Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Направленим до суду і уточненим в ході розгляду справи (а.с.95) позовом, [PERSON] просила винести рішення, яким: 1. визнати нерухоме майно житловий будинок № 12 з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області, вул. Полупанова, спільною сумісною власністю позивача та відповідача; 2. поділити вищевказане нерухоме майно, виділивши позивачу в натурі його ? частину. В обґрунтування позову заявник вказала, що відповідач, в період перебування з нею у шлюбі, придбав вищевказаний житловий будинок, однак право власності на нього було оформлене на неї. Впродовж 2013 2015 років відповідач почав чинити перешкоди у користуванні їй таким нерухомим майном, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити з названих вище підстав. Відповідач та його представник щодо визнання спірного нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя не заперечували. Разом з тим, заперечували щодо одного з варіантів поділу такого майна, що був викладений в проведеній у справі судовій будівельно-технічній експертизі і влаштовував позивача. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення сторін та їх представників, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 25 жовтня 1980 року між сторонами укладено шлюб. 8 вересня 1982 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачем у даній справі, укладено договір купівлі-продажу (а.с.14) житлового будинку, що знаходився в с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області, на присадибній земельній ділянці розміром 50 кв.м. і на якій розташований цегляний будинок загальною площею 57 кв.м. з надвірними будівлями. Зазначений правочин того ж дня був посвідчений секретарем виконавчого комітету Високопічської сільської Ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області. 2 вересня 1996 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.16). 2 вересня 2008 року на імя позивача видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 12 з надвірними будівлями, що розташований за адресою: с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області, вул. Полупанова (а.с.10). Право власності на таке майно зареєстровано за останньою 16 вересня 2008 року (а.с.10 зворот). Також, на імя позивача виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок та надвірні будівлі (а.с.11-13). Сторони зареєстровані за вищевказаною адресою (а.с.9,21). Вартість спірного у справі нерухомого майна, згідно висновку оцінювача від 23 січня 2015 року (а.с.15), становить 125\~700,00 гривень. Проведеною у справі судовою будівельно-технічною експертизою, з огляду на поставлені перед нею питання, судовим експертом зроблено висновок про наступне. Дійсна (ринкова) вартість спірного житлового будинку 492\~800 гривень. Розподіл житлового будинку та господарських будівель і споруд на дві окремі ізольовані квартири, відповідно до ідеальних часток (по ? частці), не можливий. Відповідно до даного висновку експертизи, судовим експертом запропоновано сім варіантів розподілу (виділу часток) вищевказаного нерухомого майна (а.с.71-76) з урахуванням часток в розмірі по ? частки кожної зі сторін. В ході судового розгляду справи, позивач вказала, що бажає здійснити виділ частки зі спірного майна, запропонований судовим експертом згідно варіанту № 1 (а.с.71), згідно якого позивачу виділяється: кухня 1-2, площею 8,1 кв.м.; тамбур 1-1, площею 7,2 кв.м.; вітальня 1-3, площею 11,2 кв.м.; житлова кімната 1-7, площею 5,7 кв.м.; житлова кімната 1-4, площею 21,5 кв.м. Згідно даного варіанту розподілу відповідачу виділяється: житлова кімната 1-5, площею 20,5 кв.м.; кухня 1-6, площею 10,9 кв.м.; тамбур 1-7-2, площею 5,7 кв.м. Окремо позивач пояснила суду, що вона та відповідач фактично проживають у спірному будинку таким чином, як зазначено у варіанті виділу № 1, а тому такий варіант поділу є раціональним. Відповідач, в свою чергу, якого підтримав і його представник, заперечуючи проти поділу спірного будинку за запропонованим варіантом під № 1, вказав, що більш прийнятним варіантом для поділу буде такий, що викладений судовим експертом під № 3. Даний варіант поділу в цілому дублює варіант поділу за № 1 та його відмінність від останнього полягає у тому, що відповідачу виділяється тамбур 1-7-2, площею 10,8 кв.м., а позивачу, у звязку з цим, виділяється житлова кімната 1-7-1, площею 5,7 кв.м. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального закону, що діяли на час виникнення таких правовідносин. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ст. 22 КпШС України). Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ст. 23 Кодексу). Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя (ст. 25 Кодексу). Нормами ст. ст. 70-71Сімейного кодексу України, адже спір про право, в частині вимог про виділ частини майна зі спільної сумісної власності подружжя, виник саме на час дії цих положень норм матеріального права, декларується наступне. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги досліджені у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду справи позивач має право на належну їй і спірну у даній справі частину нерухомого майна, як на обєкт спільної сумісної власності подружжя, набутого з відповідачем за час перебування у шлюбі. Слушним, враховуючи баланс інтересів сторін, суд вважає запропонований судовим експертом варіант виділу частини спірного нерухомого майна за № 1, який, в свою чергу, вдовольнив позивача. Заперечення відповідача та його представника щодо такого варіанту поділу, на переконання суду, обґрунтованими та обєктивно змістовними не є. Більше того, варіант поділу за № 1, з точки зору фактичної площі такої частки, є більшим аніж та, що виділяється позивачу. Крім цього, оскільки позов підлягає до повного задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи. Судові витрати, складаються із судового збору у розмірі 1\~808,20 гривень та витрат, повязаних із проведенням судової експертизи у розмірі 2\~600 гривень, а всього складають 4\~408,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved