Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 09.02.2010 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак всупереч договірним зобов'язанням у встановлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. Сума боргу, що утворився станом на 23.05.2017 року складає 13733,17 грн., які позивач просив стягнути з відповідача разом із судовим збором в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позовної заяви підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи, сформованих поданими позивачем документами, встановлено, що 09.02.2010 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 2,5% на місяць, що відповідає 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Подані у додатку до позову документи не відповідають твердженню у позовній заяві про те, що сума кредиту складала 2000 гривень, оскільки у заяві позичальника зазначена сума 1200 гривень і вона ж відповідає початковій сумі заборгованості, у наданому розрахунку. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України відповідач не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. У зв'язку з цим та відповідно до згаданого у рішенні розрахунку станом на 23.05.2017 р. відповідач має заборгованість у загальному розмірі 1373317 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 716,22 гривень, - по процентам за користування кредитом - 9486,80 гривень, - заборгованості за пенею і комісією 2400 гривень, - заборгованість по штрафам - 500,00 гривень та 630,15 гривень. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених на підставі поданих позивачем доказів, обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла у зв'язку з порушенням кредитного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1600,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. Таке рішення приймається судом на наслідками заочного розгляду, без врахування аргументів та доказів відповідача, який не скористався своїми процесуальними правами і може бути переглянуто у встановлені строки та за встановленим порядком. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved