Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ ВТБ Банк звернулось 07.10.2015 р. до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 536, 610, 625, 629, 1049-1054 ЦК України та умови кредитного договору № R53113349315В від 29.10.2012 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 297 190 грн. 09 коп., з яких: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту 66\~391,96 грн., в тому числі - поточна заборгованість за кредитом 6166,82 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 42105,86 грн.; інфляційні витрати 16730,21 грн.; 3% річних 1389,07 грн.; борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів 57303,10 грн., в тому числі - сума простроченої заборгованості за процентами 38515,78 грн.; 3 % річних 1462,90 грн.; інфляційні витрати 16957,25 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами 367,17 грн.; та пеня, нарахована у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу 173495,03 грн. Представник позивача, у порядку ст..158 ЦПК України, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності, згідно п.1 ч.2 ст.268 ЦК України, при стягненні неустойки (штрафу, пені). Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.10.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53113349315В. За умовами п.1.1 кредитного договору, банк зобов»язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов»язався прийняти кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. Позивач надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума та валютування кредиту 50\~000 грн.; проценти за користування кредитом 31% річних; строк кредитування 29.10.2015 р. або достроково у випадках, передбачених кредитним договором (п.п.3.1-3.3). Банк умови укладеного сторонами кредитного договору виконав у повному обсязі та 29.10.2012 р. перерахував грошові кошти в сумі 50\~000 грн. на рахунок [PERSON], а відповідач отримала грошові кошти. Однак, відповідач свої зобов»язання за кредитним договором не виконала, а саме: своєчасно не погасила чергову частину кредиту на загальну суму 42105,86 грн. та прострочила сплату відсотків за користування кредитом на загальну суму - 38515,78 грн. Згідно п.п.5.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов»язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами договору (п.п.5.2.2). П.7.1 кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов»язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов»язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочки. Згідно п.9.6 кредитного договору сторони визначили, що строк давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюються у три роки. [PERSON] свої зобов»язання за договором виконала не в повному обсязі, у зв»язку з чим, станом на 05.08.2015 р. має заборгованість в сумі 297\~190 грн. 09 коп., з яких: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту 66\~391,96 грн., в тому числі: поточна заборгованість за кредитом 6166,82 грн.; заборгованість за простроченим кредитом 42105,86 грн.; інфляційні витрати 16730,21 грн.; 3% річних 1389,07 грн.; борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів 57303,10 грн., в тому числі - сума простроченої заборгованості за процентами 38515,78 грн.; 3 % річних 1462,90 грн.; інфляційні витрати 16957,25 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами 367,17 грн.; пеня, нарахована у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу 173495,03 грн. Вищевикладене підтверджене дослідженими письмовими доказами, наданими позивачем. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених ПАТ «ВТБ Банк» позовних вимог. Заява представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, передбачених п.1 ч.2 ст.258 ЦК України задоволенню не підлягає, оскільки сторони в п.9.7 кредитного договору передбачили спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені 3 роки, що відповідає положенням ч.1 ст.259 ЦК України, а позивачем строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, не порушений. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, те, що розмір нарахованої позивачем суми пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за кредитним договором до розміру поточної заборгованості за кредитом та заборгованості за простроченим кредитом, що дорівнює 48272,68 грн. (6166,82 грн. + 42\~105,86 грн.). У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2579,52 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial