Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВДВС Лубенського МРУЮ, ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», у якому прохає звільнити з-під арешту квартиру загальною площею 64,20 кв.м,, житловою площею 37,90 кв.м, яка знаходиться [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30 січня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 25000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2027 року. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань 30 січня 2007 року банк та [PERSON] уклали договір іпотеки, запис про який внесено до державного реєстру іпотек. Згідно з договором [PERSON] надав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 19.12.1013 року були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. Державним виконавцем ВДВС Лубенського МРУЮ 13.04.2011 року та 15.02.2010 року, в межах виконавчого провадження №25936871 по виконанню судового наказу №2-н-499 від 18.02.2011 року та виконавчого провадження №13789339 по виконанню виконавчого листа №2-730 виданого 06.07.2009 року Лубенським міськрайонним судом, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони його відчуження в межах суми боргу. На думку позивача право застави виникло у банку раніше, ніж були винесені постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, сума заборгованості [PERSON] перед банком значно перевищує вартість предмету застави, а тому державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохає суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Представник відповідача - Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго», Омельченко О.М., надав письмове пояснення, згідно якого у ВДВС Луьенського МРУЮ на виконанні перебуває два виконавчих провадження, ВП №25936871 та ВП 13789339, про стягнення з [PERSON] на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 4326,05 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а також заборгованості з теплопостачання в сумі 4383,75 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. Станом на 18.12.2015 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» всупереч вимогам ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» не отримувало жодних виконавчих документів, які б інформували підприємство про хід виконання судових рішень. Також, в поясненнях зазначено, що заборгованість за послуги з теплопостачання [PERSON] по виконавчим провадженням ВП №25936871 та ВП 13789339 станом на 18.12.2015 року відсутня. В судовому засіданні зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, наразі [PERSON] не має заборгованості перед підприємством. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 25000 доларів США, з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2027 року. /а.с.6-8/ У забезпечення виконання кредитних зобов'язань 30 січня 2007 року банк та [PERSON] уклали договір іпотеки, запис про який внесено до державного реєстру іпотек. Згідно з договором [PERSON] надав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] /а.с.9-10/ Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 19.12.1013 року, яке набрало законної сили, задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. /а.с.12-13/ Водночас, постановою державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ від 15 лютого 2010 року ВП №13789339 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-730 виданого 06.07.2009 року Лубенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» 4383,75 грн. заборгованості по сплаті за спожиту теплову енергію станом на 01.03.2009 року та 30 грн. за ІТЗ цивільної справи, а всього 4413,75 грн., накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення 4413,75 грн. /а.с.14/ Крім того, 13.04.2011 року постановою держаного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ ВП №25936871 при примусовому виконанні судового наказу №2-н-499 виданого 18.02.2011 року Лубенським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» 4326,05 грн. заборгованості по сплаті за спожиту теплову енергію, 30 грн. за ІТЗ розгляду справи в суді, а всього 4356,05 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] та накладено заборону відчуження у межах суми звернення стягнення 4356,05 грн. /а.с.15/ Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України № 898-ІV «Про іпотеку» (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказана правова позиція викладена в Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, проведеному ВСУ 01.02.2015 року. Враховуючи, що право застави на квартиру [ADDRESS], належну [PERSON], виникло у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно договору іпотеки 30 січня 2007 року, тобто до винесення судових рішень про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», вартість предмета застави є меншою за розмір заборгованості [PERSON] перед банком-заставодержателем, зважаючи на пояснення представника ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», який зазначив, що наразі [PERSON] немає непогашеної заборгованості перед підприємством, суд вважає, що заявлена позовна вимоги про звільнення з-під арешту переданої в іпотеку квартири, підлягає задоволенню. Водночас, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині до відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, оскільки останній не є належним відповідачем по справі. Зокрема, згідно розяснень, що містяться в п.4 ППВСУ N 6 від 27.08.76 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що гуртуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Outcome: partial