Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ в травні 2017 року заявила позов про стягнення з [PERSON] 38443,64 грн. на відшкодування витрат пов'язаних з утриманням в навчальному закладі. Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору про надання освітніх послуг. Представник позивача Романенко О.Є разом з позовом подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без участі представника позивача, проти розгляду справи в порядку заочного провадження гне заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31.07.2009 р. № 0024 [PERSON] з 01.09.2009 р. зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС) (а.с. 10). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (далі - НАВС). Згідно з розпорядженням, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 08.09.2009 р. КНУВС, ГУ МВС України, та [PERSON] уклали Договір № 302 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до Договору, відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2009 р. по 14.06.2013р. відповідач перебував на державному забезпеченні, йому надавалось за державний кошт харчування, речове майно, грошове утримання та житло. Згідно з розрахунками позивача, на утримання відповідача, за період навчання, витрачено 38443,64 грн. Розрахунок правильно здійснено у відповідності до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01.03.2007р. №313. Наказом НАВС від 14.06.2013 р. № 0012 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра за спеціальністю «Правознавство», видано диплом спеціаліста та направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Наказом ГУ МВС України від 18.04.2013 р. № 0032 о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішні справ на підставі поданого ним рапорт, за власним бажанням, тобто звільнено до закінчення терміну визначеного п. 2.3.6. Договору, за підстави що не звільняє його від відповідальності визначеної цим же пунктом договору. Оскільки, відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати витрати на утримання в навчальному закладі відповідно до вказаних зобов'язань за Договором, то суд приходить до висновку, що права позивача порушені, а відповідно позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 526, 610, 611, 623, 627 ЦК України. За такого рішення, витрати понесені позивачем при зверненні до суду, мають бути йому компенсовані відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved