Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось в суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 07.06.2013 року між сторонами було укладено договір №20130517173007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, за умовами якого позивач видав відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard World та Пін - код до неї, а також відкрив поточний (картковий) рахунок [NUMBER] в національній валюті України, та зобов'язався здійснювати його обслуговування. 07.06.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 1 кредитного договору банк зобов'язався надати власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 12 000грн., на строк з 07.06.2013 року по 06.06.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0%річних, на споживчі цілі. Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 2 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами (п.8 кредитного договору). Пунктом 6 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.7 кредитного договору). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме протягом 10червня -07 липня 2013 року видав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 11 891,39грн., відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 18.03.2015 року наявна заборгованість в розмірі 19990,94грн. Згідно з п. 14 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100грн. За порушення відповідачем грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем нараховано штраф в загальній сумі 22900грн., що складається з: 1900грн. - штраф за прострочення сплати основного боргу та 21000грн. - штраф за прострочення сплати процентів. Просять стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 50 653,95грн., з яких: 11 891,39грн. - сума основного боргу, 8895,57грн. - заборгованість зі сплати процентів, 22900грн. - штраф, 737,76грн. - 3% річних, 6229,23грн. - інфляційні витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримала за обставин викладених в ній, просила позов задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв на адресу суду не направляв. Враховуючи вимоги ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників процесу та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.06.2013 року між сторонами було укладено договір №20130517173007 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, за умовами якого позивач видав відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard World та Пін - код до неї, а також відкрив поточний (картковий) рахунок [NUMBER] в національній валюті України, та зобов'язався здійснювати його обслуговування (а.с.6-8). 07.06.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невід'ємною частиною договору (а.с.9-10). Відповідно до п. 1 кредитного договору банк зобов'язався надати власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 12 000грн., на строк з 07.06.2013 року по 06.06.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0%річних, на споживчі цілі. Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 2 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами (п.8 кредитного договору). Пунктом 6 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.7 кредитного договору). Згідно з п. 14 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100грн. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком в розмірі 50 653,95грн., з яких: 11 891,39грн. - сума основного боргу, 8895,57грн. - заборгованість зі сплати процентів, 22900грн. - штраф, 737,76грн. - 3% річних, 6229,23грн. - інфляційні витрати (а.с.4-5). Норми ст.ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. В частині 1 статті 1049 ЦК України вказано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому враховуючи, що відповідачем не був виконаний обов'язок щодо повернення всієї суми кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого тіла кредиту за договором в розмірі 11 891,39грн. та заборгованості зі сплати процентів в розмірі 8895,57грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В ч. 3 ст. 549 ЦК України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, ч.3 ст. 551 ЦК України, передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, однак суд приходить до висновку що суму боргу слід зменшити в частина нарахування штрафу, оскільки нарахований позивачем штраф за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 22900 грн., суперечить ст. 18 п.5 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якого несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, тому до стягнення з відповідача підлягає 50% від основної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5945,70грн. (11891,39/2= 5945,70). Разом з тим, позивачем здійснено нарахування індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 4406,96грн., індекс інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1822,27грн.; 3% річних за прострочення сплати основного зобов'язання 554,17грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків по кредиту 183,59грн. з посиланням на положення ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Кредитним договором визначено розмір відсотків та передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору, тому підстав для застосування положень ст. 625 ЦЦК України та додаткового нарахування процентів і застосуванні індексу інфляції суд не вбачає. Таким чином, у стягненні індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 4406,96грн., індекс інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам 1822,27грн.; 3% річних за прострочення сплати основного зобов'язання 554,17грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків по кредиту 183,59грн., слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 26 732, 66грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 267,33грн. На підставі викладено, згідно ст. ст. 509, 526, 530, 536, 549, 551, 611, 612, 623-625, 629, 1046, 1049, 1050, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial