Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Органу опіки та піклування Бучанської міської ради, в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] , який після розірвання шлюбу з [PERSON] взяв своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27.03.2017 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , відносно її дітей [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. [PERSON] самоусунувся від утримання і виховання малолітньої дочки [PERSON] та залишив її на виховання бабусі [PERSON] , у зв`язку з чим остання звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про тимчасове влаштування дитини в її сім`ю до визначення її форми влаштування. Наказом №2 служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] , [INFO] , в сім`ю рідної бабусі [PERSON] . Батько малолітньої належним чином не виконує обов`язки щодо утримання та виховання дочки. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.07.2021 року протокольною ухвалою суду ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 13.10.2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Крім того, зазначає, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Своє право, щодо подання відзиву на позовну заяву не реалізував. Представник третьої особи, служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 01.09.2009 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 04.09.2010 року рішенням Вишгородського районного суду київської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23.05.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернути прізвище - [PERSON] , а [PERSON] залишити - [PERSON] . 27.03.2017 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18.07.2019 року №439 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] », вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , 1980 року народження, відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в інтересах малолітньої дитини та дбаючи про її краще майбутнє, орган опіки та піклування Бучанської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , 1980 року народження, відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з характеристики [PERSON] , виданої 09.09.2019 року №112 директором Гаврилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] за час навчання зарекомендувала себе як здібна учениця. Має високий та достатній рівні навчальних досягнень. У дівчинки добре розвинене мислення, мовлення, пам`ять. Крістіна любить малювати, займатися трудовою діяльністю, завжди старанно виконує домашні завдання. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у житті класу та школи. Дівчинка добра, ввічлива, чемна, має багато друзів у класі. Крістіна проживає з бабусею та дідусем. Вони люблять дівчинку, піклуються про її здоров`я, контролюють навчання [PERSON] , а також чим дитина займається після уроків, як проводить свій вільний час. Наказом №2 начальника служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради від 03.01.2020 року «Про тимчасове влаштування дитини», тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] , [INFO] , в сім`ю родичів/знайомих, [PERSON] , рідної бабусі, яка проживає: [ADDRESS] , до визначення її форми влаштування. Передано [PERSON] , [INFO] , в сім`ю громадянки [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , свідомо не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляють інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляється від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своєї дочки, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved