Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Національний музей «Меморіал жертв голодомору» звернувся до суду із вимогами до відповідача, та просить стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 38 400,00 грн., завдану нею під час виконання трудових обов'язків. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем свого проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку, причина неявки суду не відома. Представника третьої особи подав заяву, якою підтримав вимоги позивача, пред'явлені до відповідача. Судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 01 червня 2013 року наказом №33/1-К [PERSON] була прийнята на посаду організатора екскурсій 1 категорії. 31 травня 2013 року наказом №99 покладено обов'язки касира квиткового господарства музею. З 31 травня 2013 року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 1 квітня 2015 року звільнена наказом №30- К за згодою сторін. 14 серпня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в м. Києві відповідно до п. 1.3.2.4. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Національного музею «Меморіал пам'яті жертв голодоморів в Україні» за період з 01.01.2013 року по 01.07.2015 року, якою встановлено порушення законодавства, а саме п.2.6 «Положення про ведення касових операцій в Україні» затвердженого постановою правління Національного банку Україні від 5.12.2004 №637. Протягом 2013 та 2014 року виконуючи - обов'язки касира Відповідачкою було не в повній сумі оприбутковано виручку від реалізації вхідних квитків та екскурсійних путівок внаслідок чого виявлена нестача грошових коштів в сумі 38 400,00 гривень, що відображена в акті ревізії від 14.08.2015 року №04-30/1350 Державною фінансовою інспекцією в м.Києві. Відповідно до ст. 130 працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідачці було надіслано листа з пропозицією відшкодувати збитки в добровільному порядку, проте дій для врегулювання спору в добровільному порядку . Статтею 134 Кодексу Законів про працю України передбачено відповідальність працівника який несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved