Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Одеський державний університет внутрішніх справ (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач)про відшкодування витрат за період навчання. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що відповідач з 04.09.2010 року по 02.11.2011 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 01.09.2011 року відповідача було переведено на 2 курс факультету підготовки фахівців кримінальної міліції, однак 29.11.2011 року відповідач звернувся із рапортом про звільнення за власним бажанням. Позивач зазначає, що в порушення укладеного договору від 04.09.2010 року, відповідачем не були відшкодовані витрати на його підготовку, у зв'язку із чим, просив стягнути на свою користь 6006,00 гривень та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами. Зважаючи на викладене, суд приходить до наступних висновків. В ході розгляду справи встановлено, що 04.09.2010 року між відповідачем та Кримським юридичним інститутом Одеського державного університету внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в АР Крим укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а. с. 8-11). Окрім того, відповідно витягу з наказу ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 10.08.2011 року відповідача переведено на 2 курс факультету підготовки фахівців кримінальної міліції (а. с. 6). Відповідно до п . 2.3 вказаного договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку, університету, дотримуватись вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів з питань проходження служби в органах ОВС. Судом встановлено, що відповідач перебував на державному утриманні: забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Згідно з п. 3. Договору підставами для відшкодування витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, відповідно до п.4.1 Договору. Відповідно до п. 4.4 Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати на утримання таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи відповідач був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313. Відповідно до п.2 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; переведенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до наданого позивачем розрахунку на утримання відповідача вартість утримання складає 6006,00 гривень (а. с. 13-19). Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку за Договором в частині відшкодування витрат на утримання у навчальному закладі, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволення в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 611, 625, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved