Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра»» 08 січня 2013 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 05 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 41737,68 доларів США з виплатою процентної ставки 13,69 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту - 04 травня 2033 року, а [PERSON] зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 05 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 19 листопада 2013 року склав 636130,18 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 636130,18 грн. та судові витрати по справі. У своїй заяві від 28 березня 2014 року представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 28 березня 2014 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 05 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «КБ «Надра»» (14-15), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 811772/ФЛ, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 41737,68 доларів США з виплатою процентної ставки 13,69 % на рік строком до 04 травня 2033 року, а [PERSON] зобов'язався кошти прийняти, належним їх чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 4-5). 05 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «КБ «Надра»» (а.с. 14-15), та [PERSON] було укладено договір поруки № 811772/ФЛ-П, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 6). Грошові кошти в розмірі 40680 доларів США були надані [PERSON] 05 травня 2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1 від 05 травня 2008 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 19 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 636130,18 грн. (а.с. 8). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 09 грудня 2013 року позивачем було направлено відповідачам досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але до цього часу заборгованість сплачено не було (а.с. 11, 12). На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до розрахунку станом на 19 листопада 2013 року у відповідачів перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 636130,18 грн., яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту в розмірі 41174,23 доларів США, що в еквіваленті становить 329105,62 грн.; - заборгованості по процентам в розмірі 30239,60 доларів США, що в еквіваленті становить 241705,12 грн.; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 3998,31 доларів США, що в еквіваленті становить 31958,49 грн.; - штрафів у розмірі 4173,77 доларів США, що в еквіваленті становить 33360,95 грн. (а.с. 8). Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3441 грн. (а.с. 1), тому з відповідачів на користь позивача також слід стягнути рівними частками судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved