Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 23.10.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 10470 грн. 02 коп. та понесені судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.11.2006 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] складають Договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує, станом на 31.08.2015 року має заборгованість перед банком, з якої : - 7768,93 грн. заборгованість за кредитом; - 30521,21 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 474,76 грн. штраф (процентна складова). За рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28.11.2013 року у справі № 527/2726/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» з позичальника [PERSON] по вказаному договору вже стягнуто заборгованість у сумі 28794 грн. 88 коп., тому позивач прохає стягнути з позичальника на його користь різницю - 10470 грн. 02 коп. У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином, завчасно, повідомлена про час та місце розгляду справи.Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, прохала застосувати строк позовної давності. Судомвстановлено, що відповідно до укладеного договору без номера від 03.11.2006 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] складають Договір між нею та банком, що підтверджується підписом у її заяві. За умовами договору [PERSON] мала сплачувати щомісячний платіж 7% від суми заборгованості. Відповідач взяті на себе зобовязання порушила не вносила платежі у визначені строки та у повному обсязі. Станом на 31.08.2015 року її заборгованість перед банком складає 39264 грн. 90 коп., з якої : - 7768,93 грн. заборгованість за кредитом; - 30521,21 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 474,76 грн. штраф (процентна складова). Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 28794,88 грн., а тому заборгованість відповідача перед банком-позивачем становить 10470,02 грн. ((7768,93 + 30521,21 + 500 + 474,76) 28794,88 = 10470,02 грн.). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг (надалі Умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6. Умов , у разі невиконання зобов»язань за договором, позичальник на вимогу банку зобов»язаний виконати обов»язки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту). В пункті 8.6. Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Встановивши, що позивач, як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню Підстав для відмови в задоволенні позову в зв»язку з пропущенням строку позовної давності, та застосування строку позовної давності, як того прохала [PERSON], суд не вбачає. Мотиви наступні. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ч.5 цієї ж статті встановлено, що за зобов»язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня , коли у кредитора виникає право пре»явити вимогу про виконання зобов»язання. Пунктом\-\-\- 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною договору визначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не поінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідач не надала доказів про те, що зверталася до банку з вимогою про припинення дії договору, а отже, він кілька разів був пролонгований і кінцевий термін повернення кредиту не закінчився. Позивач звернувся до суду 23.10.2015 року, тобто в період дії договору, фактично через два роки після ухвалення рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28.11.2013 року у справі №527/2726/13-ц, а отже строк позовної давності не пропустив. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 1218 грн. , вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача .

Outcome: approved