Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

ПАТ «Запоріжгаз» звернувся з позовом до [PERSON], вказавши, що 26.04.2014 року на території обєкту по вул. Жуковського 36 у м. Запоріжжя, який належить на праві власності [PERSON], відбулось руйнування газорозподільного пункту, в результаті чого порушено герметичність труби байпасної лінії в місці зєднання з газопроводом середнього тиску. Черговою бригадою ПАТ «Запоріжгаз» проведено обрізку газопроводу та здійснені заходи з ліквідації наслідків аварійної ситуації. Позивач просить стягнути з [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, яка складається з вартості втраченого природного газу та вартості ремонтних робіт з усунення аварійної ситуації, 80417,83 гривень. Також позивач просить стягнути з [PERSON] 3% річних в сумі 1308,72 гривень та інфляційні втрати в сумі 7840,86 гривень за період з червня по грудень 2014 року, нараховані на суму матеріальної шкоди, а загалом суму 89567.40 гривень. В судовому засіданні представники позивача на позові наполягали, вказуючи, що сума матеріальної шкоди складається з вартості втраченого природного газу, робіт з усунення аварії та витрачених матеріалів. Також просили стягнути 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму матеріальної шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, вказавши, що позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки руйнування ГРП сталось не з вини відповідача, а у зв'язку з діями водія вантажівки, який, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на ГРП, внаслідок чого воно було зруйновано. За цим фактом наразі відкрите кримінальне провадження. Також представник відповідача вказував, що працівники позивача тривалий період часу не перекривали газ, оскільки не могли знайти вентиль, вина відповідача у спричиненні шкоди не доведена, а розрахунок матеріальної шкоди технічно неспроможний та необґрунтований. В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено таке. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.10.2006 року (а.с. 45-51) ВАТ «Хлібокомбінат № 2» продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну часткову власність з рівними частками нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, а саме: нежиле приміщення ІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХVІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення V першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення VІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ІХ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ХІІІ першого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення VІІ першого та другого поверху літ. А, А2, нежиле приміщення ІV першого поверху літ. А, А2, будівлю цеху № 2 літ. Д-3, матеріальний склад літ. Е, газорегулювальний пункт літ. В, їдальню літ. Г. Як вбачається з заявки № 2712 (а.с. 43) та акту від 26.04.2014 року (а.с. 44) 26.04.2014 року надійшло повідомлення про руйнування ГРП, в результаті якого було перебито трубу байпасної лінії діаметром 50 в місці зєднання з газопроводом середнього тиску. Працівниками ПАТ «Запоріжгаз» за допомогою деревяного чопу усунуто витік газу, а потім здійснено обрізку труби з встановленням металевої заглушки. Як пояснили представники сторін в судовому засіданні договірних відносин з приводу надання послуг з постачання природного газу між ПАТ «Запоріжгаз» та [PERSON] не існувало. Наказом № 2 від 18.03.2008 року (а.с. 53) фізична особа-підприємець [PERSON] призначено відповідальною особою за безпечну експлуатацію газового господарства. Газових установок та комунально-побутових обєктів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36 [PERSON] Також позивачем надано копію акту прийняття-передачі виконаних робіт від 05.05.2014 року (а.с. 60), який підписаний лише з боку ПАТ «Запоріжгаз», на суму 692,65 гривень з ПДВ, з якого неможливо зрозуміти які саме роботи, коли, ким та з якого приводу були виконані працівниками позивача. З наступного документу без назви (а.с. 61), вбачається, що позивачем здійснено розрахунок обсягу та вартості втрати природного газу в результаті аварійної ситуації 26.04.2014 року. Так, обсяг втрати природного газу становить 14,7379 тис. куб. м, вартість 59246,36 гривень, з урахуванням цільової надбавки, тарифу на транспортування та поставку, податку на додану вартість сума зазначена у 80417,82 гривні. В розрахунку обєму природного газу, втраченого при аварії (а.с. 62) вартість втраченого природного газу зазначена у 78095,8 гривень з ПДВ. Як вбачається з заяви та повідомлень (а.с. 114-119) [PERSON] звернулась до Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізької області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в результаті пошкодження ГРП, за якою 21.05.2014 року внесені відомості до ЄРДР за ознаками скоєння злочину, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 10,60 ЦПК України покладають обовязок доведення обставин, які є підставою для вимог або заперечень, на сторони. Позивач в якості підстави для стягнення заявленої суми зазначив спричинення майнової шкоди з вини відповідача. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оцінюючи в сукупності пояснення представників сторін та надані ними суду документи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено як наявність підстав для стягнення шкоди саме з [PERSON], так і сама сума спричиненої майнової шкоди. З наданого представником позивача договору вбачається, що власниками обєктів нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, в тому числі і газорегулювального пункту є дві особи в рівних частках: [PERSON] та [PERSON] Договірних відносин між сторонами з приводу постачання природного газу не існувало, про що вказали представники сторін. Представник позивача також не зміг пояснити підстави та механізм розрахунку кількості та вартості втраченого природного газу, а також довести час, протягом якого відбувався такий витік. Також позивачем не доведено і обґрунтованість розрахунку вартості робіт з усунення аварійної ситуації, а також наявності підстав для стягнення таких витрат з відповідача. Представником позивача заявлялось клопотання про допит [PERSON] в якості спеціаліста для надання пояснень з приводу правильності нарахування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 54 ч. 1 ЦПК України спеціалістом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних засобів і може надавати консультації під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Однак, як вбачається з наданих представником позивача документів [PERSON] займає посаду інженера геоінформаційних систем та електронного архіву ПАТ «Запоріжгаз» та має освіту за спеціальністю «відновлення та підвищення зносостійкості деталей і конструкцій», тож суду не було надано документів, які б підтверджували володіння [PERSON] спеціальними знаннями чи навичками з приводу визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої втратою природного газу. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди, а також не доведено обґрунтованість розрахунку такої шкоди, тож підстав для задоволення позову в цій частині немає. Окрім вищевказаного, щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного. Стаття 625 ч. 2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Натомість, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Зазначена правова позиція викладена у листі Верховного суду України від 01.07.2014 року «[PERSON] практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві». Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed