Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

На розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Родинської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право власності на землю. В обґрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 1995 року, вона та її сестра [PERSON], є власниками житлового будинку №25 по вул. Горького у м. Родинське Донецької області. Свідоцтво видане старшим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №2202. Будинок розташованій на земельній ділянці площею 0,0584 га. На підставі рішення виконкому Родинської міської ради №29 від 23 січня 1998 року їй передано у власність земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Горького, 25 у м. Родинське Донецької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 03 квітня 1998 року. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №0307 від 03 квітня 1998 року. Позивач зазначає, що акт виданий лише на її імя, оскільки на момент приватизації земельної ділянки саме вона опікувалась будинком, до того ж сестра [PERSON] не заперечувала проти того, щоб акт був виданий лише на її імя. За рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 02 червня 2003 року домоволодіння було розділене між нею та [PERSON] по 1/2 частині кожній. Також вказує, що вона вирішила розпорядитись своєю частиною належного їм з сестрою будинку і для цієї цілі звернулась до ФОП [PERSON] для присвоєння кадастрового номеру та реєстрації земельної ділянки в системі Державного земельного кадастру. Однак, їй було відмовлено у внесені відомостей до ДЗК, оскільки подані нею документи не відповідають вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядок ведення Державного земельного кадастру, а саме: домоволодіння № 25 по вул. Горького у м. Родинське знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14 листопада 1995 року за № 2202, а державний акт на право приватної власності на землю виданий тільки на імя [PERSON], що суперечить вимогам ст. 116, 120 Земельного Кодексу України. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення яким скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії ДН, виданий Родинською міською радою від 03 квітня 1998 року на її імя. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Родинської міської ради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно\~ст. 125 Земельного кодексу України\~(в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі\~ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1\~ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 1995 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2202 (а.с. 8), реєстраційного посвідчення (а.с. 7), [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Горького, № 25. Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 серпня 2003 року (а.с. 10), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 вересня 2004 року (а.с. 9), технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 29 серпня 2005 року (а.с. 11-13), за [PERSON] визнано право власності на 51/100 частки на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Горького, № 25. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю ділянку серії ДН, виданого на підставі рішення виконкому Родинської міської Ради народних депутатів від 23 січня 1998 року за № 29 земельна ділянка, площею 0,0584 га, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Горького, № 25, належить [PERSON], для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 0307 від 03 квітня 1998 року (а.с.14). Згідно рішення № РВ-1400060942016 від 19 серпня 2016 року, виданого Управлінням Дерожгеокадастру у Красноармійському районі Донецькій області, [PERSON] відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки подані нею документи не відповідають вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядок ведення Державного земельного кадастру, а саме: домоволодіння № 25 по вул. Горького у м. Родинське знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14 листопада 1995 року за № 2202, а державний акт на право приватної власності на землю виданий тільки на імя [PERSON], що суперечить вимогам ст. 116, 120 Земельного Кодексу України. Їй було рекомендовано привести документацію із землеустрою та електронний документ у відповідність до діючого законодавства (а.с. 15). Відповідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. П.1 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого\~Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.93 року\~(чинному на час передачі земельної ділянки у власність) у приватну власність, згідно з\~Декретом КМУ від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Згідно\~ст.. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. У відповідності до ч.4\~ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, житловий будинок який розташований за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Горького, № 25, належить [PERSON] та [PERSON], тому право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку Відповідно до абз.2 п. 7\~постанов Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3ст. 152 ЗК України\~шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. І запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.. 16 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 ст. 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки на даний час порушуються права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий державний акт на право приватної власності на землю підлягає визнанню судом недійсним та скасуванню. Згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів про право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорі оренди землі, затверджено\~Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, зі змінами і доповненнями, виправлення в державному акті не допускається. Крім того, 01.01.2013 року набули чинності зміни до\~Земельного кодексу України, зокрема ст.. 126 викладена в новій редакції, а саме право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01 січня 2013 року. Відповідно до\~ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, якими порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved