Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Оскаржуваним рішенням позов прокуратури м. Харцизька в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Харцизької міської ради, комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Харцизька, третя особа: [PERSON] про визнання приватизації квартири незаконною та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно задоволено. Визнано незаконною приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS]. Скасовано свідоцтво про право власності, видане Харцизькою міською радою від 13.11.06р. за № 1036, зареєстроване в БТІ м. Харцизька за реєстром 12619 в книзі 47. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його (апелянта) про час та місце розгляду справи; судом залишено поза увагою, що ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту порушеного права як скасування правовстановлюючого документу та визнання процедури приватизації незаконною; суд не залучив до участі у справі [PERSON], яким було отримано у власність спірну квартиру; суд не перевірив, чи направлялася копія рішення Харцизької міської ради про закріплення за неповнолітньою [PERSON] частини спірної квартири до відповідного органу, а також судом не враховано, що у зв`язку із зміною власника спірної квартири, попередня реєстрація права власності скасовується. В апеляційній скарзі [PERSON] також просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги [PERSON] навів аналогічні доводи тим, що наведені в скарзі [PERSON] Представник апелянта [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційних скарг, просив їх задовольнити. Представники прокуратури м.Харцизька та прокуратури Донецької області заперечували проти доводів апеляційних скарг, рішення суду просили залишити без змін. Інші учасники судового процесу в засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Харцизького міського суду від 03.03.06р. [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. Рішенням Харцизької міської ради від 05.04.06р. № 210 неповнолітня [PERSON] влаштована до школи-інтернату на повне державне забезпечення, та за нею закріплена частина житла в [ADDRESS] до повернення її з державного закладу. Згідно свідоцтва про право власності від 13.11.06р., виданого Харцизькою міською радою, [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Згідно довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та прописки), виданою ЖЕК м.Харцизька, яка додана до заяви про приватизацію, на момент приватизації (13.11.06р.), в [ADDRESS] проживав та був зареєстрований [PERSON] Неповнолітня [PERSON] зареєстрованою в спірній квартирі не значилась, оскільки була знята з реєстраційного обліку з порушенням вимог закону, що не заперечується сторонами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за неповнолітньою [PERSON] на час приватизації квартири рішенням виконкому Харцизької міської ради від 05.04.2006р. № 210 була закріплена та збережена частина житла за адресою: [ADDRESS], вказане рішення не скасовано та чинності не втратило, тому приватизація спірної квартири одним [PERSON] є незаконною, і видане свідоцтво про його право власності на спірне житло підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає, оскільки воно ухвалене з порушенням норм процесуального права. Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст.ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. Апеляційним судом встановлено, що прокуратура м.Харцизька, звертаючись до суду з позовом про визнання незаконною приватизації квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та скасування свідоцтва про право власності, послався на те, що [PERSON], за наявності рішення виконкому Харцизької міської ради №210 від 05.04.06р., відповідно до якого за неповнолітньою [PERSON] було закріплено частину даного жилого приміщення до повернення її з державного закладу (школи-інтернату), приватизував спірну квартиру та відповідно до договору купівлі-продажу продав [PERSON], чим порушив права на житло неповнолітньої дитини. Вказані обставини були встановлені судом в ході розгляду справи і їм дана оцінка в рішенні суду. Між тим, згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка безпосередньо бере участь у спірних матеріальних правовідносинах та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягається до участі у цивільній справі за пред'явленими вимогами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - це особа, яка вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача для захисту особистих прав чи інтересів, оскільки рішення у справі може вплинути на його права і обов'язки стосовно однієї зі сторін. Розглядаючи спір по суті, судом не враховані вимоги ч.2 ст.35 ЦПК України, згідно якої, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Як вбачається з матеріалів справи, суті позовних вимог - рішення суду по справі впливає на права та обов'язки [PERSON], який приватизував спірну квартиру, отримав свідоцтво про право власності на неї, та був стороною у договорі купівлі-продажу від 21.12.2006р., укладеного між ним та третьою особою по справі [PERSON] (останній є власником спірного житла на даний час) за яким мав певні права та обов'язки. Однак суд першої інстанції встановивши вищевказані обставини справи, не залучив до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], на права і обов'язки якого, може вплинути судове рішення у даній справі. Процесуальним законом не передбачено можливості залучення інших, зокрема і третіх осіб, до участі у справі на стадії апеляційного розгляду. Таким чином доводи апеляційних скарги в цій частині заслуговують на увагу і підлягають задоволенню. Крім того слід зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до статті 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Як вбачається з матеріалів справи, прокурором в позові ставилось питання про визнання приватизації спірної квартири незаконною. Суд, вирішуючи спір, задовольнив дану вимогу і визнав приватизацію незаконною, пославшись на наявність не скасованого рішення виконкому Харцизької міської ради про закріплення та збереження частини житла за неповнолітньою [PERSON] Між тим, суд не врахував, що дана позовна вимога (визнання приватизації незаконною) не відповідає вимогам ст.16 ЦК України, а питання про визнання відповідного акту недійсним та його скасування позивачем не ставилось. Свідоцтво ж про право власності, видане [PERSON], яке скасовано за рішенням суду, є документом, що підтверджує виникнення у нього прав на спірну квартиру, що є підставою для проведення державної реєстрації права власності на даний приватизований об'єкт і не є рішенням на підставі якого проведено приватизацію. Таким чином, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і, відповідно до ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial