Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

ПАТ «Акціонерний Банк «[PERSON]» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № 22775/363/к6 від 03.04.2013 р., укладеного між позивачем та відповідачкою, позивач надав відповідачці на споживчі цілі кредит в сумі 25000,00 грн. строком на 24 місяці з 03.04.2013 р. по 03.04.2015 р. зі сплатою за користування 23% річних. Відповідно до п. 1.7 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію за послуги із супроводження кредиту. Розмір щомісячної комісії становить 0,5% від суми отриманого кредиту. Згідно п. 2.5 договору відповідач починаючи з наступного за місяцем укладення договору проводить погашення кредиту однаковими частинами. Загальна щомісячна сума погашення кредиту визначена в Додатку №1 та є невідємною частиною кредитного договору. відповідно до п. 5.3.10 договору позивач має право достроково витребувати суму кредиту з нарахованими процентами в повному обсязі, враховуючи штрафні санкції. У звязку із невиконанням відповідачкою умов кредитного договору позивач в січні 2014 року звернувся із відповідним позовом до суду. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2014 р. (справа №130/210/14-ц) стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором станом на 11.01.2014 р. на загальну суму 35561,69 грн., з яких 16666,40 грн. сума заборгованості за кредитом, 8333,60 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту, 357,07 грн. сума заборгованості по відсотках, 3592,97 грн. сума прострочених відсотків про кредиту, 250,00 грн. сума щомісячної комісії за кредитне обслуговування, 858,99 грн. сума простроченої щомісячної комісії за кредитне обслуговування, 356,15 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 112,88 грн. сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, 33,63 грн. сума пені за несвоєчасну сплату щомісячної комісії, 5000,00 грн. сума штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 20% від суми отриманого кредиту згідно умов кредитного договору. На виконання рішення суду від 14.03.2014 р. було видано виконавчий лист та 19.05.2014 р. відділом ДВС Жмеринського МРУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідачки заборгованості за кредитним договором. Неодноразово виконавчий лист повертався через у відповідачки майна на яке можливо звернути стягнення. З моменту видачі кредиту і до теперішнього часу відповідачкою жодного погашення не відбулося та на даний час кредит відповідачкою не погашено. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідачці було надано кредит строком з 03.04.2013 р. по 03.04.2015 р. Згідно п. 7.1 кредитного договору договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Вважає, що наявність рішення суду від 14.03.2014 р., яким стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором, не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами. На даний час боржником кредит залишається не погашеним. Таким чином з моменту ухвалення рішення суду від 14.03.2014 р., відповідно до якого стягувалась заборгованість станом на 11.01.2014 р., заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 05.04.2016 р. становить 62491,36 грн., з яких: сума прострочених відсотків по кредиту 19595,01 грн. (загальна сума нарахованих прострочених відсотків становить 23545,05 грн., але зважаючи на те, що рішенням суду стягнуто поточні відсотки в сумі 357,07 грн., прострочені відсотки в сумі 3592,37, сума прострочених відсотків по кредиту становить: 23545,05 грн.-357,07 грн.-3592,97 грн.=19595,01 грн.); сума простроченої комісії за кредитне обслуговування 3375,00 грн. (загальна сума нарахованої простроченої комісії становить 4483,99 грн., але зважаючи те, що рішенням суду стягнуто поточну комісію в сумі 250,00 грн., прострочену комісію в сумі 858,99 грн., сума простроченої комісії по кредиту становить 4483,99 грн. 250,00 грн. 858,99 грн. = 3375,00 грн.); сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 12769,87 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення комісії 1840,91 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 9281,05 грн.; заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 15629,52 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. (а.с. 2-3, 30-32) В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву, у якій позов підтримав, просить його задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем судові витрати, просить справу розглядати у його відсутність, не заперечив проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.19) повідомлялась належним чином, однак за вказаною адресою не проживає (а.с.23, 27, 38), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала, поважності причин неявки суду не повідомила, позов не оспорила. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, фізичним особам судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання без поважних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечив позивач, про що вказав суду у наданій письмовій заяві. Оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № 22775/363/к6 від 03.04.2013 р. із додатками (а.с.4-7), за умовами якого позивач надав відповідачці кредит на споживчі цілі в сумі 25000,00 грн. строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення кредиту 03.04.2015 р. на умовах його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5, 2.1.) За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 23 процентів річних (п.1.4 Договору). Позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію за послуги з супроводження кредиту за кредитним договором. Розмір щомісячної комісії становить 0,5% (п. 1.7 договору). Погашення кредиту позичальником здійснюється готівкою через касу банку шляхом зарахування коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника № 26205840200234.0 з подальшим безготівковим зарахуванням на рахунок №22032002277506.0 грошових коштів в сумах та в терміни, визначені в Додатку №1 до кредитного договору (п.п. 2.5, 2.4, 2.3 договору). Забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобовязань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні (п. 3.1. Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно (п. 4.1 Договору). Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 15% річних (п. 4.3 Договору). За умовами кредитного договору кредитодавець зобовязався надати позичальнику кредит в порядку та на умовах визначених договором (п. 5.1 Договору), а позичальник зобовязався використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним, та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором (п. 5.2.1 Договору). Відповідно до п.п. 6.1., 6.2, 6.3., 6.4 договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. За прострочення позичальником строку сплати процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, а також за прострочення позичальником визначеного договором строку повернення кредиту, в т.ч. строку дострокового повернення кредиту, в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожен день прострочення. За прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати нарахованої комісії в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожен день прострочення. За прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожен день прострочення. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, перерахувавши кредитні кошти на відкритий картковий рахунок відповідача відповідно до п. 2.4. договору, а відповідач скористався ними. (а.с.9) Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2014 р. (а.с. 12-13) з [PERSON] на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №22775/363/к6 від 03.04.2013 р. в сумі 35561,69 грн. та 355,62 грн. судового збору. Вказаним рішенням суду встановлено, що сума заборгованості у відповідачки утворилася станом на 11.01.2014 р. та складається із суми боргу за кредитом 16666,40 грн., суми простроченої заборгованості по кредиту 8333,60 грн., суми заборгованості по відсоткам 357,07 грн., суми прострочених відсотків по кредиту 3592,97 грн., суми щомісячної комісії за кредитне обслуговування 250,00 грн., суми простроченої щомісячної комісії 858,99 грн., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 356,15 грн., суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 112,88 грн., суми пені за несвоєчасну сплату щомісячної комісії 33,63 грн, та суми штрафу за порушення умов договору 5000,00 грн. Згідно виписок по рахунку та розрахунку загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором № 22775/363/к6 від 03.04.2013 р. станом на 05.04.2016 р. загальна заборгованість [PERSON] становить 62491,36 грн., з яких 19595,01 грн. сума прострочених відсотків по кредиту, 3375,00 грн. сума простроченої комісії по кредиту, 12769,87 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1840,91 грн. сума пені за несвоєчасне повернення комісії, 9281,05 грн. сума пені за несвоєчасне повернення відсотків, 15629,52 грн. заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції згідно ст. 625 п. 2 ЦК України. (а.с.33-34) За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Тип та розмір процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 05.04.2016 року утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості по кредитному договору підлягає стягненню в розмірі 41645,93 грн., з яких 19595,01 грн. сума прострочених відсотків по кредиту, 12769,87 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 9281,05 грн. сума пені за несвоєчасне повернення відсотків. Також позивач просить відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідачки [PERSON] інфляційні втрати на суму простроченого боргу в розмірі 15629,52 грн. Судом перевірено нарахування позивачем відповідачу інфляційних втрат на суму простроченого кредиту та погоджується із даному сумою, оскільки перевіривши порядок нарахування відповідно до листа Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997 р. про рекомендації відносно застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, заявлена позивачем сума боргу відповідає дійсності. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісіями та пені по заборгованості за комісіями на загальну суму 5215,91 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1.7 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю щомісячну комісію (комісія за кредитне обслуговування) за послуги з супроводження кредиту за цим договором. Розмір щомісячної комісії становить 0,5%. Щомісячна комісія за кредитне обслуговування нараховується в останній робочий день звітного місяця, та розраховується виходячи із суми кредиту за договором (п. 4.4 договору). за прострочення позичальником визначеного кредитним договором строку (терміну) сплати нарахованої комісії в розмірі, визначеному кредитним договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобов»язання за кожен день прострочення (п. 6.3 договору) (а.с. 4-7). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно із ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по щомісячним комісіям за послуги з супроводження кредитом та пені за несвоєчасне повернення комісії на загальну суму 5215,91 грн. задоволенню не підлягають, оскільки банком здійснюється нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (отримання кредитних коштів готівкою) і є компенсацією сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. При цьому в загальну суму заборгованості за договором 25000 грн. включено одноразову комісію за отримання та обслуговування кредиту (згідно п.1.6. договору), розмір якої згідно графіку платежів та таблиці щомісячних платежів (а.с.6-зворот, 7) складає загалом 2000 грн. та погашено в день отримання кредиту за рахунок кредитних коштів. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору у розмірі 1378,00 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ч.1 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 509 ч.3, 526, 530, 610, 611, 625, 626 ч.1, 627, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial