Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

ПАТ КБ «Надра», який є правонаступником з 04 лютого 2011 року ВАТ Комерційного банку «Надра» (надалі Позивач або банк) у вересні 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором «Автопакет» №401/28/03/2008/840-8620/КФ від 28 березня 2008 року тримали кредит на загальну суму 20 891,09 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 13, 8% строком до 20 березня 2015 року зі сплатою мінімального платежу в розмірі 390,48 дол. США щомісячно. За додатковою угодою №1 до кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості від 17 грудня 2009 року укладеною між банком, [PERSON] та [PERSON] було продовжено строк користування кредитними коштами до 20 березня 2017 року та визначено мінімальний платіж в розмірі 360,42 дол. США щомісячно. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували необхідний мінімальний платіж, в наслідок чого станом на 17 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 22 158 дол. США та неустойки в сумі 109 980 грн. 62 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду та складає: заборгованість за кредитом 18 334, 08 дол. США; заборгованість за нарахованими відсотками 3 824, 37 дол. США; та пені за неповернення кредиту та сплату процентів 2 965, 69 дол. США, що в еквіваленті складає 64 526 грн. 49 коп. та 2089, 11 дол. США штрафу за порушення умов кредитного договору що в еквіваленті складає 45 454 грн. 13 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми, просить розглянути позов без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі двічі в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідачі суд не повідомили, письмових заяв та клопотань до суду від них не надійшло. Представник відповідачів в судових засіданнях проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на безпідставність одночасного нарахування до сплати банком і пені і штрафу за порушення умов договору, оскільки це суперечить вимогам Конституції. Також просить суд відмовити в частині стягнення солідарно з поручителя суми заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем протягом шести місяців від дня настання строку виконання забезпеченого порукою зобовязання (від здійснення останнього платежу) вимога до поручителя не предявлялась, у звязку з чим порука припинилась. В заяві до суду просить розглянути справу за відсутності представника відповідачів. Інтереси відповідачів в суді представляла адвокат [PERSON] Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 526, 549, 553, 554, 559, 610-612, 614, 615, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають солідарно перед кредитором за порушення зобовязання боржником, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно вимог ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель за договором «Автопакет» №401/28/03/2008/840-8620/КФ від 28 березня 2008 року тримали кредит на загальну суму 20 891,09 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 13, 8% строком до 20 березня 2015 року зі сплатою мінімального платежу в розмірі 390,48 дол. США щомісячно. За додатковою угодою №1 до кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості від 17 грудня 2009 року, укладеною між банком, [PERSON] та [PERSON] було продовжено строк користування кредитними коштами до 20 березня 2017 року та визначено мінімальний платіж в розмірі 360,42 дол. США щомісячно. Порушуючи умови кредитного договору відповідачі своєчасно не сплачували необхідний мінімальний платіж, в наслідок чого станом на 17 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 22 158 дол. США та неустойки в сумі 109 980 грн. 62 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду складає: заборгованість за кредитом 18 334, 08 дол. США; заборгованість за нарахованими відсотками 3 824, 37 дол. США; та пені за неповернення кредиту та сплату процентів 2 965, 69 дол. США, що в еквіваленті складає 64 526 грн. 49 коп. та 2089, 11 дол. США штрафу за порушення умов кредитного договору 45 454 грн. 13 коп. Згідно розрахунку Відповідач вніс останній платіж на погашення основного боргу 31 жовтня 2013 року, на погашення заборгованості пені 27 червня 2014 року, на погашення заборгованості за відсотками 28 листопада 2014 року. Судом також встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банка у ПАТ КБ «Надра» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Відповідно до вимог постанови Правління НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» від 04 червня 2015 року №356 банком було повернуто до НБУ банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Судом також встановлено, що сторонами було дотримано форми кредитного договору, згідно умов укладеного кредитного договору позичальник та поручитель зобовязуються повернути кредит та сплатити проценти. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності. У правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 вересня 2015 року у справі №6-190цс15 та 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 зазначено, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Також вказано на те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Із матеріалів справи вбачається, що кредит видавався банком відповідачу в іноземній валюті (долари США), відповідно до банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, яку Національним Банком України 22 серпня 2002 року було видано Відкритому акціонерному товариству комерційному банку «Надра». Даних про те, що позивача на той час було позбавлено ліцензії в матеріалах справи немає. Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів, суд звертає увагу на те, що банк уклав кредитний договір та додаткову угоду з позичальником та поручителем, відповідно до якого вони несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання або неналежне виконання зобовязань. Із договору та додаткової угоди вбачається, що сторонами встановлено строк користування кредитними коштами до 20 березня 2017 року, тобто порука припиняється 20 березня 2017 року, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Суд приймає до уваги, що позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту, позивачем доведено в суді, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. Судом достовірно встановлено, що строк виконання позичальником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобовязань настане 20 березня 2017 року. У вказаний проміжок часу 19 серпня 2015 року банк предявив у письмовій формі вимогу до боржника та поручителя щодо порушення нового графіку погашення кредитної заборгованості та надав до суду докази про направлення відповідачам листа досудову вимогу, отриману відповідачами 27 серпня 2015 року рекомендованими листами. Банк повідомив як позичальника так і поручителя про наявний борг та зажадав погашення кредитної заборгованості. Провадження у цій цивільній справі відкрито з вересня 2015 року. Суд не погоджується з позицією представника відповідачів що відсутні підстави для стягнення кредитної заборгованості солідарно з поручителя, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки згідно ст. 555 ЦК України Банк набуває права вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника. Оскільки відповідач поручитель [PERSON] був своєчасно повідомлений про вимоги Банку щодо погашення заборгованості по кредиту, суд вважає, що поручитель повинен нести солідарну відповідальність із позичальником за порушення зобовязання боржником. За викладених обставин, виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також

Outcome: approved