Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPV0RX06060091 від 25.12.2006 року у розмірі 43146 грн. 04 коп., також просить стягнути з відповідача сплачені судові витрати у розмірі 1378,00 грн. До початку судового засідання представник відповідача [PERSON] надала заяву, в якій просить розглядати справу за відсутністю представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідача [PERSON] з позовом не згодна, в своїх запереченнях проти позову посилається на п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)( додаток до позову № 4) встановлено строк позовної давності для стягнення всіх видів платежів тривалістю 5 років. Згідно заяви кредит є строковим і має чітко встановлену дату виконання 24.12.2007 р. Отже перебіг позовної давності було розпочато саме 24.12.2007 р. і відповідно закінчено 24.12.2012. Вважає, що станом на день подання позову 08.04.2016 р. строк позовної давності сплинув. Вважає правомірною лише суму основної заборгованості за кредитом ( заборгованість за тілом) в розмірі 1002,91 грн., інші суми позивачем не обґрунтовані. Також зазначила, що виплатили всю суму кредиту у 2007 р., однак квитанцій на підтвердження цього не має. Окрім того ніяку Анкету-заяву, у п.п. 1.1.7.31 якої зазначено, що строк позовної давності стосовно повернення кредиту становить 50 років, у 2011 році вона не підписувала. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між [PERSON]та ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір №ZPV0RX06060091, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит у розмірі 1302,40 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі та в межах укладеного Договору, згідно Анкеті-заяві від 25.12.2006 р. банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 1302,40 грн. на строк 12 місяців, тобто з 25.12.2006 р. по 24.12.2007 р., яка має підпис позичальника, представника банку, реквізити та підпис сторін, а також ідентифікуючи ознаки на предмет їх невідємності від Заяви позичальника. Відповідач повернула всю суму кредиту у 2007 р., тобто до закінчення строку дії Договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому, згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, оскільки [PERSON] зобовязалась повністю повернути отримані кошти в строк до 24.12.2007 р., саме з цієї дати починає перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, і тому, щодо основного зобовязання, а відповідно і щодо додаткового, строк позовної давності сплив 25.12.2010 р. Зазначені висновки також узгоджується з правовою позицію, ухваленою Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14. З позовом про стягнення кредитної заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду 25.04.2016 р. При цьому, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] у запереченнях проти позову, заявляє відповідне клопотання, у звязку з чим до позовних вимог підлягає застосуванню строк позовної давності. Щодо строку позовної давності - 50 років, заявлених у п.п. 1.1.7.31 Анкети-заяви від 06.09.2011 р. окрім того, що відповідач заявила, що такої Анкети-заяви взагалі не підписувала, у копії анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват-Банку, наданої до матеріалів справи ( а.с. 46). не має підпису голови правління банку, його реквізитів, відсутня і дата складання та підпис зі сторони Банку. Таким чином, підстав вважати, що банком отримана згода [PERSON] Л,С. на укладення кредитного договору з урахуванням вказаних Умов, на які посилається позивач, немає, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки Заявою позичальника, строк виконання зобовязань за якою встановлений 24.12.2007 р. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, враховуючи, що кредитним договором не передбачена збільшена позовна давність за вимогами про стягнення кредитної заборгованості у порівнянні з встановленою трирічною давністю, тому суд дійшов висновку про пропуск строку позовної давності, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed