Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берізка-ІФ» (надалі «Позивач», «ОСББ «Берізка-ІФ») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕРІЗКА-ІФ» основного боргу в розмірі 3935,88 грн. за період з 01 лютого 2019 року по 16 берзня 2020 року, суму індексу інфляції за весь час прострочення боргу в розмірі 104,96 грн.,\~ три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 94,00 грн., а також пені 114,68 грн згідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а разом загальна сума 4249,52 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є балансоутримувачем та здійснювачем утримання будинку, в якому проживає та є власникром квартири [ADDRESS] . Станом на час розгляду даної справи.\~ Відповідачем за період з 01 лютого 2019 року по 16 березня 2020 року відповідач отримував послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, які не оплачено в повному обсязі, відповідно, за Відповідачем обліковується заборгованість на суму 3935,88 грн., яка всупереч вимогам чинного законодавства України є не оплаченою. Крім того, Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а також пені за порушення грошового зобов`язання, які Позивач просить стягнути з Відповідача. Представником позивача\~ подано заяву\~ про розгляд справи у відсутності\~ уповноваженого представника, щодо заочного розгляду справи не заперечував, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачів не надійшло. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відзиву на позов Відповідачем суду не подано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановлено наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Як підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] зареєстрований у\~ квартирі [ADDRESS] з 10.10.1997 (а.с. 30). В будинку [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берізка-ІФ», яке є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку. Згідно до п. 1 розділу І Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕРІЗКА-ІФ» 2016 р. (надалі Статут ОСББ «Берізка-ІФ») Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БЕРІЗКА-ІФ» (далі об`єднання) створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі співвласники) багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (п. 1 розділу ІІ Статуту ОСББ «Берізка-ІФ»). Завданням та предметом діяльності об`єднання є: - забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; - забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; - сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами; - забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, повязаних з діяльністю обєднання (п. 3 розділу ІІ Статуту ОСББ «Берізка-ІФ»). Співвласник зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (п. 2 розділу V Статуту ОСББ «Берізка-ІФ»). Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, оскільки їх отримує. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, відсутність договору по надання таких послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати у повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією ВСУ в справі «6-59цс13 від 30.10.2013. Власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об єднанні в розмірі затверджених\~ в установленому порядку тарифів.\~\~ Факт надання послуг та не здійснення оплати вартості за їх отримання Відповідачем не спростовано. Належних доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості Відповідача не встановлено. Враховуючи вищезазначене, ОСББ «Берізка-ІФ» звернулося спочатку до відповідача з претензією, а надалі до суду з позовом про стягнення з Відповідача суми заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Системний аналіз положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. За вимогою частини 3 статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) вимагати сплату коштів за надані послуги. Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобовязує, а згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення статті 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, оплати житлово-комунальних послуг тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Суд повторно звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання відповідних послуг, як і доказів невірності здійсненого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідача, [PERSON] не надано, а судом таких обставин не встановлено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 3935,88 грн. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з Відповідача підлягає сплачена Позивачем сума судового збору в розмірі 2102,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved