Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Начальник Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 16941, 81 грн. за період з 01.05.2016 по 31.10.2016 в користь держави в особі управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації. В обгрунтування позовної заяви (із врахуванням заяви про уточнення обгрунтування підстав позову) зазначено, що 25 травня 2016 року відповідачкою подано до позивача заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг. Рішенням управління соціального захисту населення Бережанської районної адміністрації від 09.06.2016 року відповідачці призначено допомогу, як малозабезпеченій сім`ї з 01.05.2016 по 19.09.2016 в сумі 2414,28 грн. щомісячно та з 20.09.2016 по 31.10.2016 в сумі 2697,59 грн. 14.11.2017 відповідачем подано про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг. Рішенням управління соціального захисту населення Бережанської районної адміністрації від 13.12.2017 року відповідачці призначено допомогу, як малозабезпеченій сім`ї з 01.11.2017 по 30.11.2017 в сумі 1761,25 грн.; з 01.12.2017 по 13.12.2017 в сумі 1864, 50 грн.; з 14.12.2017 по 30.04.2018 в сумі 2070,94 грн. У березні 2018 року позивачем виявлено, що у декларації про доходи та майновий стан від 25.05.2016, поданій відповідачкою не вказано про продаж автомобіля 29.04.2016 року на суму 20000 грн. З 28.02.2018 року відповідачці припинено виплату соціальної допомоги у зв`язку із приховуванням або навмисним поданням недостовірних даних про доходи або мойновий стан. Таким чином, відповідачці надміру виплачено 16941,81 грн. державної соціальної допомоги, які підлягають стягненню з відповідачки, як майно, яке безпідставно набуте. У судове засідання представник позивача Управління соціального захисту населення Бережанської РДА не з?явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, подав клопотання, у якому просив справу розглядати без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з?явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи. Направила заяву (клопотання) про застосування наслідків спливу строку позовної давності у даній справі та просила відмовити у задоволенні позову, справу розглядати без її участі. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву відповідачки, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»\~(в редакції, що діяла на час надання допомоги, і в редакції що діяла на час звернення із позовом до суду), контроль за правильністю надання державної соціальної допомоги та використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, безпосередньо та через керівника та уповноважених ним осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно до пункту 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250 (у редакції станом на 29.04.2016) контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Згідно пункту 3 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. № 1091 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1098) на головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора безпосередньо покладається обов`язок перевіряти достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги. Відтак, приймаючи рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, орган соціального захисту зобов`язаний був перевірити повноту та достовірність інформації, поданої для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з\~частиною 1\~ст.\~261\~Цивільного кодексу\~України,\~встановлено,\~що перебіг\~позовної давності\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено наслідки спливу позовної давності. Так, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 343/800/17 (постанова від 15.01.2020) порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться у ст. 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що випливає із загального правила, встановленого ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вищевикладене також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 22.02.2017 у справі № 6-17цс 17. Окрім цього, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення ЄСПЛ від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Судом встановлено таке. 25 травня 2016 року відповідачка [PERSON] звернулась до органу праці та соціального захисту населення Бережанської РДА із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, як малозабезпеченій сім`ї, що підтверджується заявою №1044 від 25.05.2016 року. Рішенням Бережанського РВСЗН від 09.06.2016 року, віповідачці, як представнику малозабезпеченої сім`ї призначено допомогу з 01.05.2016 по 19.09.2016 в сумі 2414,28 грн. щомісячно та з 20.09.2016 по 31.10.2016 в сумі 2697,59 грн. 14 листопада 2017 року відповідачкою подано заяву №2833 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. 13 грудня 2017 року відповідачці, як представнику малозабезпеченої сім`ї, призначено допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01.11.2017 по 30.11.2017 в сумі 1761,25 грн.; з 01.12.2017 по 13.12.2017 в сумі 1864,50 грн.; з 14.12.2017 по 30.04.2018 в сумі 2070,94 грн. Відповідно до акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в управлінні соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації від 23.03.2018 №07-22/016, проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області за період з 01.03.2015 по 31.12.2017, у березні 2018 року виявлено, що у декларації про доходи та майновий стан від 25.05.2016, поданій відповідачкою не вказано про продаж автомобіля 29.04.2016 на суму 20,000 грн. Посилання позивача на те, що про факт продажу автомобіля на суму 20 000, 00 грн. йому стало відомо лише під час проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області в управлінні соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації у березні 2018 року є безпідставними та необгрунтованими, оскільки заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідачем подано 25.05.2016 і відповідно строк позовної давності, передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України, сплив у травні 2019 року. Із позовом про стягнення з відповідачки надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 16941,81 грн. управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації звернулося до суду 19 грудня 2019 року. Аналізуючи наведене вище, суд зазначає, що права позивача є порушеними, суд убачає наявність правових підстав для задоволення позову й позивач має право вимоги до відповідача про стягнення суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги в розмірі 16941,81 грн. Поряд з цим, враховуючи клопотання відповідача та положення ст.267 ЦК України, суд констатує, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, клопотання про його поновлення не заявлено, не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому клопотання відповідачки підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed