Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що 08.04.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» Кредитний договір № 8/АV14-04-08,за яким останній надав їй кредит в сумі 15511 доларів США на придбання автомобіля зі строком повернення до 08.04.2015 року. Придбаний за кредитні кошти автомобіль марки Nissan, модель Micra, тип ТЗ легковий комбі, 2008 року, колір червоний, шасі (кузов, рама) №SJNFВАК 12U3029832, ідентифікаційний номер SJNFВАК12U3029832, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Кременчуцьким ВРЕР 08.04.2008 року оформлено в заставу Банку в якості забезпечення повернення кредиту, про що укладено Договір застави автомобіля № 8/АV14-04-08-Z від 08.04.2008 року. Відповідно до п.3.2.3 Кредитного договору [PERSON] зобовязалась здійснювати щомісячні ануїтетні платежі по погашенню заборгованості по кредиту згідно Графіку погашення заборгованості. Умовами кредитного договору встановлені відсоткові ставки за користування кредитом, а саме, протягом першого року користування кредитом відсоткова ставка становить 15,6 відсотків, другого 15,9 відсотків, третього 14,9, четвертого 14,7, пятого 14,3, шостого 13,3, сьомого 10,3 відсотків річних. У випадку непогашення , несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів та / або процентів або ж у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, передбачених п.5.2 Кредитного договору за користування кредитними ресурсами встановлюється процентна ставка в розмірі 15,8 процентів річних. [PERSON]Г належним чином не виконує свої зобовязання перед Банком по сплаті щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості, не сплачує відсотки за користування кредитом. 08.04.2015 року строк користування кредитом закінчився, однак грошові кошти до цього часу не повернуто та не сплачено в повному обсязі відсотки за користування кредитом. За прострочення повернення кредитних ресурсів [PERSON] зобовязана сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Станом на 25.06.2015 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року складає 6163,94 доларів США та 256433 грн. 79 коп. пені. В якості забезпечення по кредиту виступила порука [PERSON], про що укладено договір поруки № 8/АV14-04-08Р від 8.04.2008 року. Згідно п.2.1 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником зобовязання за Кредитним договором Боржник та Поручитель відповідають як солідарні боржники. Виконання зобовязання Поручителем за Договором поруки є безумовним. Враховуючи, що відповідачі належним чином не виконують умови взятих на себе зобовязань, чим істотно порушують права та інтереси банку, як кредитора, прохають суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року в сумі, еквівалентній 6163,94 долара США згідно офіційного курсу НБУ на день платежу, та зменшену суму пені за останній рік в розмірі 130500 грн. 00 коп., що загалом станом на 25.06.2015 року становить 261040,04 грн., а також понесені судові витрати. В задоволенні зустрічних позовних вимог про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним [PERSON] прохають відмовити. Відповідачка вона ж позивачка [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не визнала, свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення, що дійсно між нею та ВАТ »Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року на отримання кредитних коштів на придбання автомобіля Nissan строком з 08.04.2008 року до 08.04.2015 року та сплати процентів у розмірі, визначеному Договором. Забезпеченням виконання зобовязання виступає автомобіль, а також порука [PERSON],оформлена договором поруки від 08.04.2008 року.На власній веб-сторінці банку не має інформації про Генеральну ліцензію на видачу валютних кредитів фізичним особам за період 2008 рік, коли був оформлений спірний договір. В наявній Генеральній ліцензії від 06.10.2011 року відсутній пункт про видачу валютних кредитів на споживчі цілі приватним особам. Перед укладанням кредитного договору банк надав автосалону гарантійний лист про надання кредиту [PERSON] та був укладений договір купівлі-продажу автомобіля. 31.03.2008 року їй була надана накладна № 1006 від ТОВ «[PERSON] Авто» через ТОВ «Торговий дім «Автодім Полтава» на суму 847900 грн., з яких вона внесла предоплату на розрахунковий рахунок ТОВ «Торговий Дім «Автодім Полтава» 24.03.2008 року в сумі 8480 грн.. Відповідно до умов Договору банк мав надати їй кредитні кошти на придбання автомобіля в сумі 15511 доларів США. Відповідно до квитанції № 19 від 08.04.2008 року з рахунку № 100243409000980 від імені [PERSON] проведений платіж в сумі 76310 грн. на рахунок №2600901644006 ТОВ «Торговий Дім «Автодім Полтава» згідно накладної №1006 від 31.03.2008 року, платіж здійснений в національній валюті гривні. Дана операція не відповідає вимогам п.2.1., 2.3. договору, в якому зазначено, що банк зобовязується надати позичальнику кредитні ресурси в сумі 15511 доларів США шляхом зарахування на поточний рахунок №22302142714202, що підтверджує, що договір укладений фактично в гривнях, а вона кредитну суму коштів в доларах США не отримала. Повернення кредитних коштів вона також здійснювала в гривнях. Долари США з власності банку фактично не виходили.Отже, кредитний договір в іноземній валюті був укладений з метою прикрити дійсний договір в гривні. Із поточного договору № 22032142714202 вбачається, що банк зараховує кошти для подальшого використання за цільовим призначенням придбання автомобіля за 76310 грн.00 коп.. За її заявою з рахунку №22302142714202, що є внутрішнім обліковим рахунком банку, були перераховані кошти на рахунок № 1002 рахунок каси банку. Квитанція № 9 від 08.04.2008 року є підтвердженням видачі позичальнику псевдо готівки. Поточного рахунку 2620 відкрито не було, на відкритому Філія «Придніпровське РУ ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» рахунку код доларів США 840 відсутній.Рахунок 2203 … є внутрішнім обліковим рахунком.В тексті договору не передбачено зобовязань банку щодо відкриття рахунку в іноземній валюті та її конвертації. Отже , гроші від банку були отримані не в іноземній валюті, а в національній валюті України. Обидві сторони кредитного договору заздалегідь знали про неминучість оплати за автомобіль в гривнях та погашення кредиту. За таких умов Банк при визначенні суми боргу за кредитом та при нарахуванні відсотків повинен виходити з розміру фактично наданого кредиту у гривнях. Зміна курсу долара США жодного відношення до кредитного договору в цьому випадку мати не може. Кредитний договір за своїм змістом та текстом не відповідає законодавству України, її інтересам та волі, порушує її права та законні інтереси: при укладанні договору було порушено істотну умову договору, що стосується його предмету ( ст.524, 1054, 533 ЦК України, ст.99 Конституції України). Невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору відповідно до вимог ст.215 ЦК України. Будучи юридично обізнаним Банк скористався її юридичною необізнаністю, а тому і повинен нести всю повноту відповідальності за допущені порушення закону. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. При укладанні валютного кредитного договору Банк не мав індивідуальної ліценції, при оформленні договору запевнили її, що даний кредит є найбільш вигідним, не попередили про можливі ризики, порушивши її право на інформацію. Подальше виконання договору порушило і далі порушуватиме співвідношення її майнових інтересів, так як Банку вона повернула значно більше, ніж домовлено в день укладення Договору. Подальше виконання Договору позбавило її того, на що вона розраховувала при його укладанні отримання вигідного кредиту на придбання автомобіля. Зміст спірного кредитного договору суперечить ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Банк не повідомив її у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування. Відповідно до ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» Банк не повідомив її, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть її інтереси та вимоги, також Банк не попередив і про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладання договору.Банком також порушена ст.15 Закону України «Про захист споживача», оскільки ним не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара СГША до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання нею продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме, стійкої вартості оплати за кредит. Відповідно до ч.6 ст.19 закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Пункт 7.3 Договору містить умови, які регулюють і дають можливість внесення змін (доповнень) та розірвання Договору лише в односторонньому порядку, і лише в інтересах та з боку Банку.Кредитний договір суперечить п.8 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», він не містить порядку зміни Договору, який враховував би інтереси споживача, взагалі не містить умови про порядок припинення договору, а це є суттєвими умовами (ст.628 ЦК України),також в Договорі не міститься умов або правил, які б регулювали відповідальність Банку. Пункт 4.6 Договору надає право Банку змінювати процентну ставку за користування кредитом в односторонньому порядку, а також з власної ініціативи,повідомивши про це позичальника письмово за 7 днів до дати, коли починає діяти нова процентна ставка. Оскільки спірний договір укладений з істотними недоліками, які суперечать актам законодавства України, прохає суд визнати кредитний договір № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 рокунедійсним з моменту його укладення, застосувати наслідки недійсності правочину та застосувати односторонню реституцію, а саме, зобовязати Банк повернути їй 43006 грн.18 коп. надмірно сплачених коштів по Кредитному договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року за курсом 5.05 за один долар США, який існував на момент укладення Договору, а також понесені судові витрати. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON], вважає, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2008 року [PERSON] за письмовою заявою на отримання готівкою споживчого кредиту від 08.04.2008 року уклала з ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» Кредитний договір № 8/АV14-04-08 на суму 15511 доларів США на придбання автомобіля зі строком повернення до 08.04.2015 року. На виконання взятих зобовязань ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за заявою [PERSON] від 09.04.2015 року (а.с.117) надав їй 15511 доларів США, які вона, відповідно до квитанції № 15 від 08.04.2008 року (а.с. 116) обміняла на 76159 грн.01 коп. та придбала за кредитні кошти та власні кошти в сумі 8480 грн. та 151 грн. (квитанції № 2 від 24.03.2008 року та № 19 від 08.04.2008 року(а.с. 114-115) в ТОВ «Кий Авто» через ТОВ Торговий Дім «Автодом Полтава» по накладній № 1006 від 31.03.2008 року за 84790 грн. 00 коп. автомобіль марки Nissan, модель Micra, тип ТЗ легковий комбі, 2008 року, колір червоний, шасі (кузов, рама) №SJNFВАК 12U3029832, ідентифікаційний номер SJNFВАК12U3029832, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Кременчуцьким ВРЕР 08.04.2008 року. Відповідно до п.2.2 кредитного договору для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитним ресурсами Банк відкриває Позичальнику Позичковий рахунок № 22032142714202. Відповідно до п.3.2.3 Кредитного договору [PERSON] зобовязалась здійснювати щомісячні ануїтетні платежі по погашенню заборгованості по кредиту згідно Графіку погашення заборгованості. Умовами кредитного договору встановлені відсоткові ставки за користування кредитом, а саме, протягом першого року користування кредитом відсоткова ставка становить 15,6 відсотків, другого 15,9 відсотків, третього 14,9, четвертого 14,7, пятого 14,3, шостого 13,3, сьомого 10,3 відсотків річних. У випадку непогашення , несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів та / або процентів або ж у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, передбачених п.5.2 Кредитного договору за користування кредитними ресурсами встановлюється процентна ставка в розмірі 15,8 процентів річних. В п. 3.8 договору сторони також зазначили, що вони домовились щорічно, протягом 10 банківських днів після закінчення кожного фактичного року кредитування, а саме, до 18 квітня кожного року кредитування, проводити звіряння поточної і простроченої (якщо така виникла) заборгованості Позичальника по сплаті Ануїтетних платежів і дотримання Позичальником Графіка зниження розміру заборгованості. Позичальник зобовязаний не пізніше 10 банківських днів після закінчення кожного фактичного року кредитування зявитися в Банк з метою проведення вказаного звіряння. Відповідно до п.7.6. Кредитного Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України. В якості забезпечення повернення кредиту між банком та [PERSON] 08.04.2008 року був укладений Договір застави автомобіля № 8/АV14-04-08-Z та договір поруки № 8/АV14-04-08Р , укладений 08.04.2008 року між Філією «Придніпровське регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] і [PERSON]. Згідно п.2.1 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником зобовязання за Кредитним договором Боржник та Поручитель відповідають як солідарні боржники. Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних і індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями . Із розяснень, викладених в п.п. 10,11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року, вбачається, що банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті ( п.2 ст.3 Декрету про валютне регулювання). Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання ( отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У звязку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22.09.2011 року № 3795-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею в Україні є гривня. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використосвуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Із змісту ст. 533 ЦК України вбачається, що грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Використання іноземної валюти за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. 17.07.2007 року Банку «Фінанси та Кредит» видано Банківську ліцензію та Дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями (а.с.31-33) і Банк на момент укладення спірного Кредитного договору мав право на видачу споживчого кредиту у валюті. Пояснення [PERSON] про те, що 08.04.2008 року вона не отримувала іноземну валюту готівкою, з нею не укладався поточний рахунок 2620, що є порушенням Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.06.2004 року № 280, та Інструкції НБУ № 146 від 14.04.2000 року, що вона фактично отримала гривню, договір в іноземній валюті укладений з метою прикрити договір в гривні, що є підставою для визнання договору недійсним, не відповідають встановленим судом обставинам. Із заяви на отримання кредитних коштів готівкою (а.с. 10), кредитного договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року, договору поруки №8/АV14-04-08Р від 08.04.2015 року, договору застави № № 8/АV14-04-08-Z від 08.04.2008 року, підписаних [PERSON], вбачається, що Позичальник уклала кредитний договір на отримання іноземної валюти, заявка на отримання кредитних коштів була подана банку [PERSON] з наданням її паспорту( а.с. 117), 08.04.2008 року [PERSON] отриману іноземну валюту в сумі 15511 доларів США особисто обміняла в банку на гривню в сумі 76159 грн. 01 коп., що підтверджується квитанцією № 15 (а.с.116), всі зазначені копії квитанцій надала суду [PERSON], підтвердивши, що отримала їх в Банку. Відповідно до ст.218 ЦК України заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших атків цивільного законодавства, звичаїв ділого обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.236 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Із документів, що стосуються укладення кредитного договору, вбачається, що сторони дійшли згоди на укладення кредитного договору саме в іноземній валюті, в судовому засіданні [PERSON] також підтвердила, що укладення договору в іноземній валюті було вигідним для неї, а отже сторони спірного кредитного договору вчинили той правочин, який мали на меті вчинити, волевиявлення позичальника було вільним і відповідало його внутрішній волі. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірний кредитний договір не є удаваним. В ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про : особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з кортким описом відмінностей між ними, в тому числі, між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ( перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування,юридичне оформлення, тощо); строк, на який може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідністю, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з вимогами ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, передбаченої ч.2 ст.11 цього Закону, субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Проте ні ст.15 , ні ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено відповідальність шляхом визнання недійсним укладеного договору за таких обставин. Як вбачається із тексту кредитного договору, в ньому зазначені: предмет договору, порядок видачі та повернення Кредитних ресурсів, порядок дострокового повернення кредитних ресурсів, нарахування та оплата процентів, умови забезпечення кредиту та фінансовий стан Позичальника, відповідальність позичальника, Заключні положення, в яких, в тому числі, зазначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України, договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.. Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою Банку. Отже істотні умови кредитного договору передбачені спірним кредитним договором та розяснені позичальнику перед укладенням договору. Укладена сторонами додаткова угода № 1 від 22.03.2010 року свідчить про те, що кредитним договором передбачена можливість за взаємною згодою сторін вносити зміни до кредитного Договору, даною угодою були внесені зміни до п. 6.1 розділу 6 спірного кредитного договору. Відповідно до ст.19 ЦК України нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції та будь-яку діяльність ( дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Зазначена вище додаткова угода, позитивне вирішення заяви [PERSON]про розбивку на три частини платежу по страхуванню автомобіля, надання дозволу на право керувати транспортним засобом членам сімї [PERSON] свідчать про відсутність агресивної політики Банку відносно Позичальника [PERSON]. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року дано розяснення, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які випливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях Банку, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. По даній справі позичальником не надано доказів щодо введення її Банком оману під час укладення кредитного договору. Що стосується п.4.6 Кредитного договору про зміну процентної ставки Банком в односторонньому порядку з письмовим повідомленнямПозичальника, то дана умова договору не може бути підставою для визнання його недійсним, оскільки договір укладався 08.04.2008 року, і відповідно до статті 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності з 09.01.2009 року, даний пункт договору є нікчемним. Перед укладенням кредитного договору сторони не визнали істотною обставиною підвищення курсу долара США по відношенню до гривні. Аналізуючи докази Позичальника, суд приходить до висновку, що [PERSON] перед укладення кредитного договору оцінювала можливі валютні ризики, при належній обачливості, як зазначено в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року, мала можливість, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті, а отже твердження позичальника про несправедливі умови договору, а саме, сплату непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобовязань за договором, є безпідставними. При розгляді 11.07.2012 року справи № 6-63 цс12, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та визнання договорів недійсними, Верховний Суд України 13.07.2012 року зробив правовий висновок, згідно з яким підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, саме в момент вчинення правочину. За положеннями ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами від 07.02.2014 року при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 10481052, 10541055), статті 1819 Закону України «Про захист прав споживачів». При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до положень ст.215 ЦК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Оскільки спірний кредитний договір не суперечить ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення сторін договору було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, переконливих доказів недійсності правочину Позичальником не надано, суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічних позовних вимог про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину [PERSON] відмовити. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON]Г належним чином свої зобовязання перед Банком по сплаті щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості не виконує. 08.04.2015 року строк користування кредитом закінчився, однак грошові кошти до цього часу не повернуто та не сплачено в повному обсязі відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів [PERSON] зобовязана сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Станом на 25.06.2015 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року складає 6163,94 доларів США, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 5583,72доларів США, що станом на 25.06.2015 року згідно курсу НБУ становить 118252 грн. 13 коп., прострочена заборгованість по відсоткам 580,22 долара США, що станом на 25.06.2015 року згідно курсу НБУ становить 12287 грн. 91 коп.,а також пеня за період 25.06.2014 року по 25.06.2015 року зменшена банком з 256433 грн.79 коп. до 130500 грн., та загалом становить 261040 грн.04 коп.. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статті 553, 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що відповідачі належним чином не виконують умови взятих на себе зобовязань, чим істотно порушують права та інтереси банку, як кредитора, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору № 8/АV14-04-08 від 08.04.2008 року в сумі, еквівалентній 6163,94 долара США згідно офіційного курсу НБУ на день платежу, а також 130500 грн. пені, що загалом станом на 25.06.2015 року становить 261040,04 грн., а також понесені судові витрати.

Outcome: approved