Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Центральне ВпоОПС) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за електроенергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією на підставі особистого рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією. У зв`язку з тим, що обов`язків по сплаті за використану електроенергію відповідачка належним чином не виконує за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 7160,23 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн., понесену ним при зверненні з позовом до суду. Пунктом 42 ПКЕЕН обумовлено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Ухвалою Жовтневого районного суду від 21.11.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не наддала, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є користувачем послуг, що надає ПАТ «ЗОЕ» за зазначеною адресою, де на ім`я останньої було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач споживає електричну енергію та здійснює сплату її вартості на підставі виставлених позивачем рахунків, а отже на підставі ст.202 ЦК України, сторони вчинили дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків, тобто вчинили двосторонній правочин (договір) щодо купівлі-продажу електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами встановленої законом письмової форми правочину, не має наслідки його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері енергопостачання не передбачає правового наслідку недійсності правочину щодо купівлі-продажу електричної енергії у разі недодержання письмової форми договору. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 із наступними змінами та доповненнями (ПКЕЕН), згідно п. 1 якої, ці Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками, незалежно від форм власності. Відповідно до п.19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил. Позивач у період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року надав відповідачці електричну енергію у житлове приміщення, розташоване у за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 8937,81 грн., сплачено 1777,58 грн., що підтверджується доданими до позову письмовими доказами. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року відповідачкою не в повному обсязі сплачувалась вартість спожитої електричної енергії, а тому відповідно до наданого позивачем розрахунку вона має заборгованість у розмірі 7160,23 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач як споживач електричної енергії не виконала свої обов`язки щодо своєчасної оплати в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі - 7160,23 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved