Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Новоград-Волинський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі фінансового управління Новоград-Волинської міської ради із вищевказаним позовом про стягнення з відповідача коштів затрачених на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 1007 грн. 68 коп. Свої вимоги мотивує тим, що розслідуванням кримінального правопорушення №12013060090000917 від 12.06.2013 встановлено, що 08.06.2013 року, близько 00 год. 30 хв., відповідач спричинив потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді закритої черепно-мозкової травми. Внаслідок чого [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Новоград-Волинському міськрайонному ТМО в період з 10.06. по 14.06.2013 року, де на його лікування було затрачено 1007 грн. 68 коп. 08.05.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В судовому засіданні прокурор та представник фінансового управління Новоград-Волинської міської ради позов підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за згодою учасників судового розгляду, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.05.2014 року відповідача було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України. Вирок вступив у законну силу. (а.с.4-8). Потерпілий від злочину [PERSON], який отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, перебував на стаціонарному лікуванні в Новоград-Волинському міськрайонному ТМО в період з 10.06. по 14.06.2013 року. На лікування [PERSON] було витрачено 1007 грн. 68 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком № 1125 від 24.06.2014 року (а.с.9). Відповідно до ст. 1206 ЦПК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Стаття 93-1 КПК України передбачає, що кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та ч. 2, 3 ст. 93 КПК України. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі.

Outcome: approved