Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.01.2012 відповідач отримала кредитну картку «Універсальна картка». 01.08.2013 відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», згідно якої відповідачу було надано кредит у розмірі 3500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, як зазначив позивач в позовній заяві, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язалась сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 101\~588,72 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не зявилась, представник відповідача подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позову, зазначив, що відповідач кредит не отримувала. Просив застосувати позовну давність до заборгованості за кредитом та пені, оскільки право вимоги позивача виникло ще 26.09.2013, коли виникла заборгованість. Однак, позивач звернувся до суду з позовом лише 16.02.2018. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що оскільки кредит відповідачу надався з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також те, що строк дії карток відповідача закінчується лише 05.2017 року, а відтак вимога відповідача щодо застосування позовної давності не може бути задоволена. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов та відповідь на відзив, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Тобто, 24.01.2012 відповідач отримала кредитну картку «Універсальна картка», а 01.08.2013 відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», згідно якої відповідачу було надано кредит у розмірі 3500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-30). Твердження відповідача, що вона не отримувала кредит не підтверджене жодним доказом. Крім того, позивач надав суду виписки по руху коштів на кредитних картках відповідача, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів (а.с.80-83). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 30.11.2017, становить 101\~588,72 грн., з яких: 3620,64 грн. - заборгованість за кредитом; 88\~006,26 грн. - заборгованість по відсоткам, 4648,07 грн. -заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4813,75 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4). Щодо нарахування пені, то відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов і правил надання банківських послуг, відповідач, у разі виникнення прострочених зобов'язань, на суму від 100 грн., виплачує банку пеню на умовах, передбачених тарифами договору (а.с.28). Щодо нарахування процентів та комісії то відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених кредитним договором (а.с.25). Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позивальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.26). Проте, вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована складова) не може бути задоволена, оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. не відповідає положенню ч. 2 ст.549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобовязання. Крім того, зі змісту ст.549 ЦК України\~випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обовязковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінений та викладений на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобовязання -\~неустойкою в розумінні закону. Крім того, відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строків позовної давності до вказаної в позові заборгованості та пені, та просила застосувати положення ч. 4\~ст. 267 ЦК України. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~\~переривання перебіг позовної давності починається заново, що передбачено ч. 3\~ст. 264 ЦК України. Положеннями\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями\~глави 19 ЦК України, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1\~ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, що передбачено\~ст. 261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 756/17216/13-ц та від 07.12.2016 у справі №753/21547/14-4, яка згідно зі ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Відповідач зазначає, що право вимоги позивача виникло ще 26.09.2013, коли у відповідача виникла заборгованість за кредитом. Однак, відповідно до п. 1.7.3.1 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про поновлення кредиту, відсотків, винагород (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Також, згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.0/2-20180118/170 від 26.04.2018, клієнт [PERSON] згідно кредитного договору №б/н від 24.01.2012 року отримав картки № 5577212601989901, № 5168742300563016, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 05.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості від 30.11.2017, останній платіж щодо погашення заборгованості здійснювався відповідачем 31.08.2015. Тобто, крім іншого, позивач звернувся до суду з позовом в межах загального трирічного строку позовної давності. Крім того, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 101\~088,72 (101\~588,72 - 500 = 101\~088,72). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову пропорційно до задоволених вимог, що становить 1753,32 грн.\~(розрахунок 1762,00 х 101\~088,72: 101\~588,72 = 1753,32). На підставі\~викладеного вище\~та

Outcome: partial