Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що 28 січня 2018 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді нарахованої, але неотриманої пенсії. Для оформлення спадкових справ вона звернулась до державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON] та отримала розяснення від 09.19.2018, в якому їй фактично було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Причиною пропущення строку для прийняття спадщини позивач вказала те, що її мати померла на тимчасово окупованій території у звязку з чим їй довелось звертатись до суду для встановлення факту смерті її матері. Також, разом із позовною заявою, позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Від відповідача надійшло клопотання, в якому Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області вважало себе третьою особою, тому було не проти задоволення позову, просило розглядати справу за відсутності представника управління. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Аналіз у сукупності зазначених норм вказує на те, що позивач має право на звернення до суду для вирішення спору, предявивши свої вимоги до відповідача, які він повинен оформити у вигляді позовної заяви. У своїй позовній заяві позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, визначивши відповідача за цією вимогою орган Пенсійного фонду України. Проте вказані органи не можуть виступати в якості відповідача у даній категорії справ, оскільки вони не мають ніяких прав щодо спадкового майна. Так, відповідно до цивільного законодавства України у разі відсутності спадкоємців після смерті особи, не прийняття ними спадщини або усунення їх від спадкування, органи місцевого самоврядування зобовязані звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою (див. ч. 1 ст. 1277 ЦК). Крім цього заява про визнання спадщини відумерлою може бути подана кредитором спадкодавця, а також власниками або користувачами суміжних земельних ділянок, якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ч. 3 ст. 1277 ЦК). Зазначене свідчить, що у даній категорії справ відповідачами можуть виступати інші спадкоємці, що прийняли спадщину (у разі відсутності їх письмової згоди), або органи чи особи, які зобовязані чи мають право на визнання спадщини відумерлою. Така сама позиція була висловлена Верховним Судом України у п. 24 постанови Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, враховуючи, що позивачем вимога предявлена до державного органу, який не має відповідати у вказаній категорії справ, а заміну неналежного відповідача суд з власної ініціативи здійснити не вправі (див. ч. 2 ст. 51 ЦПК), у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed