Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

озивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В подальшому збільшив позовні вимоги та просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 35.60 кв.м., житловою площею 18.40 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LVH9GA0000000158 від 16.04.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO].), які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно з кредитним договором від 16.04.2008 року № LVH9GA0000000158 [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 31250.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2018 р. Отримавши вказану суму кредиту, [PERSON] не виконав своїх договірних зобов'язань та не повернув суму кредиту, не сплатив на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пеню за невиконання умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № LVH9GA0000000158 між позивачем та відповідачем [PERSON] 16.04.2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач [PERSON] надав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 35.60 кв.м., житловою площею 18.40 кв.м.,Ю яка розташована за адресою [ADDRESS] Обумовлена сторонами договору іпотеки цінга предмету іпотеки дорівнює 252500 грн. 00 коп. Оскільки [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту не виконав, виходячи із вимог ст.ст. 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а також виселити відповідача, який проживає у квартирі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в попередніх судових засіданнях позов підтримав, додатково пояснив, що відповідач [PERSON] з 17.05.2010 р. по лютий 2013 року не здійснював жодних проплат. Крім того, вказав, що відповідач [PERSON] всупереч договору та законодавству не повідомив банк про свій намір зареєструвати в спірній квартирі інших осіб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в попередніх судових засіданнях проти позову заперечив, додатково пояснив, що дійсно має борг перед банком, звертався до позивача з заявою про реструктуризацію боргу, проте не було зв'язку з позивачем. Крім того, пояснив, що іншого житла немає. Представник відповідача органу опіки та піклування ЗРА ЛМР в судове засідання не з'явився, в попередніх судових засіданнях вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи 16.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № LVH9GA0000000158, за умовами якого [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 31250.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2018 р. Відповідно до умов даного кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період споати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) длоя погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Як встановлено судом, [PERSON] порушив зобов'язання по кредитному договору, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Як вбачається з поданого розрахунку, станом на 15.04.2013 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 53427.26 доларів США. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № LVH9GA0000000158 між позивачем та відповідачем [PERSON] 16.04.2008 року укладено іпотечний договір, згідно з яким відповідач [PERSON] надав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 35.60 кв.м., житловою площею 18.40 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 252500 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з умовами п. 16.7. договору іпотеки іпотекодержатель має право доки він залишається власником заставної, з метою задоволення своїх вимог і в порядку, передбаченому договору звернути стягнути на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні. Відповідно до п.16.9 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно п. 16.7. цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотекиЮ, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Відповідно до п.18.7. договору іпотеки іпотекодавець зобов'язується не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий нойом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, а також не здійснювати до видачі заставної його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя. Згідно п. 18.12. не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предмет іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до переконання про те, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Згідно з п.22 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе на підставі рішення суду. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LVH9GA0000000158 від 16.04.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Приймаючи до уваги, що такий порядок звернення стягнення закону не суперечить та відповідає умовам укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] та його донька [PERSON], яка зареєстрована в спірній квартирі в 2009 році, що стверджується довідкою ЛКП «Богданівка» від 14.08.2013 р. Оскільки проживання відповідача та його доньки у квартирі, на яку звертається стягнення, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідача та його доньки з спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved