Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 23 грудня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~13\~жовтня 2014\~року [PERSON]\~звернулась до\~суду із\~вищезазначеним позовом\~до [PERSON],в якому вказала, що 24 червня 2014 року близько 16 год. 15 хв. вона знаходилась на городі, що розташований в смт. Розівка Розівського району Запорізької області між домоволодіннями №12 по вул. Кірова, яке належить позивачу, та №85 по вул.Герцена, яке належить відповідачу, де між сторонами відбулася сварка. Позивач вказала, що на городі в присутності [PERSON] без повідка та намордника знаходилась його собака - німецька вівчарка на прізвисько «Дік», яка під час сварки кинулась на [PERSON], вкусивши останню за руку, в результаті чого їй було заподіяно тілесні ушкодження. Після нападу собаки позивачку було доставлено в лікарню, де їй була надана медична допомога. В подальшому вона перебувала на амбулаторному лікуванні та перенесла одну операцію по заживленню рани. При цьому, позивач вказала, що [PERSON] навмисно цькував на неї собаку. На час звернення до суду рана повністю загоїлася, проте [PERSON] не може в звичайному для себе режимі займатись домашнім господарством через постійний біль в травмованій руці. Крім того, позивач вказала, що після нападу собаки вона перенесла стрес, внаслідок чого втратила спокій та сон, постійно відчуває страх перед сусідським собакою. Посилаючись на вказане, позивач прохає стягнути з відповідача [PERSON] завдану їй матеріальну шкоду на загальну суму 1932 грн. 31 коп., де 1140 грн. 56 коп. витрати на лікування пошкодженої руки, 791 грн. 75 коп. витрати на придбання бензину для здійснення поїздок у відповідні установи, а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.. Також, у заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила судові про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, прохала їх задовольнити, надавши судові відповідні пояснення. Позицію позивача [PERSON] підтримав її представник [PERSON], надавши судові відповідні пояснення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив судові про те, що він позов не визнає, мотивуючи тим, що [PERSON] самостійно зайшла з боку городу на територію його домоволодіння, де він вигулював без намордника і повідка належну йому собаку - німецьку вівчарку на прізвисько «Дік» віком близько трьох років та масою тіла приблизно 30 кг, яка привита, але не зареєстрована у встановленому порядку. Відповідач підтвердив, що між сторонами дійсно відбулася сварка, під час якої [PERSON] постійно розмахувала руками, чим саме і спровокувала напад собаки. Разом з тим, [PERSON] пояснив, що [PERSON] зайшла на територію його домоволодіння через неогороджену ділянку подвіря довжиною близько 2 метрів, а інша частина території домоволодіння, де немає господарських будівель, огороджена шифером висотою лише приблизно 1,1 метра. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, а також пояснення відповідача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як встановлено\~з матеріалів\~справи та\~не заперечувалось\~сторонами,\~[PERSON]\~є власником трирічної\~собаки -\~німецької вівчарки\~за кличкою\~«Дік» з\~масою тіла\~приблизно 30\~кг,\~яка привита,\~але не\~зареєстрована у\~встановленому виконавчим\~органом селищної\~ради порядку. \~ \~ \~ \~24 червня 2014 року близько 16 год. 15 хв. [PERSON] перебувала на городі, що розташований в смт. Розівка Розівського району Запорізької області між домоволодінням №12 по вул. Кірова, яке належить позивачу, та домоволодінням №85 по вул.Герцена, яке належить відповідачу, де між сторонами відбулася сварка, під час якої на город вибігла собака відповідача. При цьому, собака, яка була без намордника і повідка, накинулася на [PERSON] та вкусила її за руку. \~ \~ \~ \~Після укусу собаки позивача [PERSON] було доставлено до Розівської центральної районної лікарні Запорізької області, де їй була надана перша медична допомога. В подальшому, позивач перебувала на амбулаторному лікуванні та перенесла одну операцію по заживленню рани. Згідно висновку експерта №289-Д, яка була проведена 06 серпня 2014 року, у [PERSON]\~бли виявлені\~рани на\~лівому плечі,\~які не\~є небезпечними\~для життя\~пошкодженнями,\~проте призвели\~до тривалого\~розладу здоровя\~строком більше\~21\~дня,\~а тому\~кваліфікуються як\~середнього ступеню\~тяжкості.\~Після первинної\~хірургічної обробки\~ран,\~достовірно судити\~про механізм\~їх виникнення\~не виявляється\~можливим,\~проте не\~виключається можливість\~їх виникнення\~від \~дії зубів\~собаки і\~при обставинах,\~вказаних оглянутою\~ (а.с.46-48). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон), особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; та ч.9 даної статті Закону - фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. \~ \~ \~ \~Крім того, частиною 4 статті 12 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. У відповідності з вимогами ст.1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою вищезазначеної статті ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Із пояснень позивача і показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що собака відповідача [PERSON] не перебувала на привязі або у закритому приміщенні чи вольєрі, що призвело до порушення з боку відповідача [PERSON] тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах УРСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року, які діють на даний час. Таким чином, відповідач, утримуючи собаку в своєму дворі, не дотримався відповідних правил, що призвело до спричинення позивачу тілесних ушкоджень від укусу собаки. Посилання відповідача на те, що [PERSON] самостійно без його згоди зайшла на територію належного йому домоволодіння, де фактично і виникла суперечка між сторонами та фактично були спричинені їй тілесні ушкодження, спростовуються як поясненнями самої позивачки, так і показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні вказала, що сварка між сторонами відбувалась на середині городу, розташованого між домоволодіннями сторін, при цьому свідок зазначила, що в той же час по городу без догляду бігав собака [PERSON]. \~ \~ \~ \~Разом з\~тим,\~посилання позивача\~на те,\~що [PERSON]\~цькував на\~неї собаку,\~не підтверджені\~будь-якими\~доказами,\~та навпаки,\~спростовуються \~постановою про\~закриття кримінального\~провадження від 19 вересня 2014 року, відповідно до якої, доказів цькування собаки на потерпілу [PERSON] з боку господаря собаки [PERSON] під час досудового розслідування здобуто не було, тобто відсутні дані, які б вказували, що [PERSON] свідомо та умисно використовував собаку, як знаряддя злочину для спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. За таких обставин ознак кримінального правопорушення в діях [PERSON] не встановлено, але вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.14-16,44). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з наданих фіскальних чеків, позивачем на придбання медичних препаратів, необхідних для лікування пошкодженої руки, витрачено 1140 грн. 56 коп., на пальне для проїзду до лікарні було витрачено 591 грн. 88 коп., а разом 1732 грн. 44 коп. (а.с.8-13,61-66). \~ \~ \~ \~Щодо чеку №1420 від 05 серпня 2014 року на суму 199 грн. 87 коп. (а.с.12), наданого позивачем на підтвердження витрат, повязаних із придбанням бензину для поїздки в лікарню чи в будь-яку іншу установу у звязку із отриманими ушкодженнями руки, слід зазначити, що [PERSON] не доведено факту таких витрат у вказаний період в цілях лікування. З огляду відсутності доказів відвідування позивачем лікувальних закладів чи інших установ в цей час суд не приймає вказаний чек у якості належного доказу на підтвердження понесених позивачем втрат у звязку із отриманими ушкодженнями руки, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Що стосується заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн. суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень п.5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесеному нею фізичному болю, душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується як поясненнями позивача, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок у відшкодування спричиненої моральної шкоди 1500 грн.. Відповідач [PERSON], усно заперечуючи проти позовних вимог [PERSON], у будь-якій формі не надав доказів, які б підтверджували його невинуватість у спричиненні позивачеві пошкоджень його собакою, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України. За таких обставин суд при розгляді справи обмежився доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається [PERSON] як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1732 грн. 44 коп. та моральної шкоди в сумі 1500 грн.. В іншій частині в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов [PERSON]П задоволено частково, суд, згідно положень ст.88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати в сумі 254 грн. 94 коп., виходячи з розрахунку: (1732 грн. 44 коп. (розмір задоволених позовних вимог майнового характеру) * 243 грн. 60 коп. (сума сплаченого судового збору) / 1932 грн. 31 коп. (розмір заявлених позовних вимог майнового характеру) = 218 грн. 40 коп.; (1500 грн. (розмір задоволених позовних вимог моральної шкоди) * 243 грн. 60 коп. (сума сплаченого судового збору) / 10000 грн. (розмір заявлених позовних вимог моральної шкоди) = 36 грн. 54 коп.. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial