Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 в розмірі 574606,74 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначав, що 29.07.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № М-04-08-ФО-21, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 10000,00 доларів США строком користування до 29.07.2010 зі сплатою відсотків в розмірі 21% річних. [PERSON] зобов'язався щомісяця здійснювати погашення позичкової заборгованості згідно графіку, що міститься у Додатку № 1 до кредитного договору. З жовтня 2008 року [PERSON] належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 22.01.2013 заборгованість за кредитним договором становить 574606,74 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 8814,96 доларів США, прострочена заборгованість за процентами - 7366,21 доларів США, строкова заборгованість за процентами - 107,98 доларів США, всього 16289,15 доларів США, що за курсом НБУ складає 130199,18 грн., а також нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 241629,78 грн., за прострочення сплати процентів в сумі 1870,01 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.07.2008 банком укладені договори поруки з [PERSON] - № М-094/1-П-21; з [PERSON] - № М-094/2-П-21; з [PERSON] - № М-094/3-П-21. Відповідно до умов укладених Договорів поруки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у випадку невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники. Банк неодноразово звертався до позичальника [PERSON] та поручителів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, але на теперішній час заборгованість не погашена, кредитні кошти не повернути. [PERSON], звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати Договір поруки № М-094/2-П-21 від 29.07.2008 таким, що не укладався, посилаючись на те, що висновком судово-почеркознавчої експертизи № 6357 від 28.08.2013 встановлено, що [PERSON] не підписував аркуші Договору поруки, на яких містяться істотні умови договору, що свідчить про відсутність досягнення сторонами договору істотних умов договору поруки, передбачених діючим законодавством, а тому договір поруки має бути визнаний судом не укладеним. Висновком експертизи встановлено, що [PERSON] виконав свій підпис лише на останній сторінці договору, на якій містяться пункти про припинення поруки, розгляд спорів, термін дії договору та реквізити сторін договору, що не є істотними умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. [PERSON] також звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить припинити Договір поруки № М-094/1-08-П-21 від 29.07.2008 з 16.05.2009, посилаючись на те, що укладеним договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова про дію договору до припинення зобов'язання, що забезпечується нею, суперечить ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України. Договором поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя, однак ці положення також суперечать вимогам ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України. Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON], виконання зобов'язань визначено у вигляді щомісячних платежів, складові якого зазначені у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається від дня , коли [PERSON] мав сплатити наступний щомісячний платіж, але не виконав свої зобов'язання за договором. Згідно наданої банком розрахунку загальної суми заборгованості, у банка виникло право пред'явити вимогу до позичальника та поручителів, починаючи з 16.11.2008 та протягом наступних шести місяців. Однак банк пред'явив таку вимогу до [PERSON] лише 15.06.2013, тобто вже після спливу встановленого ст.. 559 ЦК України шестимісячного строку. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив заявлений позов задовольнити; зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] просив залишити без задоволення, з підстав, викладених у його письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, посилаючись на те, що позовна заява та уточнення до неї підписані недієздатною особою, банк мав звернути стягнення на предмет іпотеки, а не нараховувати штрафні санкції, розрахунок заборгованості наданий суду у доларах США, хоча [PERSON] отримував кредитні кошти в гривні, суду не надано доказів на підтвердження направлення повідомлення про усунення порушень на адресу поручителів [PERSON] та [PERSON], вимоги банку про відшкодування судових витрат в солідарному порядку безпідставні та не ґрунтуються на законі. Суд, заслухавши пояснення з'явившихся у судове засідання сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.07.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладено кредитний договір № М-04-08-ФО-21, за умовами якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 10000,00 доларів США строком користування до 29.07.2010 зі сплатою відсотків в розмірі 21% річних. 29.07.2008 [PERSON] у відділенні філії «Слобожанське РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00 доларів США, що становить 48435,00 грн., згідно договору № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 на підставі заяви про видачу готівки № 5. [PERSON] зобов'язався щомісяця здійснювати погашення позичкової заборгованості згідно графіку, що міститься у Додатку № 1 до кредитного договору № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008. Згідно наданого представником банку розрахунку заборгованості з жовтня 2008 року [PERSON] належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором. Станом на 22.01.2013 заборгованість за кредитним договором № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 становить 574606,74 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 8814,96 доларів США, прострочена заборгованість за процентами - 7366,21 доларів США, строкова заборгованість за процентами - 107,98 доларів США, всього 16289,15 доларів США, що за курсом НБУ складає 130199,18 грн., а також нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 241629,78 грн., за прострочення сплати процентів в сумі 1870,01 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.07.2008 банком укладені договори поруки з [PERSON] - № М-094/1-08-П-21; з [PERSON] - № М-094/2-08-П-21; з [PERSON] - № М-094/3-08-П-21. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. Відповідно до умов укладених Договорів поруки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у випадку невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд не може погодитись із позицією представника позивача за зустрічних позовом [PERSON] щодо визнання договору поруки неукладеним з підстав не підписання ним деяких аркушів оспорюваного договору з наступних підстав. Так, ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У параграфі 3 глави 49 ЦК України не вставлено особливої форми укладення договору поруки. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 6357, складеним 28.08.2013, встановлено, що у договорі поруки № М-094/2-08-П-21 від 29.07.2008 підписи від імені [PERSON], розташовані на лицевій та зворотній стороні першого аркуша в рядках «поручитель» виконані не [PERSON], інші підписи на другому аркуші договору та рукописні записи від імені [PERSON], виконані саме відповідачем у справі [PERSON]. За таких обставин відсутні підстави у суду припускати можливість необізнаності [PERSON] про наявність договору поруки, його умов та покладених на поручителя зобов'язань, а тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання договору поруки № М-094/1-08-П-21 від 29.07.2008 припиненим, суд вважає їх необґрунтованими. Так, статтею 559 ЦК України визначені підстави для припинення поруки, в тому числі порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові Верховного Суду України від 18.07.2012 у справі № 6-78цс12. Пунктом 5.1 Договору поруки № М-094/1-08-П-21 від 29.07.2008 визначено, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя. Кредитним договором № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 визначений строк користування кредитними коштами до 29.07.2010, тобто строк виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 з позичальника [PERSON], а також поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] подана до Комінтернівського районного суду м. Харкова 15.06.2010, а тому відсутні підстави вважати оспорюваний договір поруки припиненим. Суд вважає, що заперечення представника відповідачів [PERSON] по суті заявлених позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ґрунтуються на припущеннях, відсутні будь-які докази на їх підтвердження. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» щодо стягнення заборгованості з відповідачів солідарно, в тому числі відповідно до умов укладених договорів поруки, за кредитним договором в частині заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення нарахованої за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № М-094-08-ФО-21 від 29.07.2008 пені в сумі 243499,79 грн., то в цій частині суд вважає за можливе застосувати положення ст. 616 ЦК України, якою передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. За таких обставин, суд вважає за доцільне з урахуванням об'єктивних обставин зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до розміру заборгованості за кредитом, яка становить 130199,18 грн. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial