Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», в якому просив стягнути: з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» суму страхового відшкодування в розмірі 156400 грн.; з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № IKAPNAIG.233569.001 від 07.03.2014 у розмірі 9773,22 грн. В обґрунтування зазначив, що між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IKAPNAIG.233569.001 від 07.03.2014, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 140460 грн., на придбання автомобіля. Термін користування кредитом встановлений до 06.03.2021. Процентна ставка по кредиту становить 15,5% річних, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20% суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено договір поруки № PX029031.233574.001 від 07.03.2014, згідно умов якого останній зобов`язався відповідати перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого, станом на 24.05.2018 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 166173,22 грн., з яких 111155,33 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, 19822,29 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1106,39 грн. - поточна заборгованість по процентам - 1106,39 грн., 29313,57 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 4775,64 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту. 06.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «СК «Український страховий стандарт» укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 0114-0502-0413, предметом якого є майнові інтереси відповідача [PERSON] , що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Geely Emgrand X7», 2013 р.н., номерний знак [NUMBER] . Згідно п. 2 договору страхування ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» є вигодонабувачем, оскільки на придбання застрахованого автомобіля позивач надав відповідачу кредитні кошти. У зв`язку із настанням страхового випадку, а саме викрадення застрахованого автомобіля, відповідач ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повинна виплатити позивачу, як вигодонабувачу, суму страхового відшкодування, розмір якого згідно п. 6.3. договору страхування становить 156400 грн. Ухвалою судді від 01.06.2016 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та позивачу відстрочено сплату судового збору. Ухвалою суду від 05.08.2016, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». Ухвалою суду від 07.07.2021 залучено до участі у справі, правонаступника позивача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - ТОВ «Глобал Спліт». Ухвалою суду від 18.08.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», позовні вимоги не визнав та просив ухвалити рішення, яким покласти борг на відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Вказав, що 06.03.2014 між [PERSON] та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - страховик, було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0114-0502-0413, за яким було застраховано автомобіль «Geely» н/з [NUMBER] . Позивач є вигодонабувачем, згідно п. 2 договору страхування. 04.02.2015 [PERSON] звернулась до страховика із повідомленням про те, що в ніч на 27.01.2015 застрахований автомобіль було викрадено невідомими особами в камуфляжній формі у м. Новогродівка. Згідно п. 21 Розпорядження КМУ, № 1053 від 30.10.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Новогродівка Донецької області входило в перелік населених пунктів, на території яких проводилась АТО. Згідно п. 3.2.11 Умов до договору страхування, до страхових випадків не відносяться збитки, що виникли поза межами території дії договору. Відповідно до п. 6.7 Умов до договору страхування, дія договору не поширюється на території будівельних майданчиків, аеропортів, морських портів, військових частин, території зон бойових дій, народних заворушень. Станом на 27.01.2015 у м. Новогродівка Донецької області не поширювалась дія договору страхування, як на території зони бойових дій (проведення АТО). Отже, оскільки угон автомобіля стався на території зони бойових дій (проведення АТО) підстав для виплати страхового відшкодування не вбачається. Вказує, що відповідач [PERSON] несвоєчасно зробила письмову заяву в територіальний орган МВС про настання страхового випадку, тобто після спливу 24 годин з моменту його настання - 29.01.2015, фактично через дві доби після угону. Оскільки відповідач [PERSON] несвоєчасно без поважних причин порушила строки звернення до правоохоронних органів з повідомленням про угон, підстав для виплати страхового відшкодування не вбачається. Також відповідач [PERSON] несвоєчасно повідомила страховика про факт угону - 04.02.2015, тобто на шостий робочий день після настання події, тому підстав для виплати страхового відшкодування також немає. Крім того вказав, що вимоги позивача до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» мають розглядатись виключно в порядку господарського судочинства. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в ніч з 27.01.2015 по 28.01.2015 до його квартири увірвались невідомі чоловіки у камуфляжі, озброєні вогнепальною зброєю та почали його бити, вимагали у нього гроші, цінності та документи на автомобілі. Внаслідок чого, він був вимушений передати два комплекти ключів від автомобіля «Geely» н/з [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію, після чого вони підійшли до гаражу, де зберігався автомобіль та він під дією погроз насильства був вимушений відкрити гараж та віддати вказаний автомобіль. Крім зазначеного автомобіля, також у нього було незаконно вилучено автомобіль ВАЗ 2101. Після скоєння нападу, невідомі погрожували йому фізичною розправою у випадку звернення до працівників поліції, внаслідок чого він перебуваючи у стресовому стані звернувся до правоохоронних органів з приводу вказаних подій лише 29.01.2015. Втім, 28.01.2015 він дзвонив до страхової компанії та повідомив їх про незаконне заволодіння застрахованого транспортного засобу. Також, в цей же день з адреси електронної пошти його дружини [PERSON] на адресу представника страхової компанії [PERSON] було надіслано заяву про угон його автомобіля. Представник страхової компанії приїздив на місце заволодіння транспортного засобу. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що [PERSON] повідомила страхову компанію про викрадення авто засобами телефонного зв`язку в той же день, як і поліцію - 29.01.2015. А 04.02.2015 вже було направлено до страхової компанії повідомлення про настання страхового випадку з поясненнями безпосередньо через представника страхової компанії Павлюка Дмитра, який приїздив до м. Новогродівка, зустрічався з страхувальником та слідчим. Ніяких бойових дій на той час, як і зараз на території м. Новогродівка не відбувалось. З листування між страхувальником, поліцією та страховою компанією в період 2015-2016 років, остання ніколи не посилалась на те, що вона не визнає випадок викрадення автомобіля страховим випадком. Страхова компанія неодноразово за цей період втрачала надіслані страхувальником на її адресу за її вимогою документи, зволікаючи з виплатою страхового відшкодування. На адресу страхувальника не надходила постанова чи інше рішення страхової компанії щодо відмови в виплаті страхового відшкодування. На даний час слідство у кримінальному провадженні триває. Крім того вказала, що вимоги до [PERSON] , як поручителя за договором поруки від 07.03.2014 є безпідставними, оскільки пред`явлені поза межами строку позовної давності. Позивач 08.10.2015 надіслав на адресу [PERSON] вимогу про сплату всього залишку по кредиту і саме з цього часу відліковується шість місяців на протязі яких позивач має право пред`явити вимогу до поручителя. Таке право сплинуло 08.04.2016, а з позовом позивач звернувся 25.05.2016. Після пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту 08.10.2015, банк не мав права нараховувати будь-які відсотки за кредитним договором. Разом з тим, суми пред`явлені за позовом суттєво відрізняються від сум у вимозі 2015 року за показниками заборгованості за процентами за користування кредитом та комісією. Різниця складає 15218,7 грн., у тому числі за процентами 13252,25 грн., за комісією 1966,45 грн. Вважає, що позовні вимоги завищені на вказану суму. Позовні вимоги повинні бути задоволені за рахунок страхового відшкодування, яке повністю покриває обґрунтовані позовні вимоги. Просила відмовити в частині позовних вимог до відповідачів [PERSON] і [PERSON] . Представник відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала письмові пояснення, в яких вказала, що між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 0114-0502-0413, на підставі та на умовах якого було застраховано майнові інтереси [PERSON] у володінні, користуванні та розпорядженні т/з «Geely» н/з [NUMBER] , придбаного за кредитним договором у ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», а також супутніми законодавчими актами, які врегульовують істотні умови страхування. 29.01.2015 від [PERSON] правоохоронними органами було зареєстровано заяву, якою вона повідомила про скоєний злочин, від 27.01.2015 (на другий день), пов`язаний із незаконним заволодінням рухомого майна, про що було відкрито кримінальне провадження за ст. 289 ч. 3 КК України. Потім, 04.02.2015 (на 8 день) [PERSON] в порядку договору страхування було подано до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового, зареєстрованого за № 0361 від 04.02.2015, яким заявлялось про злочинне викрадення застрахованого т/з «Geely» н/з [NUMBER] . Оскільки [PERSON] без поважних причин повідомила правоохоронні органи про викрадення автомобілю через дві доби (29.02.2015), а страховика про настання страхового випадку на восьмий день (04.02.2015) ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Також вказала, що незаконне заволодіння автомобілем невідомими особами відбулось на території, де дія укладеного договору страхування не поширювало свій страховий захист, оскільки на території м. Новогродівка Донецької області проводились антитерористична операція. Просила залишити без розгляду позов до відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Заслухавши представників сторін, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 07 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № IKAPNAIG.233569.001 (а.с. 4-9 т. 1). Відповідно до умов кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове, платне користування грошові кошти (далі - кредит) в сумі 140460 грн. на придбання автомобіля. Пунктом 1.3. кредитного договору визначений термін користування кредитом - до 06 березня 2021 року. Згідно з п. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом - 15,5 процентів річних. Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20% від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюються щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначена в п. 1.2. кредитного договору. Згідно п. 2.4. кредитного договору період сплати кредиту, комісії та процентів з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Пунктами 2.7, 2.8 кредитного договору передбачено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. 07.03.2014 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (Кредитор), [PERSON] (Поручитель) та [PERSON] (Боржник) укладено договір поруки РХ029031.233574.001, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором від 07 березня 2014 року № IKAPNAIG.233569.001, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 140460 грн., а Боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді строкового кредиту в сумі 140460 грн. у строк з 07 березня 2014 року по 06 березня 2021 року включно, сплати процентів за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних, сплати щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20% в місяць від суми кредиту у період з 1 по 10 число кожного місяця (п. п. 1, 18, 18.1, 18.2, 18.3 договору поруки) (а.с. 21 т. 1). Пунктом 6 договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з п. п. 13, 14 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. 06 березня 2019 року, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-12-22-000001-b від 12.02.2019, між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (Новий кредитор) укладено Договір №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п. 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 (Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (Основні договори) (т.3 а.с.72-73). Пунктом 2.2. договору про відступлення прав вимоги визначено, що Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надано Банку відповідно до умов Основних договорів. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти в сумі 2680940,00 грн. (п. 4.1. договору). Згідно з Додатком №1 до Договору №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06 березня 2019 року до Нового кредитора перейшли права вимоги, зокрема, до [PERSON] за Кредитним договором № IKAPNAIG.233569.001 від 07.03.2014, договором застави № ZXA019500.233569.002 від 07.03.2014 та [PERSON] за договором поруки № IKAPNAIG.233569.001 від 07.03.2014 на загальну суму заборгованості в розмірі 233020,02 грн., з яких 130977,62 грн. - залишок по тілу кредиту, 87715,48 грн. - залишок по відсотках, 14326,92 грн. - залишок по комісії (т. 3 а.с. 87). Зобов`язання за вказаним договором про відступлення прав вимоги, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» з боку останнього були виконані, що підтверджується копією платіжного доручення від 05.03.2019 на суму 2680940 грн. (т. 3 а.с. 105). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Можливість забезпечення виконання зобов`язання укладенням договору поруки передбачено ст. 553 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту у встановленому договором порядку. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка на думку позивача, згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» станом на 24.05.2016 становить 166173,22 грн., з яких 111155,33 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, 19822,29 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1106,39 грн. - поточна заборгованість по процентам, 29313,57 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 4775,64 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту (а.с. 12-19 т. 1). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, заперечуючи проти позовних вимог представник відповідачів [PERSON] вказала, що розмір заборгованості є завищеним, а тому позовні вимоги є безпідставними. Визначаючи розмір заборгованості суд встановив наступне. Згідно п. 3.1.9 кредитного договору, Банк має право достроково стягнути кредит, проценти та комісії в порядку, передбаченому п.п. 2.10, 2.11, 3.1.5., 3.1.6., при настанні умов, передбачених п. 3.1.11. Відповідно до п.п. а п. 3.1.11 кредитного договору, банк, на власний розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повергнення кредиту, сплати комісії та\\або процентів за його використання, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й проценти за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. З копії листа № 7751 від 08.10.2015 встановлено, що ПАТ «ВБР» звернулось до відповідача [PERSON] із повідомленням про зміни умов договору та вимагає достроково повернути заборгованість за кредитним договором, в строк до 01 листопада 2015 року, яка станом на 02.10.2015, становить 150954,53 грн., з яких заборгованість за кредитом 121041,52 грн., прострочена заборгованість за кредитом 9936,1 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1620,45 грн., прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом 15547,26 грн., заборгованість за комісією 280,92 грн., прострочена заборгованість за комісією 2528,28 грн., пеня - 0 грн.(а.с. 20 т. 1) Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові ВС від 28.03.2018 справа № 444/9519/12. Отже, враховуючи, що позивач через невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором змінив умови кредитного договору, а саме кінцевий строк виконання зобов`язань за кредитним договором до 01.11.2015, повідомивши відповідача про необхідність дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 150954,53 грн., та суми заборгованості, яка утвориться станом на 01.11.2015 суд вважає, що позивач продовживши нарахування відповідачу відсотків, після зміни кінцевого строку виконання зобов`язань, діяв неправомірно, збільшивши таким чином розмір заборгованості за кредитним договором до 166173,22 грн. Тому, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором станом на 01.11.2015 становить 152646,28 грн., з яких 119840,86 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, 11136,76 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 1605,74 грн. - поточна заборгованість по процентам, 17253,72 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 2809,20 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту (а.с. 16 т. 1). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.03.2014 між [PERSON] (заставодавець) та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» (заставодержатель) укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.233569.002, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майна - автомобіль Geely Emgrand X7, сірого кольору, 2013 року випуску, № шасі (кузова) [NUMBER] , заставна вартість предмета застави складає 155900 грн. (п. п. 1, 35.4, 35.5 договору застави) (а.с. 67-71 т. 3). Згідно п. 35.7 договору застави, за вимогою заставодержателя на день укладання даного договору заставодавець зобов`язаний застрахувати предмет застави на суму 155900 грн., на строк 12 місяців, та на користь заставодержателя від ризиків: «ДТП» - Пошкодження застрахованого ТЗ внаслідок ДТП за його участю, «НЗ» - незаконне заволодіння ТЗ (угон), «ПДТО» - пошкодження ТЗ внаслідок противоправних дій третіх осіб, «СЛ» - пошкодження ТЗ внаслідок стихійних явищ, падіння предметів нападу тварин, «ПВС» - пошкодження ТЗ внаслідок пожежі, вибуху, самозаймання та надати заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Предмет застави повинен бути застрахований на весь строк дії кредитного договору до повного його погашення. Відповідно до п. 17.1 договору застави, у день укладання кредитного договору заставодавець надає банку належним чином оформлений договір страхування наземного транспорту. Під «оформленням договорів належним чином» сторони розуміють: письмове узгодження з банком договору страхування наземного транспорту, у т.ч. вибір страхувальника, переліку страхових ризиків, зазначених у п. 35.7 цього договору, які підлягають страхуванню, пред`явлення банку підписаного страхувальником договору страхування наземного транспорту та документів, які підтверджують сплату страхових внесків. У разі настання страхового випадку щодо предмета застави заставодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за кредитним договором із суми страхового відшкодування. У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика. За згодою між Заставодавцем та Заставодержателем страхове відшкодування може бути спрямоване на відновлення предмету застави (п. 15.6 договору застави) (а.с. 68 т. 3). 06 березня 2014 року, між ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0114-0502-0413 (а.с. 45 т. 1). Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника ( [PERSON] ), що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням належним позивачу транспортним засобом «Geely Emgrand X7», сірого кольору, 2013 року випуску, № шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (п. 1 договору страхування) (а.с. 45 т. 1). За п. 2 договору страхування, страхувальник призначає вигодонабувачем ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». Згідно п. 6 договору страхування, страховими ризиками за укладеним договором страхування є ДТП (п. 18.1.1 Договору), стихійні лиха та інші події (п. 18.1.2 договору), протиправні дії третіх осіб (п. 18.1.3 договору), незаконне заволодіння ТЗ - варіант 2 (п. 18.1.4 договору). Страхова сума за договором страхування становить 155900 грн., що становить 100% від дійсної вартості ТЗ та ДО, страховий тариф 7,83, страховий платіж 12206,97 грн.(п.п. 7-9 договору страхування.) Територія дії договору за ризиками п.п. 6.1-6.4 - Україна (п. 10 договору страхування). Згідно п. 11 договору страхування, безумовна франшиза за ризиком «Незаконне заволодіння ТЗ» (п. 6.4 договору страхування) становить 5%. Умови виплати страхового відшкодування - без урахування експлуатаційного зносу (п. 13 договору страхування). Строк дії договору страхування з 00:00 год. 07.03.2014 по 24:00 год. 06.03.2015 (п. 15 договору страхування). Як вбачається з матеріалів справи (копій витягу з кримінального провадження № 12015050500000232 (а.с. 116, 123 т.1), копій листів та довідок Селидівського відділу поліції а.с.117, 119, 122 т. 1), 29.01.2015 до ЧЧ Селидівського МВ надійшла заява від [PERSON] , про те, що 27.01.2015 в період часу з 00:30 до 02:00 за адресою: [ADDRESS] невідомі особи в камуфляжній формі, погрожуючи автоматичною зброєю заволоділи транспортним засобом, який належить [PERSON] , марки «Geely Emgrand X7», номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, а також свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу, чим спричинили матеріальну шкоду у розмірі 250 тис. грн. Відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № 482 і внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2015 за № 12015050500000232. 04.02.2015, [PERSON] звернулась до ПрАТ «Український страховий стандарт» з письмовим повідомленням про настання випадку, який має ознаки страхового (а.с. 177 т. 2). Як вбачається з копії запиту ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області № 0514 від 20.02.2015, страхова компанія звернулась до працівників поліції стосовно надання інформацію про правопорушення, що має ознаки кримінального, згідно якого просила надати інформацію про результати розслідування обставин пригоди з ознаками кримінального правопорушення для подальшого розгляду та врегулювання даної події, що має ознаки страхової, а також можливості здійснення регламентованої виплати страхового відшкодування за даним випадком (а.с. 114 т. 1). Згідно копії листа № 0253 від 04.02.2016, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», у відповідь на заяву [PERSON] від 15.01.2016, повідомило, що на підставі повідомлення страхувальника від 04.02.2015 про викрадення застрахованого ТЗ страховиком зареєстровано справу № 5036, але надати копію страхового акта страховик не може, оскільки останній не складався за причини відсутності документів, передбачених договором, зазначивши на необхідність надання оригіналу довідки або постанови органів МВС про порушення кримінальної справи і призупинення попереднього розслідування (її зупинення або закінчення досудового слідства), повного комплекту ключів застрахованого ТЗ або довідку МВС про вилучення комплекту ключів, лист вигодонабувача, копію паспорту та ідентифікаційного коду страхувальника, заяву на виплату страхового відшкодування. Також вказало, що страховик складає страховий акт після надання документів, передбачених п. 10.1.15 Договору. 31.05.2016 [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування за фактом настання страхового випадку, у зв`язку із угоном транспортного засобу «Geely Emgrand X7», номерний знак [NUMBER] (а.с. 120 т. 1). З копії листа ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» № 1069 від 03.06.2016 встановлено, що у відповідь на заяву [PERSON] від 31.05.2016, страхова компанія повідомила про необхідність надання страхувальником оригіналу довідки або постанови органів МВС про порушення кримінальної справи і призупинення попереднього розслідування (її зупинення або закінчення досудового слідства), яка завірена належним чином (гербова печатка), повного комплекту ключів застрахованого ТЗ або довідку МВС про вилучення комплекту ключів, лист вигодонабувача, заяву на виплату страхового відшкодування. На підставі повідомлення страхувальника від 04.02.2015 про викрадення застрахованого ТЗ страховиком зареєстровано справу № 5036. Надати копію страхового акта страховик не може, оскільки останній не складався за причини відсутності документів, передбачених договором. Страховик має змогу прийняти відповідне рішення після надання документів, передбачених п. 10.1.15 Договору (а.с. 121 т. 1). Відповідно до копії довідки Селидівського відділення поліції № 11168/405-2016 від 23.06.2016, виданої начальнику відділу врегулювання збитків ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», [PERSON] є потерпілим по кримінальному провадженню № 12015050500000232 від 29.01.2015 за ст. 289 ч. 3 КК України. Під час вчинення вказаного правопорушення були викрадені 2 (два) комплекти ключів від автомобілю «Geely Emgrand X7», [NUMBER] , а також реєстраційні документи, а саме технічний паспорт на вищевказаний автомобіль (а.с. 122 т. 1). 28.04.2016 [PERSON] звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВБР» щодо надання на ім`я страхової компанії листа вигодонабувача з приводу перерахування коштів страхової компанії по страховому випадку з приводу страхування автомобіля «Geely Emgrand X7», [NUMBER] (а.с. 138 т. 1). Листом № 11193 від 20.05.2016, ПАТ «ВБР» повідомило [PERSON] , що надання листа вигодонабувача відбувається за запитом страхової компанії стосовно прийнятого рішення щодо виплати страхового відшкодування (а.с. 139 т. 1). Відповідно до листа № 0007 від 03.01.2019, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повідомила [PERSON] , що правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування немає, оскільки угон автомобіля стався на території зони бойових дій (територія проведення АТО), що не відноситься до страхових випадків та страхувальник, в порушення умов договору звернувся до правоохоронних органів лише 29.01.2015, тобто через дві доби після угону, а до страховика страхувальник звернувся лише 04.02.2015, тобто на шостий робочий день після настання події, у зв`язку із чим страхувальник без поважних причин порушив строки повідомлення страховика про угон застрахованого автомобіля (а.с. 243-244 т. 2). Надаючи правову оцінку позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування суд виходить з наступного. Стосовно доводів представника відповідача ПрАТ «Український страховий стандарт» про розгляд позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії виключно в порядку господарського судочинства суд зазначає наступне. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (предметна юрисдикція ч.1 ст. 19 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Стороною договору добровільного страхування транспортного засобу, який був укладений на виконання договору застави, є фізична особа, яка не є підприємцем (заставодавець). Кредитний договір було укладено з фізичною особою, яка не є підприємцем, на задоволення її споживчих потреб. В свою чергу, позивач, як вигодонабувач за договором страхування, та як кредитор за договором застави, укладеного на забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи, яка не є підприємцем за кредитним договором, реалізував своє право вимоги до страховика, пред`явивши відповідний позов в порядку цивільного судочинства. Отже, позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. За приписами ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 581 ЦК України, якщо предмет застави не підлягає обов`язковому страхуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму. У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика. Аналогічні приписи, містять положення ст. 10 Закону України «Про заставу». Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Як вбачається з п. 18.1.4 договору страхування, страховими ризиками є ризики пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого ТЗ в цілому або окремих його деталей, частин, та застрахованого ДО внаслідок, зокрема незаконного заволодіння застрахованим транспортним засобом (ризик «Незаконне заволодіння» ТЗ»), за варіантом 2 - незаконне заволодіння ТЗ в будь-який час у будь-якому місці. За змістом п.п. 19.1.6, 19.1.7 договору страхування, у разі настання передбаченої цим договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована, як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний у разі незаконного заволодіння ТЗ, його складовими частинами або обладнанням, а також у разі інших протиправних дій третіх осіб не пізніше 24 годин з моменту, коли про це стало відомо страхувальнику зробити письмову заяву в територіальний орган МВС. Після звернення до уповноваженого органу отримати відповідну довідку. Після настання страхового випадку не пізніше 3 (трьох) робочих днів (якщо в п. 4 Розділу І Договору позначено програму страхування «VIP» - не пізніше 5 (п`яти) робочих днів) заявити про це Страховику шляхом надання письмового повідомлення про настання страхового випадку за формою, встановленою Страховиком, із зазначенням місця, часу настання та опису обставин настання страхового випадку та надати можливість Страховику або представнику Страховика впродовж 7 (семи) робочих днів провести огляд пошкодженого ТЗ. Перевищення зазначеного терміну щодо надання повідомлення є припустимим у випадку, коли Страхувальник (Водій) не мали об`єктивної можливості своєчасно надати письмове повідомлення, що повинно бути підтверджено документально. Відповідно до пункту 23.1.5 договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення Страхувальником (Водієм) про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Згідно п. 12.1.5. Умов добровільного страхування транспортного засобу (Додаток № 1), які є невід`ємною складовою частиною укладеного між сторонами договору страхування, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, у випадку несвоєчасного повідомлення Страхувальником (Водієм) про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Згідно зі статтею 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Пунктом 5 частини 1 статті 991 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Отже, з огляду на положення пункту 5 частини 1 статті 989, статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування», суд дійшов висновку, що для вирішення питання стосовно виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в такому визнанні. При цьому несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а буде такою підставою лише в тому випадку, коли несвоєчасне повідомлення позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про цю подію могла вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/23511/16. Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, про факт незаконного заволодіння застрахованим транспортним засобом, яке відбулось 27.01.2015 було повідомлено правоохоронні органи 29.01.2015 чоловіком страхувальника [PERSON] , в наслідок чого було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015050500000232 за ч. 3 ст. 289 КК України, яке триває до теперішнього часу, а 04.02.2015 страхувальник [PERSON] надала страховику письмову заяву про настання випадку, який має ознаки страхового, яка була зареєстрована страховиком за вх. № 0361. Заперечуючи проти позовних вимог представник ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» вказує, що страхувальником було несвоєчасно повідомлено про факт незаконного заволодіння транспортним засобом, як правоохоронні органи, так і страховика, що є самостійними підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, представником відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» жодним чином не зазначено та під час розгляду справи не було доведено, яким чином факт несвоєчасного повідомлення страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, перешкодило страховику встановити обставини незаконного заволодіння транспортним засобом, при цьому, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з цих підстав було прийнято відповідачем лише у січні 2019 року, через майже 5 років з дня повідомлення страховика. Як вбачається з листування відповідача [PERSON] зі страховиком ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» щодо виплати страхового відшкодування, страховик декілька разів повідомляв [PERSON] про перелік документів, які необхідно надати для виплати страхового відшкодування, при цьому жодним чином не вказуючи на прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з причин несвоєчасного повідомлення страховика та правоохоронні органи про настання страхового випадку. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] допустила несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку 04.02.2015 (на 3 робочі дні), та повідомлення правоохоронних органів про незаконне заволодіння транспортного засобу 29.01.2015 (на 1 день), що було викликано об`єктивними поважними причинами, пов`язаними із здійсненням нападу на неї та її чоловіка, погрозах фізичною розправою у разі звернення їх до правоохоронних органів. Вказаних обставин представником відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» під час розгляду справи спростовано не було. Тому, враховуючи той факт, що після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, страховик запитував необхідну інформацію у правоохоронних органів, неодноразово повідомляв страхувальника про можливість отримання страхового відшкодування шляхом надання певного переліку документів, суд приходить до висновку, що відповідач, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», отримавши письмове повідомлення про настання страхового випадку, мав можливість встановити всі обставини його настання, але неправомірно, через тривалий час, відмовив у виплаті страхового відшкодування з формальних підстав щодо несвоєчасності повідомлення страховика та правоохоронні органи про настання страхового випадку. Щодо правомірності дій ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в частині відмови у виплаті страхового відшкодування через непоширення дії договору страхування на території, де відбувся страховий випадок суд зазначає наступне. Згідно п. 6.7 Умов добровільного страхування транспортного засобу (Додаток № 1), які є невід`ємною складовою частиною укладеного між сторонами договору страхування, дія договору страхування не поширюється на територію будівельних майданчиків, аеропортів, морських портів, військових частин, території зон бойових дій, народних заворушень, якщо інше не передбачено умовами договору. Як вбачається з матеріалів справи, незаконне заволодіння транспортним засобом відбулось 27.01.2015 на території м. Новогродівка Донецької області. Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Новогродівка (Новогродівська міська рада). Місто Новогродівка Донецької області є територією України, на яку згідно п. 10. 2 договору добровільного страхування транспортного засобу поширюється його дія. Разом з тим, суд зауважує, що внесення м. Новогродівка Донецької області до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція не означає, що на території міста відбувались бойові дії у січні 2015 року. В ході розгляду справи, представником відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, з яких можливо встановити, що на території м. Новогродівка Донецької області у січні 2015 року відбувались бойові дії чи народні заворушення, через що, дія договору страхування на вказаній території не розповсюджувалась. Тому, вказані твердження на думку суду є недоведеними та не можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Визначаючи розмір страхового відшкодування, суд виходить з того, що згідно умов договору страхування, страхова сума становить 155900 грн., а розмір франшизи встановлено на рівні 5%, тому розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» становить 148105 грн. (155900 - 7795). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до висновку, що відповідач ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» неправомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню та з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 148105 грн. Також, враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, своєчасно кредит не повертала, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що залишок заборгованості за кредитним договором, який не охоплюється сумою страхового відшкодування у розмірі 4541,28 грн. (152646,28 - 148105) підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , як позичальника за кредитним договором та відповідача [PERSON] , як поручителя за договором поруки у солідарному порядку, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи, що при відкритті провадження у справі, сплата судового збору за даним позовом була відстрочена до ухвалення рішення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір: з позивача - у розмірі 202,90 грн.; з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - у розмірі 2221,58 грн.; з відповідача [PERSON] - у розмірі 34,06 грн., з відповідача [PERSON] - у розмірі 34,06 грн.

Outcome: partial