Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

На розгляді суду перебувають позовні вимоги сторін про поділ майна подружжя. З урахуванням останньої заяви про збільшення позовних вимог, [PERSON] зазначила, що під час шлюбу сторонами було набуто майно: приміщення в м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1 площею 13,4 кв.м. вартістю 94805 грн.; 21/100 частка комплексу в Ярмолинецькому районі, с. Перегінка, вул. Чорновола, 1«а» разом із земельною ділянкою вартістю 296028 грн., у якому знаходяться два крани-балки номерні знаки 6012 та 6013 вартістю 6500 грн. та 8100 грн. відповідно; автомобіль ГАЗ 3302 2007 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 29100 грн.. Оскільки [PERSON] сплачує аліменти на дитину у незначному розмірі 600 грн., [PERSON] вимушена подавати позови про збільшення розміру витрат на утримання дитини, просить збільшити її частку у спільній власності до 2/3, в рахунок якої виділити на її користь приміщення у м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1; 21/100 частку комплексу в с. Перегінка разом із земельною ділянкою, а з неї на користь [PERSON] стягнути 115277,66 грн. компенсації різниці вартості часток у спільному майні. [PERSON], не заперечує щодо належності даного майна до спільної сумісної власності, окрім обєкту, розташованого в с. Перегінка, ствердивши, що розрахунок за це майно він провів 24.03.2012 р. до вступу у шлюб і розрахувався власними коштами. Це майно є неподільним та зазнало самовільної добудови. Автомобіль ГАЗ 3302 хоча і належить до спільної сумісної власності, однак, був проданий ним за згодою [PERSON] під час шлюбу, а виручені кошти в сумі 30000 грн. були використані ним в інтересах сімї. Вважає відсутніми докази для відступлення від принципу рівності часток. Просить відмовити у позові про поділ автомобіля ГАЗ 3302, визнати його приватною власністю 21/100 частку комплексу в с. Перегінка разом із земельною ділянкою та закріплені там металеві ферми; стягнути з [PERSON] на його користь 47402,50 грн. ? вартості приміщення в м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1, а з нього на користь [PERSON] 7300 грн. ? вартості двох кран-балок. В судовому засіданні сторони та їх представники надали аналогічні пояснення, свої позовні вимоги в остаточних редакціях підтримали, визнали оцінку спірного майна, зазначену у позовних заявах та неможливість поділу в натурі обєкту нерухомого майна у с. Перегінка. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив наступне. З 26.04.2012 р. сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ у Хмельницькій області, про що було вчинено запис за №354, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.04.2012 р. 1-БВ№099262. Шлюб розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.03.2016 р. у справі №686/22624/15-ц, яке набрало законної сили 12.04.2016 р.. Час, з якого сторони почали окремо проживати, у судовому рішенні не встановлювався, у позовній заяві від 13.11.2015 р. [PERSON] констатувала, що на дату її складання сторони проживають окремо. В шлюбі у сторін 13.08.2012 р. народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.08.2012 р.. Дитина проживає разом із матірю, а [PERSON] на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.11.2015 р. у справі №686/22628/15-ц сплачує на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн.. Під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: -автомобіль ГАЗ 3302 2007 р.в., що підтверджується актом про придбання майна з прилюдних торгів від 19.09.2012 р., протоколом №1920212.1 проведення аукціону (вартість придбання 29100 грн., погоджена сторонами вартість 30000 грн.). На час розгляду справи автомобіль відчужений [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджується технічним паспортом СХТ616245 від 17.11.2015 р.; -88/10000 часток приміщення загальною площею 1518,6 кв.м. (відчужувана частка становить 13,4 кв.м.), розташоване за адресою м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.12.2013 р., посвідченим нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за №11477. Вартість вказаного майна, встановлена висновком експерта та погоджена сторонами в сумі 94805 грн.; -обєкт «21/100 частка комплексу» яка складається з кормокухні літ. Г площею 269,3 кв.м., вагової літ. Д площею 10,5 кв.м., розташований за адресою Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Перегінка, вул. Чорновола, 1, розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6825886400:04:034:0020 площею 0,3954 га, що підтверджується договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 10.11.2012 р., посвідченим нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за №10773; договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.11.2012 р., посвідченим нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за №10770. Посилання [PERSON] на ту обставину, що вказаний обєкт належить лише йому на праві приватної власності як такий, що придбаний за його особисті кошти та, по суті, до укладення шлюбу, не доведений суду у встановленому порядку належними доказами. На підтвердження зазначених обставин суду надано розписку від 24.03.2012 р., надану продавцем [PERSON] про отримання від [PERSON] 112000 грн. за вказане майно із подальшим укладенням договору купівлі-продажу після оформлення державного акту про право власності на землю (який згодом був зареєстрований 16.10.2016 р.). Про факт отримання коштів у цей період за це майно ствердив і допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] (батько продавця). Водночас, договори купівлі-продажу цього майна та земельної ділянки були укладені вже після реєстрації шлюбу і саме на їх підставі виникло право власності (п. 1.9. договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення з моменту державної реєстрації договору; п. 13 договору купівлі-продажу земельної ділянки договір є підставою для відведення земельної ділянки в натурі та реєстрації права власності). Договори містять посилання на те, що вони укладені за згодою [PERSON]. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, а права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, набуття права власності відбулось під час шлюбу. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Твердження [PERSON] про придбання цього майна за особисті кошти, не доведено належними доказами. Так, усне посилання на власні заощадження суд розцінює критично, в силу незначних задекларованих заробітків [PERSON], зазначених у довідках про доходи. Твердження про продаж власного автомобіля Nissan Patrol, підтверджене довідкою від 16.03.2016 р., не містить цінових даних, а довіреність від 26.04.2013 р., якою [PERSON] надав [PERSON] право розпоряджатись цим автомобілем, не є належним доказом продажу автомобіля, а тим більше, за певну ціну. Натомість, виходячи з того, що донька сторін [PERSON] народилась 13.08.2012 р., сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах до укладення шлюбу у т.ч. на дату складання розписки [PERSON] про отримання коштів за продаж земельної ділянки та 21/100 частки комплексу. Відтак, презумпція спільної сумісної власності, закріплена у ч. 2 ст. 60 СК України [PERSON] не подолана. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] визнано та показами свідка [PERSON] підтверджено, що обєкт «21/100 частка комплексу» був придбаний у напівзруйнованому та занедбаному стані, а за час перебування сторін у шлюбі він був відбудований та реконструйований, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням наведеного, зазначене майно належить до спільної сумісної власності сторін. Відповідно до висновку експерта, з врахуванням розяснень, наданих експертом в судовому засіданні на заперечення щодо висновку зі сторони [PERSON], ринкова вартість вказаного обєкту включно з вартістю земельної ділянки становить 296028 грн.. При цьому, вартість самочинно влаштованих прибудов експертом не враховувалась. У вказаному обєкті «21/100 частка комплексу» розміщені також: -металеві ферми довж. 12 м. загальною вартістю 27499,98 грн., що підтверджується видатковою накладною від 15.07.2013 р.; -два крани-балки номерні знаки 6012 та 6013 погодженою сторонами вартістю 6500 грн. та 8100 грн. відповідно. Однак, у відповідності до висновку експерта, металеві ферми становлять невідємне покращення обєкту «21/100 частка комплексу» - є конструктивом покрівлі та не можуть бути відокремлені від приміщення. З урахуванням наведеного, зазначене майно не має самостійного значення а його вартість охоплена вартістю обєкту в цілому, визначеною експертом. Сторонами також визнано, що два крани-балки, хоча й є окремим майном, однак, вмонтовані у вказаному приміщенні та фактично використовуються у господарському процесі по обробці та порізці природного каменю. У відповідності до висновку експерта, розподіл земельної ділянки та 21/100 частки комплексу є технічно неможливим. [PERSON] просить відступити від рівності часток сторін враховуючи, що на її утриманні перебуває донька, допомоги на утримання якої, що надається [PERSON], не достатньо, у звязку із чим вона вимушена звертатись із додатковими позовами. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд не знаходить підстав для збільшення розміру частки дружини, враховуючи, що доказів заборгованості по сплаті аліментів не подавалось, судове рішення, яким були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів та був визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, позивачем не оскаржувався, зокрема, з мотивів, недостатності присудженого розміру аліментів. При потребі збільшення розміру витрат, необхідних для дитини [PERSON] зверталась із відповідними позовами, на її користь присуджувались відповідні суми, одна з справ такого характеру ще не завершена розглядом. Враховуючи наведене, відступ від засад рівності часток призведе до подвійних правових наслідків для [PERSON] з одних і тих самих підстав. Згідно із ч. 1, 2 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з того, що згідно із ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Обєкт - 88/10000 часток приміщення загальною площею 1518,6 кв.м. (що становить 13,4 кв.м.), розташоване за адресою м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1, є суміжний із нежитловим приміщенням загальною площею 52,6 кв.м., розташованим за тією ж адресою м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1, який належить особисто [PERSON] та набутий нею до шлюбу на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.10.2011 р., посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі за №10538 (витяг про державну реєстрацію прав від 10.10.2011 р.). Зазначені приміщення використовуються [PERSON] як єдиний обєкт під салон краси «Джем», що визнано сторонами. Оскільки зазначений вид діяльності не передбачений у виписці з ЄДРЮО та ФОП [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність включення даного приміщення вартістю 94805 грн. до частки [PERSON]. Стосовно автомобіля ГАЗ 3302 2007 р.в., погодженою сторонами вартістю 30000 грн., набутого під час шлюбу, але відчуженого [PERSON] за 30000 грн. до дати розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне включення цього майна до частки [PERSON]. При цьому, покликання [PERSON] на те, що оскільки даний автомобіль був відчужений до розірвання шлюбу, то виручені від його продажу кошти були використані в інтересах сімї, не знаходять підтвердження у матеріалах справи. Так, з матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, ухвали суду про забезпечення позову та доказів неможливості її виконання вбачається, що про продаж даного автомобіля [PERSON] не було відомо на дату звернення до суду. Відповідно, не мали місце й факти стверджуваного використання виручених від продажу автомобіля коштів в інтересах сімї, адже у зворотньому випадку [PERSON] була б обізнана із фактом відчуження автомобіля. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що продаж автомобіля відбувся 17.11.2015 р. (довідка-рахунок ААЕ№917097 була складена 17.11.2015 р. та технічний паспорт на імя [PERSON] був виданий 17.11.2015 р.) після того, як позов про розірвання шлюбу був поданий [PERSON] до Хмельницького міськрайонного суду (13.11.2015 р.). Стосовно двох кранів-балок номерні знаки 6012 та 6013 погодженою сторонами вартістю 6500 грн. та 8100 грн. відповідно, то, враховуючи, що це майно використовується [PERSON] у процесі господарської діяльності, відповідної виду діяльності, зазначеному у виписці з ЄДРЮО та ФОП [PERSON], його слід віднести до частки [PERSON]. Стосовно обєкту «21/100 частка комплексу» яка складається з кормокухні літ. Г площею 269,3 кв.м., вагової літ. Д площею 10,5 кв.м., розташованого за адресою Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Перегінка, вул. Чорновола, 1а, розміщеного на земельній ділянці кадастровий номер 6825886400:04:034:0020 площею 0,3954 га та вказаної земельної ділянки, то в судових засіданнях встановлено і сторонами визнано факт його самочинної реконструкції, що потягнула збільшення площі будівлі та зміну конфігурації приміщень. Розподіл даного комплексу та, відповідно, земельної ділянки, є технічно неможливим. Сторони претендують на отримання цього майна у натурі, згодні сплатити одна одній грошову компенсацію за різницю вартості часток, однак, не згодні отримувати грошову компенсацію одна від одної. Згідно із п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Такі вимоги по даній справі не заявлялись. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати по ? ідеальній частці подружжя у цьому майні без його реального поділу та залишити це майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, різниця вартості майна, яке підлягає реальному поділу (94805 грн. ([PERSON]С.) - 44630 грн. ([PERSON]Б.)) становить 50175 грн.. Заявою щодо змінених позовних вимог [PERSON] погодився на отримання грошової компенсації різниці вартості майна приміщення площею 13,4 кв.м. у м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 17/1. Таку різницю погодилась сплатити [PERSON]. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] половину такої різниці 25087,50 грн.. Отже, позови сторін слід задовольнити частково, у звязку із чим, в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на них пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial