Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 221 170 грн. 32 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800.70164 відповідно до якого відповідач отримала кредит для придбання транспортного засобу в розмірі 19 066 доларів США терміном до 24 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом - 13 % річних, з погашенням кредиту у валюті наданого кредиту, ануїтетними платежами відповідно до графіку погашення кредиту щомісячно 24 числа кожного місяця. В складі щомісячних ануїтетних платежів разом з кредитом сплачуються проценти за користування кредитом та плата за кредитне обслуговування. В ході виконання кредитного договору [PERSON] не проводила сплату кредитних ресурсів, а тому банк скористався правом передбаченим п. 6.3.1. Кредитного договору вимагати дострокового повернення суми кредиту сплати процентів за час фактичного користування кредитом та плати за кредитне обслуговування, пені і штрафних санкцій, а тому станом на 31 жовтня 2012року виникла заборгованість на загальну суму 221 170 грн. 66 коп., що складає: 85 690,16 грн. - основного боргу; 42 291,52 грн. - простроченого боргу; 1 814, 17 грн. - строкові проценти; 64 430, 37 грн. - прострочені проценти та плата за кредитне обслуговування; 24 924,09 грн. - пені за несвоєчасне погашення платежів; 2 020 грн. - віндикаційних витрат. Також ПАТ «Ідея Банк» просить суд вирішити питання розподілу судових витрат. Представником [PERSON] в інтересах довірителя - відповідача [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Ідея Банк» про повернення грошових коштів в наслідок реституції в розмірі 6 202, 86 доларів США в гривневому еквіваленті на дату винесення рішення та 16 409 грн. та стягнення 10 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог представник покликається на те, що дійсно 24 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800.70164, відповідно до якого довіритель отримала кредит для придбання транспортного засобу MITSYBIHI LANCER в розмірі 19 066 доларів США. Згідно угоди регулярно сплачувала ануїтетний платіж. В квітні 2011 року [PERSON], враховуючи неможливість сплачувати кредит звернулась до банку з заявою щодо вирішення сплати кредиту, в результаті чого банком був знайдений поручитель [PERSON] з яким 19 квітня 2011 року укладено договір поруки. В цей же день, за згодою банку, на ім'я [PERSON] [PERSON] видана довіреність на право керування автомобілем MITSYBIHI LANCER на придбання якого отримано кредит та який перебуває у заставі в банку. Автомобіль передано в користування поручителю [PERSON] 27 червня 2012 року заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Плюс Банк» розірвано кредитний договір № 800.70164 укладений 24 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] У зв'язку з цим вважає, що банк зобов'язаний повернути сплачені [PERSON] за Кредитним договором кошти в розмірі 6 202, 86 доларів США в гривневому еквіваленті на дату винесення рішення та 16 409 грн. Також, враховуючи те, що з квітня 2011 року [PERSON] перебувала під впливом занадто наполегливих та постійних вимог кредитора щодо погашення кредиту, які межували з психологічним тиском було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 10 000 грн. Також, просить вирішити питання розподілу судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. В судове засідання ПАТ «Ідея Банк» представника не скерував. Представником банку Семенюк С.Я. подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник [PERSON], адвокат [PERSON] первісний позов заперечив, зустрічний підтримав. Додатково пояснив, що його довірителем сплачувались ануїтетні платежі за кредитним договором по березень 2010 року. На даний час банк продовжує скеровувати довірителю вимоги про погашення кредиту застосовуючи певний психологічний тиск, враховуючи зміст даних вимог, в результаті чого довіритель несе моральні переживання. Просив позов задовольнити. Заслухавши представника [PERSON] адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що визнається сторонами та підтверджується письмовими доказами, що 24 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк» перейменованого в ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800.70164, відповідно до якого відповідач отримала кредит для придбання транспортного засобу в розмірі 19 066 доларів США. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 19 066 доларів США терміном до 24 липня 2015 року. Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору, погашення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, ануїтетними платежами відповідно до графіку погашення кредиту, передбаченого додатком № 1 до Кредитного договору, щомісячно 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного після укладення Договору. В складі щомісячних ануїтетних платежів, разом з кредитом, сплачуються проценти за користування кредитом та плата за кредитне обслуговування. Судом встановлено, що з серпня 2008 року по березень 2010 року позичальник [PERSON] сплачувала ануїтетний платіж згідно графіку погашення заборгованості, що стверджується долученими копіями квитанцій (а.с. 41-50). 27 червня 2012 року заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Плюс Банк» розірвано кредитний договір № 800.70164 укладений 24 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] (а.с. 37). Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду за вимогою однієї із сторін при суттєвому порушенні договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором чи законом. Згідно із ст. 653 ЦК України, розірвання Кредитного договору в судовому порядку за ініціативою позивача не виключає проведення між сторонами за Кредитним договором розрахунків по зобов'язаннях, що виникли до розірвання Кредитного договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань з урахуванням умов Кредитного договору, і не може бути підставою для припинення похідних зобов'язань. Враховуючи те, що кредитний договір достроково розірваний, [PERSON] зобов'язана сплатити в користь ПАТ «Плюс банк» весь залишок не сплаченого кредиту, а також проценти за користування кредитом та плату за кредитне обслуговування за період з квітня 2010 року по червень 2012 року. Беручи за основу для розрахунку сум, що підлягають до сплати - додаток № 1 до Договору - Графік сплати ануїтетних платежів, до сплати відтак і до стягнення підлягають: - 127 981 грн. 68 коп., що еквівалентно 16 011,72 Доларів США заборгованості по сумі виданого кредиту; - 54 507 грн. 38 коп., що еквівалентно 6 819,39 Доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом. Покликання представника [PERSON] на укладення договору поруки з поручителем [PERSON] та передачу такому в користування автомобіля не звільняє позичальника від виконання зобов'язань за Договором позики, оскільки дані обставини не вказують на зміну сторони у зобов'язанні, а саме позичальника. Окрім цього, дані обставини не доведені належними доказами. З цих же міркувань суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову в частині стягнення грошових коштів внаслідок реституції в розмірі 6 202, 86 доларів США в гривневому еквіваленті на дату винесення рішення та 16 409 грн., та за відсутності неправомірних дій ПАТ «Ідея Банк» суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову в частині стягнення 10 000 грн. моральної шкоди. Суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення платежів та віндикаційних витрат слід відмовити враховуючи відсутність доказів та підтвердження розміру нарахованої пені, враховуючи матеріальне становищу [PERSON], а також відсутність доказів понесення віндикаційних витрат. Слід вирішити питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial