Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі-Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 25.08.2009 року, посилаючись на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 7600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На обґрунтування позову вказано, що позивач надав кредит згідно з умовами договору, а відповідач не виконав свої зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 31.07.2016 року заборгував Банку 19810,22 грн. Також позивач просив стягнути понесені судові витрати в розмірі 1378 грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 19). Відповідач подала заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність та зазначила про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність законних підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази. Відповідно до заяви [PERSON] виявила бажання отримати кредитну картку, зобовязувався виконувати вимоги правил надання банківських послуг та підтвердила свою згоду про те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.8-13). Відповідач не виконала зобовязання за кредитним договором і станом на 31.07.2016 року її заборгованість перед Банком становить 19810,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4766,33 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 11526,55 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2335,90 грн.; заборгованість по штрафам 250,00 грн. (фіксована частина) та 931,44 грн.(процентна складова) (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Суд дійшов висновку про можливість ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved