Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Свій позов мотивував тим, що 22 серпня 2011 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 07.12.2014 року має заборгованість в розмірі 10 072,13 грн., з яких: 4393,55 грн. - заборгованість за кредитом, 4722,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 455,82 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. При цьому звернув увагу, що строк позовної давності позивач не пропустив, відповідач здійснював платежі, тим самим переривав строки. Останній платіж внесений ним 23 січня 2012 року. Відповідач та його представник заперечуючи щодо задоволення позову, просили застосувати строк позовної давності. При цьому зауважили, що право вимоги у позивача виникло в жовтні 2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише в грудні 2014 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 22 серпня 2011 року між банком та [PERSON] укладений договір № б/н, який складається з заяви і Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Підписавши зазначену заяву, відповідач погодився з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір є укладеним. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано платіжну картку та надано можливість користуватись кредитними коштами з початковим лімітом в розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатою комісій в розмірах згідно Тарифів. Кредитний ліміт було збільшено відповідачу відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач користувався коштами, частково погашав заборгованість, про що свідчить розрахунок та виписка по особовому рахунку. Суд бере до уваги, що виписка по особовому рахунку, виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/04, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/780, є належним та допустимим доказом отримання коштів. Відповідно до п.6.5.Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною ємною частиною кредитного договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше чим на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Позичальник свої зобов'язання за договором не виконав та відповідно до розрахунку, наданого позивачем, має заборгованість, яка станом на 07.12.2014 року становить 10 072,13 грн., з яких: 4393,55 грн. - заборгованість за кредитом, 4722,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 455,82 грн. - штраф (процентна складова). Дана сума встановлена в судовому на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, визначаючись щодо стягнення суми заборгованості з відповідача, суд враховує, що відповідно до положень ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання і не може визначатися в твердому вибірковому розмірі. Натомість, позивач просить стягнути з відповідача штраф, який складається з фіксованої частини в розмірі 500,00 грн., що суперечить положенню ч.2 ст. 549 ЦК України, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо посилання відповідача на сплив строку позовної давності, то суд звертає увагу, що відповідно до умов договору відповідач мав здійснювати щомісячне погашення суми заборгованості. Однак свої зобов'язання здійснював неналежним чином. Останній платіж, як вбачається з розрахунку та виписки по рахунку, відповідач здійснив 23 січня 2012 року. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України, передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому позовна давність щодо кредитних коштів та процентів, повернення яких здійснюється щомісячними періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку кожного чергового платежу. На вказане звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 року № 6-20цс13. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг строку переривається вчинення особою дій, що свідчать про визнання свого боргу або іншого обов'язку. Зважаючи, що відповідач здійснюючи платежі, останній платіж вніс в січні 2012 року, тим самим перервав строк позовної давності, а тому суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строку, звернувшись до суду 30 грудня 2014 року. Твердження відповідача не ґрунтуються на матеріалах справи. Щодо посилання відповідача на сплив строку позовної давності щодо стягнення штрафу, то суд враховує, що положеннями договору вказаний штраф передбачений за порушення клієнтом строків платежів по будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, а зважаючи, що строк дії картки не закінчився, що не заперечується сторонами, а відповідач зобов'язувався щомісячно вносити платежі, суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої договірні зобов'язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов'язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості в розмірі 9572,13 грн. (10072,13 грн.-500,00 грн.). Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial