Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору №б/н від 31.01.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, після його смерті спадкоємцем є [PERSON] , яка прийняла спадщину. Тому позивач просить суд стягнути із спадкоємця померлого позичальника заборгованість за кредитним договором у розмірі 12487,48 грн. та понесенні судові витрати. Представник відповідача подав до суду відзив, в якому заперечив проти вимог позивача з тих підстав, що відповідач не знала про існування кредитної заборгованості [PERSON] перед позивачем. Вважає, що позивачем не наводяться ні обставини ні докази, які підтверджували факт надання [PERSON] платіжної картки та кредитного ліміту в розмірі 5300,00 грн. Також вказує, що будь-якої заборгованості після 22.07.2015 р. у [PERSON] не могло виникнути, оскільки він помер, а розрахунок виконаний станом аж на 31.10.2017 р. Звертає увагу суду на те, що позивачу стало відомо про особу спадкоємця [INFO] , і відповідно до положень ст. 1281 ЦК України позивач мав пред`явити свої вимоги до спадкоємців протягом шести місяців з моменту, коли дізнався про відкриття спадщини, тобто до 18.11.2016 р. Однак позивач звернувся до спадкоємця з вимогою лише 17.12.2017 р., тобто з пропуском встановленого строку, тому вважає, що позивач позбавлений права вимоги до відповідача на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України. Враховуючи зазначене, просить в задоволенні позову відмовити. Позивач подав до суду відповідь на відзив, а якій роз`яснює умови укладення кредитного договору між позивачем і [PERSON] та його форми. Зазначив, що отримання коштів з кредитної картки підтверджується випискою по рахунку, з якої відслідковуються суми та період користування коштами. Стосовно строку звернення з вимогою до спадкоємця зазначає, що 04.05.2016 р. була направлена претензія відповідачу до Васильківської районної державної нотаріальної контори, яка мала довести її до відома спадкоємців. 18.05.2016 р. позивачем отримана відповідь від нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] , претензія зареєстрована та долучена до спадкової справи. Тобто вимога до спадкоємця пред`явлена через нотаріальну контору, тому строк позовної давності не порушено. Крім того, 04.07.2016 р. та повторно 28.12.2017 р. позивачем направлено лист претензію відповідачу. Щодо розміру заборгованості вказує, що позивачем було здійснено перерахунок та повернено помилково нараховані відсотки та штрафи з дати смерті позичальника до моменту, коли Банк дізнався про його смерть, тобто зупинив нарахування заборгованості. Таким чином, позивач просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що позивачем не направлено відповідачу відповідь на відзив, спростовує факт укладення договору між позивачем та [PERSON] , вважає, що не доведено факту отримання кредитних коштів. Спростовує також твердження позивача щодо строку звернення до спадкоємця з вимогою, оскільки позивач посилається на норми скасованого нормативно-правового акту та наполягає на тому, що позивачем був пропущений строк звернення до спадкоємця з вимогою. Представник відповідача також вказує, що в виписці по рахунку містяться відомості про поповнення готівкою в терміналі картки та зняття коштів в той період, коли [PERSON] був мертвим. Вказані відомості викликають сумнів в достовірності наданих позивачем доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що свою кредитну картку [PERSON] міг дати родичам, які могли здійснювати операції по зняттю і поповненню рахунку. Обсяг спадкового майна позивач невідомий. Відомо, що є будинок, його вартість - невідома. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог позивача з підстав, зазначених в відзиві та запереченнях. Вважає, що банком не доведений факт укладання договору з [PERSON] та факту отримання ним коштів. Звертає увагу, що 25.10.2013 р. [PERSON] був затриманий та перебував в СІЗО, засуджений і помер у в`язниці, тобто не міг користуватися кредитною карткою. Вважає розрахунок боргу сумнівним, нарахування в ньому здійснювалися і після смерті [PERSON] , також пропущено строк позовної давності по нарахуванні пені. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує наступні вимоги закону. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір № б/н від 31.01.2011 р., на підставі якого, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2011 р. по 08.08.2018 р., кредитний ліміт встановлено в розмірі 5300 грн. (а.с.80). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.34). У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов укладеного договору виникла заборгованість, яка згідно розрахунку, поданого ПАТ КБ « Приватбанк» станом на 31.10.2017 р. складає 12487,48 грн. (а.с.5-7). При цьому суд критично ставиться до визначеного позивачем розміру боргу [PERSON] , оскільки поданий розрахунок заборгованості містить відомості про здійсненні операції по нарахуванню штрафів та здійснення операцій після 22.07.2015 р., тобто вже після смерті [PERSON] . Із витребуваних судом із Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області матеріалів спадкової справи №426/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, вчинивши дії, передбачені ч.1 ст. 1269 ЦК України (а.с.113). Так, 21.11.2015 р. [PERSON] подала до Васильківської районної державної нотаріальної контори заяву, в якій вказала, що спадкове майно, яке залишилось на день смерті її чоловіка [PERSON] вона приймає (а.с.113). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2017 р., [PERSON] прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] у виді 5/6 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Разом з тим, спадкова справа не містить оцінки вартості спадкового майна, і позивачем не вжито жодних дій для встановлення його вартості. Заявляючи позов до спадкоємця померлого боржника, а саме його дружини [PERSON] , позивач посилається на те, що відповідач є спадкоємцем за законом першої черги і прийняв спадщину в силу ст.1268 ЦК України, а тому має нести відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця боржника [PERSON] у повному обсязі, тобто, в межах суми кредитної заборгованості 12487,48 грн. Однак, суд приходить до наступних висновків. Дійсно, відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлого позичальника [PERSON] за законом першої черги і є такою, що прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України, оскільки протягом шестимісячного строку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. Однак, відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємець повинен задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, позивач не подав до суду жодних доказів на підтвердження вартості спадкового майна, яке залишилось після смерті боржника [PERSON] . Крім того, при вирішенні спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків \\спадщини\\ від фізичної особи, яка померла, до інших осіб \\ спадкоємців\\. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як встановлено судом, позивач дізнався про відкриття спадщини після смерті [PERSON] 18.05.2016 р., отримавши від Васильківської районної державної нотаріальної контори повідомлення про відкриття спадщини та перенаправлення вимоги до спадкоємця [PERSON] (а.с.41). З листом-претензією до [PERSON] позивач звернувся аж 17.12.2017 р., (а.с.42), тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку. За таких обставин, суд вважає, що позивач позбавляється права вимоги до відповідача у зв`язку з пропуском строку пред`явлення вимоги до спадкодавця, тому не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed