Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній наданий кредит в сумі 26849,05 грн. зі сплатою 5 % в рік, а також за ведення кредитної справи плати в розмірі 2,75 % в місяць. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань утворилась заборгованість в загальній сумі 45890,17 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору, судовий збір в розмірі 458,90 грн. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що кредитний договір був укладений на придбання нею майна (послуг) згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі. За умовами договору вона доручила банку перерахувати продавцю - ФОП [PERSON] частину суми кредиту, оскільки між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір на придбання будівельних матеріалів. Банк перерахував на рахунок ФОП [PERSON] суму вартості майна. Проте, не дивлячись на отримання коштів ФОП [PERSON] майно їй не надав, на її звернення надав розписку, що зобов'язується повернути всі кошти, які йому були надані банком. Банк звернувся з позовом до неї про стягнення кредитних коштів, з чим вона не погоджується, оскільки за умовами кредитного договору у разі неотримання позичальником майна у продавця, грошові кошти перераховуються продавцем кредитору з метою погашення заборгованості позичальника. Отже вважає, що не повинна повертати відповідачеві кошти за даним кредитом, бо договір повинен бути розірваний, а відповідальність по кредитним зобов'язанням повинен нести ФОП [PERSON] Зазначений договір має бути розірваний, оскільки після його укладання істотно змінилися обставини, якими вона керувалась при його укладенні. На цих підставах просить розірвати кредитний договір, укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк». Ухвалою суду від 17.02.2014 року справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: фізична особа-підприємець [PERSON], про розірвання кредитного договору були об'єднані в одне провадження. В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти позову [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» письмово заперечували, мотивуючи тим, що Банк виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в порядку, у строки та на умовах, визначених кредитним договором. Банк не відповідає перед позичальником за виконання ФОП [PERSON] своїх договірних зобов'язань за договором на придбання будівельних матеріалів. Заперечують також проти посилання [PERSON] на зміну істотних обставин з підстав, викладених у письмовому запереченні. [PERSON] свій позов до ПАТ «Дельта Банк» підтримала у повному обсязі, позов ПАТ «Дельта Банк» не визнала з підстав, вказаних нею у позовній заяві до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору. Суд, вислухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 009-28527-080911, за умовами якого кредитор надає позичальнику кошти на наступні цілі: на придбання позичальником майна (послуг) у сумі 26849,05 грн. згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № 1/08-09 від 08.09.2011 та розділі ІІ цього договору, та на оплату кредитору плати за надання кредиту у розмірі 939,72 грн. Кредит надається строком на 21 місяць, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 07 червня 2013 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5 % річних, за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,75 % в місяць. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору позичальник доручив кредитору перерахувати продавцю майна ФОП [PERSON] частину кредиту. Окрім цього, згідно п.п. 5.2., 5.3., 5.4. Кредитного договору позичальник у забезпечення виконання своїх зобов'язань за цим договором щодо повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, штрафних санкцій та збитків, передає кредитору на весь строк дії цього договору у заставу майно, яке визначене в розділі ІІ цього договору, а кредитор приймає його у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами позичальника, якщо інше не встановлено законом. За домовленістю сторони оцінюють предмет застави у розмірі його вартості, що становить 26849,05 грн. На строк дії цього договору предмет застави знаходиться у володінні і користуванні позичальника та перебуває за фактичною адресою проживання останнього. Банк свої зобов'язання виконав та перерахував ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 26849, 05 грн., що підтверджено меморіальним ордером № 32131880 (а.с.9). Проте отримавши кошти, ФОП [PERSON] обумовлені матеріали [PERSON] не надав. У відповідь на її звернення зобов'язувався повернути всі грошові кошти, які йому було надано банком в рахунок вартості майна, яке він повинен був поставити. Проте кошти не повернув також. В зв'язку з тим, що [PERSON] заборгованість по наданому їй кредиту не погашала, Банк нарахував їй заборгованість станом на 25.08.2013 року в загальній сумі 45890, 17 грн. [PERSON] не погоджується з пред'явленою до неї вимогою, оскільки вважає, що заборгованість має сплачувати ФОП [PERSON], оскільки він в свою чергу порушив умови договору і не поставив матеріали, на придбання яких і були надані кредитні кошти. Вказане заперечення [PERSON] є обгрунтованим, оскільки відповідає умовам кредитного договору, а саме п. 1.6. договору, де вказано, що у разі розірвання між позичальником та продавцем майна договірних відносин щодо купівлі-продажу майна, внаслідок чого буде проведена заміна майна на аналогічне іншої марки меншою вартістю, або у випадку неотримання позичальником майна у продавця чи відмови від отримання майна, або у разі проведення продавцем у випадках, передбачених чинним законодавством України, зменшення вартості майна без заміни його на інше, грошові кошти, які мають бути сплачені продавцем в якості відшкодування вартості повернутого або неодержаного майна, або в якості відшкодування частини вартості майна перераховуються продавцем кредитору з метою погашення заборгованості позичальника за даним договором, після чого кредитор здійснює відповідне коригування кредитних зобов'язань позичальника за цим договором в частині зменшення загальної кількості платежів, які позичальник зобов'язаний сплатити кредитору за цим договором. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як було встановлено, ФОП [PERSON] матеріали, за які отримав грошові кошти, [PERSON] не надав. В зв'язку з цим, виходячи з положень, закріплених в п. 1.6 Кредитного договору, саме ФОП [PERSON] має повернути Банку кошти, які він отримав за придбане [PERSON] майно. А отже Банком неправомірно пред'явлено вимогу про повернення коштів до [PERSON], оскільки це суперечить умовам договору. Також згідно кредитного договору [PERSON] передала Банку у заставу майно, яке мала намір придбати у ФОП [PERSON], для забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, за рахунок чого Банк міг отримати задоволення своїх вимог. Проте, не дивлячись на надане Банку п. 5.6. Кредитного договору право перевіряти документально і фактично наявність, стан, умови збереження і використання предмета застави, Банком не було перевірено, чи було поставлене майно продавцем позичальнику. В зв'язку з цим фактично умова договору про заставу не була реалізована, оскільки [PERSON] не отримала у власність матеріали, а отже і не могла передати їх Банку під заставу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання ФОП [PERSON] свого зобов'язання щодо надання [PERSON] придбаних матеріалів, що власне і було предметом Кредитного договору, остання не отримала того, на що розраховувала, укладаючи кредитний договір, а отже обов'язок з повернення Банку кредитних коштів має бути покладено на ФОП [PERSON], оскільки він вказані кошти отримав та через неможливість поставити оплачений товар має повернути кошти Банку. В зв'язку з тим, що обов'язок щодо повернення заборгованості має нести інша особа, а тому підстави для подальшого виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором відсутні, суд вважає, що кредитний договір має бути розірваний.

Outcome: dismissed