Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Парафіївське споживче товариство Ічнянської райспоживспілки звернулося до суду із зазначеним позовом з посиланням на те, що 16 січня 2013 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» (Далі-Спілка) був укладений договір про відкриття кредитної лінії на суму 40 000 грн для організації власного бізнесу. Того ж дня [PERSON], яка на той час працювала головним бухгалтером Парафіївського споживчого товариства, з метою забезпечення вказаного договору, уклала договір застави майнової поруки від імені товариства про заставу рухомого майна (товарів в обігу). Вважає, що договір застави був укладений з грубим порушенням закону, так як нотаріально не посвідчувався, крім того, [PERSON] не мала повноважень його підписувати, а передача майна споживчого товариства проводилась всупереч ст. 49 Статуту товариства, без загальних зборів і таке рішення взагалі не приймалось, тому просить визнати договір застави майнової поруки від 16 січня 2013 року, укладений між кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» в особі Шаповаленка І.І. та Парафіївським споживчим товариством Ічнянської райспоживспілки про заставу рухомого майна (товарів в обороті), що належить Парафіївському споживчому товариству, недійсним з дати його укладення. Представники позивача Яцеленко О.Г. та Кудреватих І.І. у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що кредит у спілці брався вимушено для того, щоб погасити борг по ПДВ, крім того планувалось відкрити ще одне відділення у магазині для продажу м»яса. Кредит було видано на фізичну особу, тобто на неї, оскільки спілка на юридичних осіб такого кредиту не давала. Договір застави майнової поруки підписувала бухгалтер [PERSON]. Всього було витрачено кредитних коштів у сумі 35 000 грн, з яких 15 000 грн пішло на закупку товару через ФОП [PERSON], а 20 000 грн пішло на погашення суми ПДВ. При вирішенні питання передачі товарів в обороті під заставу вона обговорювала це питання у телефонному режимі із [PERSON] та [PERSON], які дали згоду, про що вона виготовила відповідний протокол зборів правління, де замість [PERSON], за згодою останньої, поставила свій підпис. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась та надала заяву про розгляд справи за відсутності. Представник третьої особи Хропата В.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, так як кредитний договір був укладений між Спілкою та [PERSON], а договір застави майнової поруки був укладений із бухгалтером товариства [PERSON], щоб у майбутньому не виникало ніяких претензій, при цьому витребовувались всі необхідні документи, які були враховані при укладенні договору застави. Представник третьої особи Бунін А.Ю. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з посиланням на ст. 241 ЦК України, так як [PERSON], отримавши кредитні кошти, направила їх для підтримки фінансового стану товариства, з яких 20 000 грн були надані товариству, як поворотна фінансова допомога, що свідчить про схвалення даного правочину товариством. Заслухавши осіб, які з»явилися у судове засідання, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2013 року між Спілкою та [PERSON] був укладений кредитний договір на умовах надання кредиту частинами (відновлювальна кредитна лінія) на суму 40 000 грн для організації власного бізнесу (а.с. 54-56). У забезпечення зазначеного договору 16 січня 2013 року між Спілкою та Парафіївським споживчим товариством був укладений договір застави майнової поруки з метою забезпечення вимог, що можуть виникнути у майбутньому (а.с. 23-24). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Як видно з позову позивач відповідачами по справі зазначив [PERSON] та [PERSON]. Із копії договору застави вбачається, що він укладений між Кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» та Парафіївським споживчим товариством, тобто відповідачами по справі є фізичні особи, які не є стороною договору, а тому позов поданий до неналежного відповідача, у зв»язку з чим у позові необхідно відмовити, при цьому судом враховано, що представники позивача у судовому засіданні заперечували проти заміни неналежних відповідачів: [PERSON] та [PERSON] належним відповідачем - Кредитною спілкою «Гарантія-Кредит», а також проти залучення її як співвідповідача.

Outcome: dismissed