Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 101842,43 грн. та суму судових витрат у розмірі 1762.00 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 червня 2012 року [PERSON], підписавши анкету-заяву отримала кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 31 січня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 101842,43 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить - 3085,23 грн., заборгованість за процентами - 93331,37 грн., заборгованість по пені та комісії - 100,02 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 4825,83 грн., яку відповідач в добровільному порядку не погашає, в зв'язку з чим, позивач просив стягнути вказані кошти у судовому порядку. Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши 12 червня 2012 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] приєдналася до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, факт чого спростований не був. Укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноруч його підписали, взявши на себе зобов'язання виконувати його належним чином. Зі змісту заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного між ними 12 червня 2012 року договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] 12 червня 2012 року грошові кошти у розмірі 3200 грн., що підтверджується заявою та не оспорюється відповідачем. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом , відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений договором строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, відповідач брав на себе зобов'язання на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.06.2012 року укладеного між банком та [PERSON], в порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, останній не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2018 року має заборгованість - 101842, 43 грн., яка складається з наступного: 3085,23 грн. - заборгованість за кредитом; 93331,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 4825,83 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами, не спростованими відповідачем, підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків згідно умов договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 101842,43 грн. відповідають умовам укладеного між сторонами договору та не суперечать законодавству, отже є такими, що підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини підтверджуються : -розрахунком заборгованостіза кредитним договором ( а.с. 8-9); -копією заяви позичальника ( а.с.10); -витягом з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою ( а.с. 11-35); -копією паспорта відповідача ( а.с. 36); -іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи. За правилами ч. 7 ст.135 ЦПК України, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу. Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № PROM5BEAAD від 15.02.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позовної заяви до Баришівського районного суду про стягнення з [PERSON] боргу сплачено 1762 грн., які підлягають беззаперечному відшкодуванню.

Outcome: approved