Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення з будинку, який є предметом іпотеки, розташованій за адресою м. Маріуполь, вулиця Волниста, будинок № 43. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.12 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MRM0GL0000000002, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 59700 доларів США, строком до 19.12.2017 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 19.12 2007 року між цими ж сторонами укладено договір іпотеки № MRM0GL0000000002, відповідно до якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно у вигляді житлового будинку, загальною площею 97,00 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., який розташований за адресою:Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Волниста будинок 43. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки відповідач в порушення умов договору та норм закону свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.03.2011 року винесено рішення, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Однак відповідачі в добровільному порядку протягом одного місяця не виїхали з будинку, що є предметом іпотеки, у звязку з чим представник позивача звернулась до суду з зазначеним позовом та просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку (предмет іпотеки), який розташований за вищевказаною адресою. Протягом розгляду справи судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 березня 2011 року вирішений позов про виселення [PERSON] з будинку № 43 по вулиці Волнистій у м. Маріуполі, тому суд ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11 серпня 2015 року закрив провадження в цій частині позовних вимог позивача на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України, та розглянув позовні вимоги в частині виселення з будинку, який є предметом іпотеки, відповідача [PERSON] Представник позивача до суду не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та у разі неявки відповідачів, належним чином повідомлених про день та час слухання справи, просила суд ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час слухання справи до суду не зявився, тому суд з урахуванням позиції представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, розглянув справу без присутності відповідача у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ «Приват Банк» про виселення [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MRM0GL0000000002, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 59700 доларів США, строком до 19.12.2017 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.12 2007 року між цими ж сторонами укладено договір іпотеки № MRM0GL0000000002, відповідно до якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно у вигляді житлового будинку, загальною площею 97,00 кв.м., житловою площею 44,00 кв.м., який розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Волниста, будинок 43. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2011 року ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], [PERSON], яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MRM0GL0000000002 від 19.12.2007 року у розмірі 54179,70 доларів США звернено стягнення на будинок за адресою м. Маріуполь, вулиця Волниста, № 43 шляхом його продажу, продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладенням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою з собою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселено [PERSON] та [PERSON], які мешкають в будинку № 43 по вулиці Волнистій у м. Маріуполі (а.с.10-11). Відповідно до довідки Орджонікідзевського районного відділу ГУ ДМС у м. Маріуполі в будинку № 43 по вулиці Волнистій у м. Маріуполі зареєстрований [PERSON] ( а.с.23). Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку»звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно. їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Так, у січні 2015 року банком замовним листом направлялось повідомлення за адресою мешкання [PERSON] про необхідність протягом місяця з дня отримання вимоги, добровільно звільнити нерухоме майно: будинок № 43 по вулиці Волнистій у м. Маріуполі Донецької області разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями, а також про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки. Але відповідач на пред'явлені вимоги не відреагував, порушення не усунув. Отже, вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» банком виконані в повному обсязі, після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, відповідачу направлена вимога про добровільне звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, оскільки він не звільнив будинок добровільно, банком подано позовну заяву до суду про його виселення. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про виселення відповідача [PERSON] з будинку № 43 по вулиці Волнистій у м. Маріуполі, яка є предметом іпотеки, підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved