Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого звернувся до суду з позовом до [PERSON] , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення 7600,00 грн. заборгованості відповідно до Угоди про надання цільового пільгового державного кредиту про здобуття вищої освіти № 86 від 17.12.2010 р.,874,00 грн. - відсотки за користування кредитом,1296,86 грн. пені по кредиту та відсоткам, 1195,81 грн. інфляційних нарахувань, посилаючись на те, що на підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. № 916 між Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового державного кредиту № 86 від 17.12.2010р. для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» на напрямом підготовки (спеціальністю) «Правознавство», (код 7060101) за денною формою навчання у розмірі 7600,00 грн. на 2010-2011 навчальний рік. Згідно п. 3.3, 6.1 Угоди № 86 від 17.12.2010 р. та п. 22 Порядку №916, відповідач зобов`язаний протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, повернути через позивача суму кредиту із сплатою 3% річних за користування кредитом до державного бюджету України, з виплатою щороку 1/15 частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним, чого зроблено не було. Ухвалою суду від 02.10.2017 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, з викликом (повідомленням) сторін, копії якої направлені учасникам справи. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був оповіщений належним чином, причини своєї неявки не повідомив. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Установлено, що на підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. № 916 між Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового державного кредиту № 86 від 17.12.2010р. для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» на напрямом підготовки (спеціальністю) «Правознавство», (код 7060101) за денною формою навчання у розмірі 7600,00 грн. на 2010-2011 навчальний рік.(а.с.16-17) 08.12.2010р. розпорядження Кабінету Міністрів України № 2213-р Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» (а.с.10). 04.12.2013р. наказом Міністерства освіти і науки України № 1697 Національний університет «Юридична Академія України імені Ярослава Мудрого» перейменовано на Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого (а.с. 9). Відповідно до розділу І укладеного договору Університет надав Відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в повному обсязі, а саме: за Угодою № 86 від 17.12.2010р. в сумі 7600,00 грн. Згідно п. 3.3, 6.1 Угоди № 86 від 17.12.2010 р. та п. 22 Порядку №916, відповідач зобов`язаний протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, повернути через позивача суму кредиту із сплатою 3% річних за користування кредитом до державного бюджету України, з виплатою щороку 1/15 частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Наказом ректора від 22.06.2013 р. № 313-С відповідача відраховано з Університету, як такого, що закінчив навчання ОКР «Бакалавр» та видано диплом Бакалавра про базову вищу освіту за напрямом підготовки «Правознавство» та здобуття кваліфікації бакалавра юриста, серія ХА №45773494 від 22.06.2013 р. (а.с.12) Наказом ректора від 31.05.2014 р. № 251-С відповідача відраховано з Університету у зв`язку із закінченням навчання та видано диплом «Магістра» про повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації юриста-магістра, серія ХА № 46705747 від 31.05.2014 р.(а.с.14) Таким чином, університет виконав свої обов`язки передбачені Угодою № 86 від 17.12.2010 р. Відповідач, починаючи з 2014 року зобов`язаний щороку сплачувати позивачу згідно Угоди № 86 від 17.12.2010 р., кредит у сумі 506,64 грн. та відсотки за користування ним. Проте відповідач своїх зобов`язань по поверненню кредиту не виконує належним чином. Жодних довідок чи інших документів, які б свідчили про виникнення у Відповідача права на відстрочення сплати кредиту або наявність обставин, що є підставою для звільнення його від повернення кредиту, відповідачем позивачу не надавались. Оскільки відповідач ухиляється від повернення кредиту та відсотків за користування ним, позивачем, відповідно до п. 7.2 укладеної Угоди, нараховувалась пеня у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої суми в строк та інфляція відповідно розрахунків (а.с.18-21, 57-61). Позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги добровільно виконати узяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу згідно укладеної угоди від 26.03.2015р., № 128-15-415, від 10.12.2015р. № 128-15-1844 (а.с.22-23). Цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти було надано Відповідачу за рахунок коштів державного бюджету, тому сума заборгованості за кредитом має бути повернута до Державного бюджету України через вищий навчальний заклад. Заборгованість Відповідача рахується як дебіторська заборгованість в бухгалтерській та фінансовій звітності Позивача та є недотриманням коштів Державним бюджетом України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 03.02.2016 р. (справа за № 6-18цс16), у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованим процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно статтей525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд, враховуючи, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума обумовлених угодою коштів підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з оплати освітньої послуги, то сума боргу за кредит з урахуванням індексу інфляції у розмірі 7 600 грн., відсотки за користування кредитом - 874,00 грн., пеня по кредиту та відсоткам у сумі 1 296,86 грн., інфляція - 1195,18 грн. станом на 14.03.2018р. розрахована відповідно до пункту п.п. 3.3, 6.1, 7.2 укладеної угоди, також підлягають стягненню в примусовому порядку. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved