Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

ПАТ «Діамантбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 28.06.2008 року між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08-06-25-0085_166/R01 відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., зі сплатою 30 % річних. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язан щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, станом на 27.01.2014р., утворилась заборгованість, сума якої станом на 27.01.2014 р. становить 24 546,52грн., з яких заборгованість по сплаті процентів у розмірі 17 987,92грн, заборгованість по сплаті пені у розмірі 6 558,60 грн. Таким чином, позивач, назву якого було змінено на ПАТ «Діамантбанк» просить суд стягнути з відповідача вказані суми боргу, поклавши на нього судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи: 28.06.2008 року між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08-06-25-0085_166/R01 відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., зі сплатою 30 % річних. Кошти були надані [PERSON] в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту у визначених порядку та розмірах. Відповідач в порушення умов кредитного договору протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позики. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Оскільки відповідач у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснювала, станом на 27.01.2014р., утворилась заборгованість, сума якої станом на 27.01.2014 р. становить 24 546,52грн., з яких заборгованість по сплаті процентів у розмірі 17 987,92грн, заборгованість по сплаті пені у розмірі 6 558,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 30 % річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Підсумовуючи наведене, загальна сума боргу становить 24546,52грн. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved