Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах яких подано позов. Від народження дітей і по даний час відповідачка участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їй утримання не надає. Вказує, що діти перебувають на повному утриманні третьої особи [PERSON] , яка є їх бабусею. Вона самостійно піклується та виховує онучок. З вказаних підстав позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Представниця позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Надала Висновок органу опіки та піклування Заставнівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав який підтримала. [PERSON] , будучи третьою особою в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в інтересах яких подано позов це її онуки, які від народження і по даний час проживають з нею. Вона їх виховує, піклується про них, забезпечує усім необхідним, відповідачка життям, здоров`ям та вихованням доньок не цікавиться, матеріально не допомагає, не спілкується. Не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповіді на запит стосовно місця реєстрації відповідачки (а.с. 26) видно, що відповідачка зареєстрвоана по [ADDRESS] , куди і направлялася судова повістка. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представниці позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представниці позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Права та обов`язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копій свідоцтв про народження останніх (а.с. 6-7), копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00021299965 та №00021294460 від 26.10.2018 року (а.с. 8-9). З акту обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON] від 23.01.2018 року та від 23.10.2018 року (а.с. 12,14) видно, що матір дітей - відповідачка по справі зловживає алкоголем, не забезпечувала доньок усім необхідним. Відповідно до наказу служби у справах дітей Заставнівської РДА №№2 від 31.01.2018 року малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взято на облік як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, в зв`язку із невиконанням батьками по відношенню до них батьківських обов`язків (а.с. 13). Згідно розпорядження Заставнівської РДА №312-р від 24.10.2018 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відібрано від матері - [PERSON] та влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] (а.с. 16). З акту обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON] від 30.10.2018 року та від 26.02.2019 року (а.с. 18,19) видно, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом із бабусею [PERSON] та перебувають на утриманні останньої. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. З висновку органу опіки та піклування Заставнівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 08.07.2019 року №01-39/21-1224, що мітиться в матеріалах справи і який представниця позивача в судовому засіданні підтримала вбачається за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідачка не проявляє до сина материнської турботи, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що вона без поважних причин повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , виходячи з інтересів останнього . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз`яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дітей, суд вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 813 (вісімсот тринадцять) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення із 11.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, орган опіки та піклування Заставнівської РДА слід зобов`язати відкрити на ім`я [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особисті рахунки у відділенні Державного ощадного банку України з метою виконання рішення в частині стягнення аліментів. Згідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, в силу закону, звільнений від сплати судового збору, то з відповідачки слід також стягнути 1536,80 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини»,

Outcome: approved