Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 134 673,34 грн., та судового збору у розмірі 1 346,73 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 16.08.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/1252-АП, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14 542,57 доларів США з виплатою процентної ставки 14,4 % річних строком до 15.08.2014 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, а відповідач, в порушення умов договору, не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни, в результаті чого станом на 21.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 134 673,34 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 12 330,48 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 98 557,53 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1 116,51 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 8 924,26 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1 947,66 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 15 567,65 грн., штрафу у розмірі 1 454,26 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 11 623,90 грн. Крім того, укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1252-АП від 16.08.2007 року є змішаним договором і його положеннями передбачена порука [PERSON], який поручився перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору. Посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 554 ЦК України щодо солідарного обов'язку за виконання умов кредитного договору, ПАТ КБ «Надра» просить стягнути з позичальника і поручителя заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, надавши пояснення з приводу обставин викладених в позовній заяві. Одночасно зазначив, що у зв'язку з порушенням позичальником умов договору банк вимагає дострокового його виконання і повернення всієї суми кредиту, як з позичальника, так і з поручителя посилаючись на вимоги п.п.3.2.5, 3.2.8 кредитного договору. Тут же зазначає, що поручителю письмова вимога про виконання умов кредитного договору не направлялася. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, зазначивши, що вона не в змозі погасити заборгованість у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не є доказом обставин, на яких ґрунтується позов; не заперечує факт отримання позичальником коштів, однак наданий банком розрахунок не може бути доказом; щодо пені вважають її такою, що неправильно нарахована; штраф згідно п. 5.2 договору не може бути стягнутим з поручителя, оскільки позичальником не порушено умов договору, які можуть бути підставою для відповідальності поручителя; статус поручителя відрізняється від статусу боржника, адже згідно п.3.2.5, 3.2.6, 3.2.8 договору, банк набуває права вимоги до поручителя лише після того, як поручителю буде направлено повідомлення з вимогою виконати зобов'язання, чого банком здійснено не було, що й не заперечується самим представником позивача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно кредитного договору «Автопакет» № 8/2007/840-К/1252-АП від 16.08.2007 року ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 14 542,57 доларів США з виплатою процентної ставки 14,4 % річних строком до 15.08.2014 року (а.с.5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що ВАТ КБ «Надра» зі своєї сторони виконало умови взятого на себе зобов'язання і надало [PERSON], кредит у зазначеному вище розмірі, що підтверджується анкетою-заявою клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет» від 16.08.2007 року (а.с.14). Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» (а.с.10-12). Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 21.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 134 673,34 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 12 330,48 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 98 557,53 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1 116,51 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 8 924,26 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1 947,66 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 15 567,65 грн., штрафу у розмірі 1 454,26 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.11.2013 року складає 11 623,90 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.9). В забезпечення належного виконання умов кредитного договору, його положеннями передбачена порука [PERSON] перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору (а.с.5-8). У відповідності до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Втім, згідно п.3.2.5 кредитного договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із цього договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Згідно п.3.2.6 договору поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому договору не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від банку. Повідомлення, що направляється банком поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю (п.3.2.8 договору). Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечувалося представником позивача, поручителю [PERSON] повідомлень з вимогою виконання кредитних зобов'язань не направлялося, а тому в силу вимог вищевказаного кредитного договору у банку не виникло право вимоги до поручителя [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] безпідставні, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, за кожен випадок. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження випадки порушення позичальником вищевказаних пунктів договору, а тому суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення з відповідача штрафу за недоведеностю (необґрунтованістю) позовних вимог. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] обґрунтованими, але такими, що підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість у розмірі 123 049,44 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 98 557,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8 924,26 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 15 567,65 грн. В іншій частині позовних вимог, зокрема, пред'явлених до [PERSON] - відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач [PERSON] повинна відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1 070,49 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial