Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» 18.08.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував його тим, що відповідно до договору № ВL_КГ100095489 від 20.02.2012 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON], остання отримала кредит у сумі 50000 грн. з умовою сплати процентів за ставкою 0,01% річних та щомісячної комісії у розмірі 3% від суми кредиту. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості позичальником мало здійснюватися згідно Графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами (Додаток № 1 кредитного договору). Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 11.08.2015 року утворилася прострочена заборгованість за кредитом у сумі 3321,86 грн., заборгованість по відсотках у сумі 0,19 грн., прострочена комісія за управління кредитом у сумі 1500 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 6018,78 грн. Загальна сума заборгованості позичальника становить 10840,83 грн. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача вищеназвану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Повістка направлялася за адресою реєстрації. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. 20.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», як кредитором, та фізичною особою [PERSON], як позичальником, було укладено Кредитний договір № ВL_КГ100095489. Відповідно до умов названого договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 50000 грн., з умовою сплати 0,01 відсотків річних за користування кредитом та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 3,00% від суми кредиту. Встановлений термін остаточного погашення кредиту до 20.02.2015 року. Згідно пунктів 2.4.2, 2.5.1, 2.5.2 договору, платежі з повернення кредиту та процентів за його користування, комісії позичальник мала здійснювати рівними частинами (ануїтетні платежі) відповідно до графіку, який є Додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною, а саме: до 20 числа кожного місяця вносити рівними частинами платіж у сумі 1389 грн., а останній платіж у сумі 1392,70 грн. до 20.02.2015 року. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що вона не вносила платежі на погашення кредиту та відсотків за користування ним у встановлений строк та в повному обсязі, тобто порушувала умови договору. Станом на 11.08.2015 року утворилася заборгованість у сумі 10840 грн. 83 коп., з якої прострочена заборгованість за кредитом - 3321,86 грн., заборгованість по відсотках у сумі 0,19 грн., комісія за управління кредитом - у сумі 1500 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 6018,78 грн. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила прострочену заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, відсутність заяви про застосування позовної давності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позов від імені ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» подано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON], яка відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена. На цій підставі із [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved