Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.10.2017 року, яке набрало законної сили 13.02.2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був відібраний у своїх батьків, відповідачів по справі, без позбавлення їх батьківських прав та рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 08.05.2018 року № 254 піклувальником [PERSON] призначено бабусю - [PERSON] , [INFO] , з якою неповнолітній проживає і на теперішній час та яка повністю займається його утриманням та вихованням. Батьки вихованням та утриманням сина не займаються, мати більше восьми років проживає в Італії, а батько в Російській Федерації та має іншу родину, останній раз спілкувався з сином у 2014 році. У зв`язку з ти, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач просив суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] ; - залишити [PERSON] , [INFO] , в родині [PERSON] , [INFO] , для проживання, виховання та утримання. - стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно протоколу судового засідання від 04.12.2019 року, яке проводилося Сергачським районним судом Нижегородської області Російської Федерації за дорученням Рубіжанського міського суду Луганської області та відзиву на позову, який він надав у судовому засіданні, відповідач не заперечував проти розгляду справи за його відсутності, однак проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, оскільки стверджує, що з його заробітної плати утримуються кошти на утримання сина [PERSON] , які до адресата не доходять, оскільки його мати проживає за кордоном, а також бабуся не дозволяє йому спілкуватися з сином (а.с. 71-72). Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, наполягала на їх задоволенні. Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, виданим 07.05.2002 року Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, відповідний запис № 160, та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 25.05.2018 року № 4436-1655925-2018 (а.с.8, 15). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,що підтверджується паспортом громадянки України та інформацією загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 05.06.2019 року № 769 (а.с.14, 33). [PERSON] , [INFO] , громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації (а.с.74). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.17). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.05.2011 року, яке набрало законної сили 03.06.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2010 року та до повноліття дитини (а.с.13). Згідно довідки про утримання по виконавчим листам, виданої 02.12.2019 року ТОВ «Рассвет» м. Нижній Новгород Російської Федерації за № 161, з [PERSON] утримувалися аліменти на користь [PERSON] за період з 31.10.2018 року по 31.10.2019 року на загальну суму 89 203,70, заборгованість за період з 10.05.2018 року по 04.10.2018 року у розмірі 21 891,47, всі кошти , утримані в період з 01.10.2018 року по 31.10.2019 року знаходяться в касі підприємства (а.с.75). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.10.2017 року, яке набрало законної сили 13.02.2018 року, [PERSON] , [INFO] , відібрано від його батьків: [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав на цю дитину, попереджено [PERSON] та [PERSON] про необхідність змінити ставлення відносно їх дитини та до виконання ними своїх батьківських обов`язків, покладено на Орган опіки та піклування Рубіжанської міської ради Луганської області контроль за виконанням вищезазначеного зобов`язання, а також передано [PERSON] бабусі - [PERSON] , [INFO] (а.с.9-12). Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.04.2018 року № 216 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 08.05.2018 року № 254 [PERSON] , [INFO] , призначено піклувальником неповнолітнього онука - [PERSON] , [INFO] (а.с.19). За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (наймач), [PERSON] , [INFO] , (онук), [PERSON] , [INFO] , (донька), що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 22.05.2019 року, виданою 22.05.2019 року Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області за № 33363 (а.с.29). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 14.06.2018 року та 11.04.2019 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] (бабуся), та [PERSON] , [INFO] (підопічний онук), піклувальник належним чином виконує свої обов`язки, дитина у повному обсязі забезпечена доглядом, взуттям, належним приладдям. Стосунки в родині теплі та довірливі, батьки участі у виховані, утриманні, розвитку, лікуванні сина не приймають (а.с.20, 28). Згідно заяви [PERSON] до начальника служби у справах дітей Ркбіжанської міської ради від 12.07.2018 року, заявник повідомила, що [PERSON] та [PERSON] участі в житті та розвитку сина [PERSON] не приймають, матеріально не забезпечують. Раніше [PERSON] декілька разів на місяць телефонувала синові, однак дані розмови закінчувалися погрозами з її боку, у дитини починався нервовий зрив (а.с.21). [PERSON] є студентом ВП «Рубіжанський політехнічного коледжу імені О.Є. Порай - Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка денної форми навчання І рівня акредитації», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.22). Відповідно до інформації, наданої Рубіжанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 9 Рубіжанської міської ради Луганської області від 26.11.2018 року № 479, [PERSON] , [INFO] , навчався в Рубіжанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 9 в період з 01.06.2010 року до 23.10.2013 року, з 05.11.2013 року до 23.12.2013 року, з 18.04.2014 року по 14.08.2015 року, з 07.09.2015 року до 03.07.2018 року, за час навчання зарекомендував себе з позитивної сторони, був забезпечений всім необхідним для навчання, товариський, спокійний, урівноважений. Опікун - [PERSON] мала з [PERSON] доброзичливі стосунки, підтримувала зв`язок з класним керівником та відвідувала батьківські збори, батьки [PERSON] не брали участі у вихованні та навчанні сина, не відвідували школу та батьківські збори (а.с.23). [PERSON] до Рубіжанського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у період з лютого 2018 року по теперішній час не зверталася за допомогою, на соціальному супроводі не перебувала, послуги не отримувала, в свою чергу [PERSON] , [INFO] , піклувальник [PERSON] , знаходиться на соціальному супроводі з 30.05.2018 року до 10.09.2018 року, тільки вона займається вихованням та утриманням дитини, батьки участі у вихованні сина не приймають, що підтверджується відповідями Рубіжанського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.11.2018 року № 294 та від 28.11.2018 року № 290 (а.с.24). Згідно відповіді № 313 від 12.12.2018 року Рубіжанського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] , [INFO] , до центру у період з лютого 2018 по теперішній час за допомогою у поверненні йому на виховання сина - [PERSON] , [INFO] , не звертався, як і не звертався з інших питань (а.с.26). Відповідно до висновку служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.04.2019 року за № 336 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на утримання однієї дитини стягуються у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Приймаючи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, а також висновок служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.04.2019 року за № 336, суд вважає можливим позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки вони не виконують батьківські обов`язки, а також стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частина від усіх видів доходу (заробітку). Суд критично ставиться до пояснень відповідача [PERSON] , який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки він тривалий час не піклується про сина, матеріально його не забезпечує, хоча кошти з його заробітної плати і утримуються, але до сина не доходять, а він не позбавлений можливості надсилати їх самостійно сину, та взагалі проживає в іншій державі і з сином не спілкується. Що стосується вимог позивача про залишення [PERSON] , [INFO] , в родині бабусі - [PERSON] , [INFO] , для проживання, виховання та утримання, то вони не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 08.05.2018 року № 254 призначена піклувальником [PERSON] (а.с.19) та на даний час вони разом проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 28, 29). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 921,00 грн.

Outcome: partial