Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у червні 2018 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], а також про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] народився [INFO] та в свідоцтві про народження, виданому 03.11.2005 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 467, батьками хлопчика зазначені [PERSON] та [PERSON]. Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року (справа № 0814/13228/2012, провадження № 1/0814/776/2012) [PERSON] було засуджено до позбавлення волі. Мати хлопчика - [PERSON], померла [INFO], у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.09.2014 № 361/6 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 28.10.2014 №394р хлопчика було влаштовано під опіку [PERSON], яка є його бабцею. Відповідно до інформації ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» від 08.02.2018 №10/455/2 [PERSON] в грудні 2015 року було звільнено від відбування покарання. Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей було обстежено умови проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та встановлено, що для виховання та розвитку дитини умови не створені, в квартирі відключене газо- та електропостачання за несплату, санітарний стан помешкання незадовільний. Під час бесіди зі спеціалістами відділу батько повідомив, то він не має наміру повергати сина [PERSON] у свою сім'ю. Опікун [PERSON] повідомила, що батько [PERSON] у 2016 році телефонував їй і питав про сина, але вже майже два роки сином не цікавиться, не телефонує та не приходить в гості. Опікун [PERSON] вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки його не цікавить доля сина. Також в позові зазначено, що за даними Заводського ВГІ Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, [PERSON], 19.05.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч1 ст.127, за ч.1 ст.178 та за ч.1 ст.175-1 КУпАП. Крім того, питання виконання батьківських обов'язків батьком [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 04.01.2018 року, однак, батько на засідання комісії не з'явився, причини неявки не повідомив. У зв'язку з викладеним, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був неодноразово повідомлений в порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень щодо позову та відзив на нього не надав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позові. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки його не цікавить доля сина, а сам хлопчик бажає проживати разом з нею і не заперечує проти того, щоб [PERSON] було позбавлено батьківських прав. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного i гармонійного розвитку її особистості потребує любові i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою i відповідальністю своїх батьків, i в усякому випадку в атмосфері любові i моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зi своєю матір'ю. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. У відповідності ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ([NUMBER]), виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 467, [INFO] народився [PERSON]. Батьками хлопчика зазначені [PERSON] та [PERSON]. Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року (справа № 0814/13228/2012, провадження № 1/0814/776/2012) [PERSON] було засуджено до позбавлення волі. Мати хлопчика - [PERSON], померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ([NUMBER]), виданого 04.08.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4915. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 361/6 від 26.09.2014 року [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району №394р від 28.10.2014 року хлопчика було влаштовано під опіку [PERSON], яка є його бабцею. На підставі виконавчого листа № 332/6073/14-ц, виданого 05.02.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини доходів щомісячно, починаючи з 10.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно Довідки про неотримання аліментів №311, виданої Запорізьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 13.12.2017 року за № 22820/6, встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] у період з 01.12.2016 року по 30.11.2017 року аліменти від [PERSON] на утримання онука [PERSON] - не отримувала. Згідно Витягу із протоколу №8 комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 22.03.2018 року, ДУ «Біленківська виправна колонія №99» повідомила, що [PERSON], 1982 року народження у грудні 2015 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік та 6 місяців, вибув з установи за адресою: [ADDRESS]. За даними Заводського відділу поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області, [PERSON], 19.05.2017 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127, за ч.1 ст.178 та за ч.1 ст.175-1 КУпАП. 04.01.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району було розглянуто питання виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], згідно висновків якої [PERSON] на засідання комісії не з'явився, причини неявки не повідомив. Спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей було обстежено умови проживання дитини в родині опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим Актом обстеження умов проживання від 02.02.2018 року встановлено, що для виховання та розвитку [PERSON] опікуном створені належні умови, хлопчик забезпечений усім необхідним в повному обсязі. Згідно заяви опікуна [PERSON] від 19.02.20018 року поданої на ім'я начальника відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, [PERSON] у 2016 році телефонував їй двічі та кожного разу перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і питав про сина. Після цього вже майже два роки сином не цікавиться, не телефонує та не приходить в гості, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Згідно Довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» № 01-16/71 від 27.02.2018 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та в останнє до амбулаторії звертався у супроводі бабусі з приводу профілактичного огляду. Рекомендації щодо лікування та спостереження дитини бабуся [PERSON] виконує в повному обсязі. Згідно з характеристикою Запорізького навчально-виховного комплексу № 67 від 01.03.2018 року № 10-11/44, де навчається малолітній [PERSON], бабуся [PERSON] приділяє належну увагу вихованню онука і зацікавлена в його навчанні. Вона регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою хлопця, для його навчання створені всі необхідні умови. В період з 01.09.2017 року і по теперішній час батько, [PERSON], успіхами в навчанні сина не цікавився, жодного разу до навчального закладу не приходив, не телефонував, для індивідуальної бесіди не з'являвся. Вихованням та утриманням дитини повністю займається бабуся [PERSON] Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей було обстежено умови проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та згідно Листа № 01-03/338 від № 03.04.2018 року встановлено, що для виховання та розвитку дитини умови не створені, в квартирі за несплату відключене газо- та електропостачання, санітарний стан помешкання незадовільний. Під час бесіди зі спеціалістами відділу батько повідомив, то він не має наміру повертати сина [PERSON] у свою сім'ю. Зазначені фактори, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно Витягу із протоколу №9 комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 05.04.2018 року, малолітній [PERSON] пояснив, що він бажає проживати з бабусею та погодився з позбавленням батька [PERSON] батьківських прав. Також, судом встановлено, що згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 01-17/0488 від 05.06.2018 року з врахуванням думки малолітнього [PERSON], 2005 року народження, було рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], оскільки відповідач як батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно малолітнього батьківського піклування, родинний зв'язок з ним не підтримує. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням малолітнього [PERSON] займається бабуся [PERSON], яка має бажання надалі бути опікуном онука, а [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком сина, не утримує його, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню. З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved