Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

ОСББ «Автотранспортник-10» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якій посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та відповідальним за її особовим рахунком та споживачем житлово-комунальних послуг, проте своєчасно та у повному обсязі не сплачував та не сплачує надані йому житлово-комунальні послуги, а тому станом на 01.03.2018р. існує заборгованість по платежам у розмірі 15197,74 грн., а також 26621,11 грн. інфляційного нарахування та 2538,24 грн. - трьох відсотків річних. Протягом зазначеного періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов'язки та забезпечує надання відповідачу комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а неналежне виконання відповідачем зобов'язань порушує право позивача на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги в установлений законодавством строк. Несплата відповідачем витрат, пов'язаних з надання житлово-комунальних послуг ставить ОСББ, як неприбуткову організацію, у складне фінансове становище, що призводить до труднощів при проведенні своєчасних розрахунків з виконавцями послуг, надані їх в повному обсязі для інших мешканців будинку та ставить під загрозу збереження та нормальне функціонування житлового фонду усього будинку, а також, як наслідок, змушує ОСББ звернутись до суду. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2009р. по 01.03.2018р. з урахуванням інфляційного нарахування та трьох відсотків річних в розмірі 44357,22 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1920,00 грн. 18 квітня 2018 року винесено ухвалу про відкриття провадження по вищевказаній справі. 26 вересня 2018 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, в якій посилається на наступне. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], частину якої успадкував від батька - [PERSON], померлого [INFO] року та матері [PERSON], померлої [INFO] З батьками відповідач у вказаній квартирі не проживав з 2000 року, оскільки постійно проживав з бабусею та дядьком, та майже не спілкувався з ними, через зловживання батьками спиртними напоями, ведення аморального способу життя. Після смерті батька, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2008р. мати відповідача була позбавлена батьківських прав відносно нього. Після смерті батька, відповідач взагалі не бачив своєї матері, оскільки вона продовжувала вести аморальний спосіб життя. Про смерть матері відповідач дізнався через декілька місяців від свого дядька, якого сусіди розшукали через соціальні мережі. Внаслідок пожежі в квартирі [ADDRESS] було знищено все майно та обладнання, включаючи вікна та двері. В квартирі співробітники поліції виявили два трупи невідомих людей, які ймовірно і вчинили пожежу. Після прийняття спадщини від матері, відповідач дізнався про величезні борги за житлово-комунальні послуги щодо успадкованої квартири. Але, незважаючи на те, що він був студентом та єдиним джерелом його доходу була стипендія, привів квартиру в належний технічний стан після пожежі, регулярно сплачує поточні платежі за житлово-комунальні послуги. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2009р. по 01.03.2018р., відповідач просить застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі-продажу від 29.02.2000р., з 01 березня 2000р. власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на момент укладенні договору був малолітнім (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 27 квітня 2000 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2010року, [PERSON] та [PERSON] отримали у спадок 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому [INFO]. [PERSON], з яких ? частина - [PERSON] та ? частини - [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2016р., [PERSON] отримав у спадок після смерті матері [PERSON] 5/12 частин квартири [ADDRESS] (а.с.11). Отже, право власності на цілу квартиру [ADDRESS] виникло у відповідача [PERSON] 04 серпня 2016 року. В період з 01.03.2000р. по 14.06.2010р. [PERSON] мав у власності 1/3 частину вищевказаної квартири, а в період з 14.06.2010р. по 04.08.2016р. - 7/12 частин квартири. Згідно розгорнутого розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, в період з 01.01.2009р. по 01.03.2018р. наявна заборгованість в сумі 15197 грн. 74 коп. Інфляційна складова боргу складає 26621,24 грн. та три відсотки річних складають суму 2538,24 грн. (а.с.14-17). Відповідно до ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» (далі - Закон). Статтями 20, 21 Закону, визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до ч.1 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Отже, до повноліття відповідача [PERSON], тобто до 21 червня 2012 року, відповідно до ч.1 ст. 177 СК України, батьки відповідача несли відповідальність за несплату отриманих житлово-комунальних послуг. Відповідно до листа Деснянського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві №29/149 від 03.02.2016р., 25 січня 2016 року в квартирі [ADDRESS] виникла пожежа. Позивачем та його представником не надано доказів, що підтверджують факт надання житлово-комунальних послуг власникам квартири [ADDRESS] після пожежі, яка виникла 25 січня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З пояснень представника позивача вбачається, що ОСББ «Автотранспортник-10» не пред'являв свої вимоги до відповідача [PERSON], як до спадкоємця 3/12 частин квартири після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]., та як до спадкоємця 5/12 частин квартири після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На підставі викладеного та враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСББ «Автотранспортник-10» про стягнення заборгованості в період з 01.02.2009р. по 04.06.2016 року за житлово-комунальні послуги є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Щодо заборгованості в період з 04.06.2016 р. по 01.03.2018р., суд невбачає наявності у [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у вказаний період. Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, а також судових витрат (витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу) є похідними від позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд не вбачає підстав для їх задоволення. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed