні сумніви в тому, що [PERSON] реалізував своє право за кредитним договором та користувався кредитними коштами, наданими йому банком. Суд не погоджується із позицією представника відповідача [PERSON] щодо пропуску банком строку позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, перебіг позовної давності починається з 02.11.2011, тобто з дати кінцевого строку повернення кредитних коштів за договором. Банк звернувся до суду за захистом своїх прав 05.12.2013, тобто в межах строку позовної давності, а тому стягненню підлягають заборгованість за кредитом, процентами та комісією. Що стосується вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань, то статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За таких обставин судом визначається, що заборгованість за пенею має бути зменшена та вирахована та останній рік до дати звернення до суду та становить 2404,70 грн. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial