Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.10.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № NKUCAR10410238, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 12\~020,88 доларів США на термін до 05.10.2015 р., а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Згідно вказаного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач не надавав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 06.04.2016 р. має заборгованість в сумі 68\~086,27 доларів США. Тому позивач просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.\~1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 06.10.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № NKUCAR10410238, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 12\~020,28 доларів США на строк до 05.10.2015 р., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,00 % на рік, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, відповідно до умов договору. Згідно з вказаним договором погашення заборгованості повинно здійснюватися в такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Вказані обов'язки за кредитним договором відповідач не виконав. Вищезазначеним договором передбачено, що у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених статтями та договором, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення; у випадку порушення позичальником зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених у статтях договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100 % від вартості предмета застави, яка зазначена у статті договору; у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених у статтях договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 25 % від вартості предмета застави, яка зазначена у статті договору; у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених у статті договору (у частині пошуку покупця), останній сплачує банку штраф у таких розмірах: 3 % від вартості предмета застави, яка зазначена у статті договору, якщо виконання зобовязання було прострочено понад один день, 5 % від вартості предмета застави, яка зазначена у статті договору, якщо виконання зобовязання було прострочено понад пятнадцять днів. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 06.04.2016 року сума заборгованості за Договором складає 68\~086,27 дол. США, а саме: 13\~503,79 дол. США заборгованість за кредитом; 5\~259,53 дол. США заборгованість за відсотками; 1\~289,18 дол. США. заборгованість з комісії; 44\~782,43 дол. США загальна сума нарахованої пені; 9,59 дол. США. штраф (фіксована частина); 3\~241,75 дол. США. штраф (відсоток від суми заборгованості). Таким чином, за розрахунком позивача заборгованість за Договором, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановлених Національним банком України станом на 06.04.2016 р., становить 1\~775\~008,96 грн., а саме: 352\~043,81 грн. заборгованість за кредитом; 137\~115,95 грн. заборгованість за відсотками; 33\~608,92 грн. заборгованість з комісії; 1\~167\~477,95 грн. загальна сума нарахованої пені; 250,00 штраф (фіксована частина); 84\~512,33 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості). Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно\~зі ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved