Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Врадіївської райдержадміністрації, звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог представник органу державної влади, яким пред'явлено позов, Мороз У.В. зазначила, що відповідач є батьком дитини, в інтересах якої пред'явлено позов? ухиляється від виконання батьківських обов'язків по його вихованню,, піклуванню та утримання, що виявилося у тому, що після влаштування сина до Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат відповідач жодного разу його не відвідав, його життям не цікавився, та не спілкувався, аліменти на утримання дитини нараховані згідно виконавчого листа не сплачував. А тому на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України, представник просив позбавити відповідача батьківських прав. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вознесеньскої спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат Миколаївської облдержадміністрації [PERSON]. не заперечила проти задоволення позову. Дитина щодо якої ставиться питання про позбавлення відносно неї батьківських прав - [PERSON] пояснив, що батька не пам'ятає, в тому числі візуально, на протязі перебування в школі - інтернат з батьком не спілкувався, останній його не відвідував, будь - якої допомоги чи подарунків від нього не отримував. На запитання чи впізнає він відповідача, дитина повідомила, що вказаного чоловіка не знає. Відповідач [PERSON] позов не визнав, тому що він бажає спілкуватися з сином. Раніше цьому спілкуванню перешкоджала мати дитини, яка забороняла йому відвідувати сина, брати участь у його житті. За час навчання сина в школі - інтернат, з 2012 р. по 2018р., сина не відвідував, тому що не знав, що син перебуває в інтернаті, а його мати позбавлена батьківських прав. В ході судового розгляду справи, їздив до нього, зустріч не відбулася, бо дитина перебувала на літньому відпочинку на морі в іншому населеному пункті. Аліменти в період з 2013 по 2018рр. не сплачував, бо не знав про рішення суду та виконавче провадження. Судом встановлені факти: - відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] р. н., по відношенню до якого ставиться питання про позбавлення його батьківський прав (повторне свідоцтво про народження [NUMBER] від 22.12.2011р.); - 16.02.2018р. мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області позбавлена батьківських прав (рішення суду №476/766/17 від 16.02.2018р.); - з 18.02.2012р. неповнолітній [PERSON] поміщений до Вознесенської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат, в якому перебував станом на день звернення з позовом, у травні 2018р., та відкриття провадження по справі (довідка №217 від 21.03.2018р.); - з моменту поміщення дитини, у лютому 2012р., до названого навчального закладу по теперішній час батько [PERSON] життям та станом здоров'я сина не цікавився, участі у вихованні не приймав, бажання спілкуватися з сином не виявляв, його не відвідав, матеріальної допомоги, одяг, взуття, предмети гігієни, шкільне приладдя для сина не надавав (довідка №217 від 21.03.2018р., акт по невідвідування №580 від 07.09.2018р., характеристика учня 9 класу від 19.03.2018р., показання свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON].); - з 2013 р. на виконанні у Врадіївському відділі ДВС перебуває виконавчий лист №1410/143/2012 від 17.01.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання дитини [PERSON], в сумі 100 грн. щомісячно, заборгованість з виконання якого станом на 01.09.2018р. склала 7834 грн. (заочне рішення суду №1410/143/2012, виконавчий лист від 17.01.2013р., постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2016р., довідка №6328 від 07.09.2018р., розрахунок заборгованості станом на 01.07.2018р. та станом на 01.09.2018р., показання свідка [PERSON]); - відповідач [PERSON] проживає [ADDRESS], на обліку у лікаря - психіатра чи лікаря - нарколога та на обліку в РЦЗ як безробітний не перебуває, проживає за рахунок тимчасових заробітків, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався (характеристика від 02.03.2018р., довідка №1233 від 03.03.2018р.,довідка відділення поліції №3428/62-18 від 04.05.2018р.); - 23.02.2018р. відповідач [PERSON] не допустив комісію служби у справах дітей провести обстеження матеріально - побутових умов проживання, тієї ж дати з ним було проведено профілактичну бесіду та роз'яснено наслідки невиконання батьківських обов'язків (акт обстеження від 23.02.2018р., довідка №1233 від 03.09.2018р., показання свідка Мороз У.В.); - висновком органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації від 04.05.2018р. №506/16-01 рекомендовано позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні дитини [PERSON] (висновок від 04.05.2018р. №506/16-01 ); Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав особи, яка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Приймаючи рішення, суд керується: Частинами. 1, 4, 5 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України згідно якої батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів п. 16 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а тому вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі. Суд вважає неспроможними доводи відповідача про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав в зв'язку з несплатою ним аліментів на утримання дитини в період з 2013 по 2018рр., так як він не був обізнаний з рішенням суду про стягнення аліментів та наявністю виконавчого провадження, оскільки ці ж його доводи не спростовують наявність у нього визначених законодавством обов'язків по вихованню дитини, та не звільняють батька від обов'язку утримувати дитину, якій таке утримання необхідне для підтримання життєдіяльності (їжа, одяг, лікування), а внаслідок свого неповнолітнього віку сама дитина себе не може забезпечити цим. Окрім того, несплата батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, а лише з урахуванням обставин відсутністі прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із сином, піклуватися про нього й брати участь у його вихованні. Матеріали ж справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що відповідач не ухилявся від участі у вихованні дитини, не доведено протилежних обставин, у відповідності до ст. 81 ЦПК України, і самим відповідачем. Питання про судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved