Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 21200 доларів США за договорами позики від 26 січня 2020 року та по договору позики від 07 травня 2020 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26 січня 2020 року вона позичила [PERSON] (відповідачу по справі), 14000,00 доларів США на строк до 26 вересня 2020 року, а 07 травня 2020 року позичила йому ж 7200 доларів США на строк до 08 вересня 2020 року. На підтвердження передання грошової суми відповідач видав позивачу власноручно складені та написані ним відповідні розписки (далі розписки) на 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США від 26 січня 2020 року та 7200 (сім тисяч двісті) доларів США від 07 травня 2020 року відповідно. Проте, на виконання погодженої дати повернення боргу, до теперішнього часу [PERSON] не повернуто борг у сумі 21200 доларів США . До теперішнього часу відповідач борг не повернув. Ддя позивача ця сума є значною і невиконання відповідачем своїх зобов`язань ставить його у вкрай тяжке матеріальне становище. Позивач на задоволенні своїх позовних вимог наполягає у повному обсязі. Щодо відзиву на позов. Та рух справи в суді. Представником відповідача до суду направлено відзив на позов. Даний відзив поданий з порушенням строків встановлених ЦПК України, після закінчення підготовчого провадження, та призначення справи до слухання по суті. Відповідно - позовна заява надійшла до суду 26.10.2020 року. Ухвалою суду від 30.11.2020 року справу призначено до підготовчого судового засідання на 14.12.2020 року.(а.с.12). Повторно справу призначено до підготовчого судового засідання на 24.12.2020 року.(а.с.14), та 15.01.2021 року (а.с.15). Як вбачається з поштових повідомлень, відповідач отримав судові повістки дві 26.12.2020 року, та 12.01.2021 року. (а.с.16-18). Ухвалою суду від 15.01.2021 року підготовче провадження по справі було закрито, та справа призначена до слухання по суті на 05.02.2021 р.(а.с.21). Відзив представника відповідача надійшов лише 01.02.2021 року (а.с.22-23). Питання про поновлення строку на надання відзиву судом не вирішувалося. А отже, суд не бере до уваги відзив представника відповідача, та вирішує спір за наявними матеріалами справи. Аргументи учасників справи. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги зазначені в позовній заяві, та просять їх задовольнити. Фактичні обставини справи , встановлені судом. Судом встановлено, що між сторонами у справі було укладено в простій письмовій формі договір позики грошових коштів від 26.01.2020 року року, згідно якого позивач [PERSON] позичила [PERSON] який є відповідачем у справі, 14000,00 доларів США на строк до 26 вересня 2020 року і на підтвердження передання грошової суми останній видав позивачу розписку на 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США від 26.01.2020 року (копія а.с.6). Оригінал оглянуто в судовому засіданні. Крім того, між сторонами у справі було укладено в простій письмовій формі ще один договір позики грошових коштів від 07.05.2020 року року, згідно якого позивач [PERSON] позичила [PERSON] який є відповідачем у справі, 7200,00 доларів США на строк до 08 вересня 2020 року і на підтвердження передання грошової суми останній видав позивачу розписку на 7200 ( сім тисяч двісті) доларів США від 07.05.2020 року ( копія а.с.7). Оригінал оглянуто в судовому засіданні. 2. Мотивувальна частина Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши позивача, представника позивача суд приходить до висновку, що даний позов належить повному задоволенню , з наступних підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто у порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 76,81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав вказані кошти, та не надав суду доказів відсутності заборгованості за договором позики. Також жодних доказів оприбуткування вказаних коштів до каси очолюваного ним господарства не надав, а отже використовував кошти для власних потреб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем особисто порушено зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу за договором позики, тому вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду , належить стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved