Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось в суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, в якому, враховуючи збільшення позовних вимог, просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №8452 від 26.09.2009 року та договором поруки б/н від 26.09.2008 року в розмірі 24\~687,77 доларів США, що еквівалентно 643\~887,91 гривень, та 198,15 доларів США, що еквівалентно 5\~168,00 гривень - 3% річних. Позов мотивовано тим, що 26.08.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» (назву змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8452, згідно якого позичальнику [PERSON] надано кредит в сумі 27\~770 доларів США на 15 років зі сплатою 17% річних на придбання нерухомості земельної ділянки, загальною площею 0,2200 га, розташованої за адресою: Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Коцюбинського, 70-Б. 28.08.2014 року між позичальником та [PERSON] укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, відповідно до якого п.1.5 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме згідно п.1.5. кредитного договору позичальник зобовязався проводити погашення кредиту рівними частинами щомісячно до 30 числа кожного місяця, починаючи з 30 серпня 2014 року по 30 січня 2015 року включно, в сумі 38,57 доларів США, з лютого 2015 року 178,75 доларів США та сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 178,62 доларів США та сплати процентів позичальник зобовязався здійснити не пізніше дати повернення кредиту, визначеної кредитним договором. Додаток №1 кредитного договору викладено в новій редакції. Відповідно до п.п. 1.6. 1.6.1.1, 1.6.1.2 кредитного договору при нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватися наступним: сплата процентів, нарахованих [PERSON] на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється в валюті кредиту до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту. Тобто сплата повинна відбуватися позичальником з дня отримання кредиту по останній день місяця, в якому отримано кредит (перший місяць), всі наступні місяці користування кредитом з 1 числа по останнє число (з 1 по 31 число) шляхом внесення готівки до каси [PERSON] або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата за користування кредитом здійснюється не пізніше 26.09.2023 року. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший та не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Також позичальник зобовязався належним чином виконувати свої зобовязання та повернути кредит в сумі, зазначеній в п.п 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим договором (п. 4.3.1, 4.3.2 договору). Згідно п.5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань з повернення основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Згідно п.7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] 26.09.2008 року укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязався перед [PERSON] відповідати солідарно та в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед Кредитором до тих пір поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Згідно п. 5.4. наведеного договору поруки сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 х років для всіх грошових зобовязань поручителя/в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо/, що передбачені умовами Кредитного договору та цього Договору. Позичальник отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушує свої договірні зобовязання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користуванням, пені, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.09.2016 року становить 24\~687,77 доларів США, що еквівалентно 643\~887,91 гривень, з яких: - 18\~563,62 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 484\~162,42 гривень; - 5\~018,76 доларів США заборгованість за процентами, що еквівалентно 130\~895,54 гривень; - 1\~105 39 доларів США - пеня, що еквівалентно 28\~829,96 гривень. На адресу позичальника та поручителя [PERSON] неодноразово направлялися вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором та договором поруки, погашення кредитної заборгованості. Дані вимоги залишилися без належного реагування. Позичальник прострочив виконання зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту та процентів понад 2 місяці, сплативши останній раз по кредиту 77,14 доларів США 31.01.2015 року, в звязку з чим Банк скористався своїм правом (п.3.4 кредитного договору) дострокового повернення коштів за кредитним договором та звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися неодноразово своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Враховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до\~ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав та обставин. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст.\~526,\~530,\~610-611,\~625,\~629,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON]В укладено кредитний договір №8452 (а.с.8-11). Згідно п.п.1.1., 1.2 кредитного договору позичальник отримала кредит в сумі 27 770 доларів США на придбання нерухомості земельної ділянки, загальною площею 0,2200 га, розташованої за адресою: Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Коцюбинського, 70-Б, з терміном остаточного погашення кредиту - 26.09.2023 року, позичальник зобовязалася належним чином використати та повернути кредит в сумі 27\~700 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Згідно п.1.5. кредитного договору, в редакції, викладеній в додатковому договорі №2 до кредитного договору від 28.08.2014 року, погашення кредиту здійснюється рівними частинами до 30 числа кожного місяця, починаючи з 30 серпня 2014 року по 30 січня 2015 року включно, в сумі 38,57 доларів США, з лютого 2015 року 178,75 доларів США. Позичальник зобовязалася сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 178,62 доларів США та сплати процентів позичальник зобовязався здійснити не пізніше дати повернення кредиту, визначеної кредитним договором (а.с.14). Відповідно до п.п. 1.6.1.1, 1.6.1.2 кредитного договору, при нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватися наступним: сплата процентів, нарахованих [PERSON] на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється в валюті кредиту до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту. Тобто сплата повинна відбуватися позичальником з дня отримання кредиту по останній день місяця, в якому отримано кредит (перший місяць), всі наступні місяці користування кредитом з 1 числа по останнє число (з 1 по 31 число) шляхом внесення готівки до каси [PERSON] або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата за користування кредитом здійснюється не пізніше 26.09.2023 року. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший та не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Також позичальник зобовязався належним чином виконувати свої зобовязання та повернути кредит в сумі, зазначеній в п.п 1.1. цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим договором (п. 4.3.1, 4.3.2 договору). Згідно п.5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань з повернення основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Згідно п.7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується заявою про видачу готівки від 26.09.2008 року (а.с.12-13). В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] 26.09.2008 року укладено договір поруки (а.с.15-16). Згідно п.1.1 договору поруки, поручитель зобовязався перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. За п.3.1-3.2 договору поруки, поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, солідарні боржники залишаються зобовязаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п.5.4 договору поруки, сторони домовилися про збільшення позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх зобовязань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 554 ЦК України\~визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1\~ст.553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Взятих за зазначеним вище кредитним договором обовязків відповідачі належним чином не виконали, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.09.2016 року, згідно розрахунку ціни позову та розрахунку боргу, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8452 від 26.09.2008 року складає 24\~687,77 доларів США, що еквівалентно 643\~887,91 гривень, з яких: - 18\~563,62 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 484\~162,42 гривень; - 5\~018,76 доларів США заборгованість за процентами, що еквівалентно 130\~895,54 гривень; - 1\~105 39 доларів США - пеня, що еквівалентно 28\~829,96 гривень; - 198,15 доларів США- 3% річних, що еквівалентно 5\~168,00 гривень (а.с.88-100). На адресу позичальника та поручителя банком направлялися вимоги щодо усунення порушень за кредитними договором, дострокового повернення усієї суми кредиту, повного погашення кредитної заборгованості, дані вимоги залишились без належного реагування та задоволення (а.с. 25-26,101-106). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Як встановлено судом відповідач [PERSON] останню сплату по кредиту в розмірі 77,14 доларів США здійснила 31.01.2015 року, а тому порушила свої зобовязання, чим надала позивачу право на вимогу погашення кредитного боргу достроково. /а.с. 95/. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима (зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-190цс15 від 16.09.2015 р.). Судом встановлено наявність у позивача банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, позивач має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Однак, суд зазначає, що стягнення узагальнюючої суми заборгованості по всім зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором, в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України. Відповідно до ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пункт 2. ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності. Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Позивач просив стягнути заборгованість по курсу Національного [PERSON] України станом 01 вересня 2016 року із розрахунку 26,081250 грн. за один долар США, у цьому звязку суд вважає, що розмір неустойки та 3 х % річних підлягає стягненню за курсом, який вказує позивач у національній грошовій одиниці, тобто в межах позовних вимог, враховуючи ту обставину, що з часу збільшення позовних вимог на день ухвалення цього рішення курс долара виріс до 26,345680 грн. за один долар США. Аналіз практики застосування ст.\~625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підготовлене суддею Верховного Суду України Сеніним Ю.Л. З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідачів за кредитним договором перед позивачем, яка виникла у нього станом на 01.09.2016 року та становить: - 18\~563,62 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 484\~162,42 гривень; - 5\~018,76 доларів США заборгованість за процентами, що еквівалентно 130\~895,54 гривень; - 28\~829,96 гривень - пеня; - 5\~168,00 гривень 3% річних. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості /а.с. 88 101/. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача, в розмірі встановленому судом. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 9\~688,51 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial