Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

ПАТ „[PERSON] [PERSON] звернулось в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з кредитним договором №014/1736/82/1263 від 20 травня 2008 року відкрите акціонерне товариство „[PERSON] [PERSON], правонаступником якого є позивач, надало відповідачу [PERSON] кредит в сумі 19000 доларів США, строком до 20 травня 2020 року, зі сплатою 13,25 відсотків річних. В забезпечення кредитного договору між банком та відповідачкою по справі [PERSON] 20 травня 2008 року було укладено договір поруки №014/1736/82/1263/1, згідно з яким вона зобовязалася відповідати за всіма зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами, шляхом здійснення щомісячних (21 числа) ануїтетних платежів згідно Графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, згідно із п.9.3 кредитного договору [PERSON] зобовязався на вимогу кредитора достроково погасити кредит. Проте він порушив свої зобовязання, не сплачуючи з листопада 2014 року передбачених договором коштів, у звязку з чим станом на 26 березня 2015 року ним допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 20403,23 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14964,28 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1312,98 доларів США та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 4125,97 доларів США, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги визнали частково, підтвердивши факт укладення кредитного договору та договору поруки між ними і позивачем та не заперечуючи щодо стягнення з них заборгованості по тілу кредиту. Позовні ж вимоги в частині стягнення відсотків та пені відповідачі не визнали, посилаючись на відсутність у них грошових коштів. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством „[PERSON] [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1736/82/1263, згідно з умовами якого банк, відповідно до Умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості», надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 19000 доларів США, отримавши в іпотеку належний відповідачу житловий будинок, загальною площею 168,3 кв.м., розташований по вул. Примакова, 12 в м. Деражні Хмельницької області. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 травня 2008 року між ВАТ „[PERSON] [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №014/1736/82/1263/1. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] взяла на себе відповідальність перед кредитором разом з позичальником [PERSON] за повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором. 22 липня 2010 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір №1, яким пролонговано дію попереднього кредитного договору до 21 березня 2024 року та капіталізовано прострочену заборгованість по кредиту,у звязку з чим Графік погашення було викладено у новій редакції у Додатку №1 до нього. Наведені позивачем в обґрунтування позову обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копіями кредитного договору, додаткового договору №1 та Додатку №1 до нього. Так, відповідно до пунктів 1.3.2-1.3.3, 7.1, 16.3 кредитного договору позичальник [PERSON] зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами, шляхом здійснення щомісячних (21 числа) ануїтетних платежів згідно Графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання сплатити пеню у розмірі 1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а відповідно до п.9.3 договору достроково погасити кредит (у 30-денний термін) на вимогу кредитора. Як вбачається з наявної у справі копії витягу із Статуту публічного акціонерного товариства „[PERSON] [PERSON], воно є правонаступником за всіма правами та обовязками відкритого акціонерного товариства „[PERSON] [PERSON]. Судом встановлено, що позивач повністю виконав зобовязання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу [PERSON] обумовлену договором суму грошових коштів. Проте відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачуючи з листопада 2014 року передбачених договором коштів, у звязку з чим станом на 26 березня 2015 року допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 20403,23 доларів США, що є еквівалентним 479492 грн. 21 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 14964,28 доларів США, що є еквівалентним 351672 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками - 1312,98 доларів США, що є еквівалентним 30856 грн. 08 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 4125,97 доларів США, що є еквівалентним 96963 грн. 59 коп. Розмір вказаної заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.ст. 526, 530 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 553, ст. 554 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч.1 ст. 543 цього Кодексу у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2015 року позивачем направлялися письмові повідомлення відповідачам з вимогою про виконання ними взятих на себе зобовязань, проте, як зясовано судом, вказані вимоги залишилися невиконаними. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, забезпечених порукою [PERSON], та про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості по кредиту з боржника та поручителя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 3654 грн.

Outcome: approved