Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради звернулися до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати батьківські обов`язки відносно своїх неповнолітніх дітей виконує не належним чином, розвитком та виховання дітей не займається, зловживає спиртними напоями, державну допомогу на дітей витрачає не за призначенням. Діти необхідними одягом, взуттям, продуктами харчування не забезпечені. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні роботи, проте такі роботи результатів не дали. 14 червня 2021 року на засіданні виконавчого комітету П`ятихатської міської ради прийнято рішення про відібрання малолтініх дітей від матері [PERSON] , діти тимчасово влаштувані до дитячого відділення комунального некомерційного підприємства «П`ятихатська центральна міська лікарня» П`ятихатської міської ради. У зв`язку з вищевикладеним, просять відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від їх матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, передати малолітніх дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області для подальшого влаштування дітей у сімейні форми виховання; стягнути з [PERSON] на користь державного чи/або комунального закладу, прийомної сім`ї, дитячого будинку сімейного типу опікуна (піклувальника), де будуть перебувати діти, аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягненням повноліття дітей. Позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява з прханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтрмиує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на її офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомила/а.с.7/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження/а.с.10,11,12,13/. Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька/а.с.14,15,16,17/. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року по справі № 190/186/20 провадження № 2/190/235/20 у задоволені позову органу опіки та піклування П`ятихатської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав для позбавлення батьківських прав/а.с.50-51/. Згідно копії акту обстеження умов проживання по [ADDRESS] за вказаною адресою проживають [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в будинку брудно, розкидані речі; відсутні запаси продуктів харчування. На час обстеження [PERSON] перебувала в будинку з посторонніми особами в стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно, діти були брудні та голодні, умови для належного існування та виховання дітей відсутні/а.с.22/. 01 квітня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, [PERSON] винесене усне попередження про відповідальність щодо незабезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання своїх дітей/а.с.23/. Відповідно до копій постанов П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2021 року №190/706/21, від 24.06.2021 року № 190/819/21 та № 190/817/21 [PERSON] притягувалася до адміністравної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП, ст. 173 КУпАП/а.с.142,143,144/. 14 червня 2021 року згідно рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 86 вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] ; дітей тимчасово влаштувати до дитячого відділення комунального некомерційного підприємства «П`ятихатська центральна міська лікарня» П`ятихатської міської ради/а.с.34/. Відповідно до частини третьої статті 51Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Так, із системного аналізу зазначених норм права слідує, що як позбавлення батьківських прав, так і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. За таких обставин, беручи до уваги те, що діти перебувають на обліку в органі опіки та піклуванні, відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків щодо виховання дітей, свідомо нехтує батьківськими обов`язками, а також беручи до уваги реальну загрозу здійснення протиправних дій відносно дітей (бродяжництво), суд приходить до висновку про те, що залишення дітей у матері є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Суд, ураховуючи обставини справи та вимоги сімейного законодавства, вважає достатнім розмір аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь її дітей, у розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу). Таким чином, за наявності передбачених законом підстав для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей суд вважає, що позовні вимоги органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: approved