Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2018 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501025562, відповідно до умов якого відповідач отримала кредиту розмірі 58050,60 грн, у строк з 10.05.2018 до 10.05.2022. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 58050,60 грн., але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.12.2018 має заборгованість У зв`язку з неналежним виконанням умом кредитного зобов`язання, у відповідача перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2018 становить 57 197,74 грн. - заборгованість за кредитом, 4 794,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 7 836,84 грн. - заборгованість по комісії та неустойка - 2 400,00 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму кредитної заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 03.11.2020 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 10.05.2018 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501025562, відповідно до умов якого відповідач отримала кредиту розмірі 58050,60 грн, у строк з 10.05.2018 до 10.05.2022 (а.с. 14-18) Процентна ставка за договором - 16,99% річних, а кінцевий строк погашення - 10.05.2022. Сторони погодили між собою графік погашення кредитної заборгованості. (а.с. 16-17) Банк виконав свої кредитні зобов`язання у повному обсязі та належним чином, що підтверджено Випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 23). У зв`язку з неналежним виконанням умом кредитного зобов`язання, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2018 становить 57 197,74 грн. - заборгованість за кредитом, 4 794,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 7 836,84 грн. - заборгованість по комісії та неустойка - 2 400,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України та положеннями кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Враховуючи, що відповідач жодним доказом не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved