Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі свого представника, який діє на підставі письмової довіреності [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду 01.12.2016 року з позовом в якому зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON].10.2007 року уклали кредитний договір №ZPA0GА0000000002. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON]кредит у розмірі 9000 доларів США на термін до 18.10.2017р., а вона зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON]повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за Кредитним договором, відповідачка сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши [PERSON]кредит у розмірі 9000 доларів США, але відповідачка не здійснювала своєчасного погашення заборгованості за кредитом, чим порушила умови кредитного договору. У звязку з чим, станом на 07.11.2016 рік за відповідачем [PERSON] наявназаборгованість за кредитним договором у розмірі 13541,44 доларів США, яка складається з наступного: -6094,02 доларів США заборгованість за кредитом -1203,72 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом -480 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом -5763,70 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. В забезпечення виконання [PERSON]зобовязань, за кредитним договором № ZPA0GА0000000002, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], було укладено Договора поруки. Позивачем була направлена поручителям письмова вимога, яка ними залишена без задоволення. Представник позивача, користуючись своїм правом вимагати від боржника сплати будь-якої частини суми заборгованості, просить суд: - солідарно стягнути з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на користь ПАТ КБ «Приватбанк», лише загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) який становить 6094,02 долари США - у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу Національної валюти України по відношенню до курсу долару США за довідкою Національного Банку України від 07.11.2016 року 25,57 грн., що становить розмір у 155824,09 грн., а також ж стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.52), надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.51). Відповідачі у судове засідання не зявилися повторно, причини неявки не повідомили, будь-яких письмових заяв або клопотань до суду не надали. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] судом направлялися судові повістки рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.2), яка збігається із адресою зареєстрованого місця проживання/перебування відповідачів зазначеною у довідках з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.33, 36), однак до суду повернулися конверти на імя відповідачів з відміткою пошти, яка свідчить про їх невручення адресатам (а.с.42, 44, 47) Відповідачам [PERSON] та [PERSON] судові повістки направлялися рекомендованою поштовою кореспонденцією за останньою відомою позивачу адресою зазначеною в позовній заяві (а.с.2), оскільки згідно інформаційної довідки з Сектора реєстрації відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими в [INFO] не значаться. Відповідно до ч.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. У звязку з цим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, за останнім відомим позивачу місцем мешкання відповідачів. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За письмовою згодою позивача, відповідно до вимог ст.ст.169, 224\~ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення. У звязку з неявкою у судове засідання всіх сторін по справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку: Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Так судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPA0GА0000000002 від 22.10.2007 року та додаткові угоди до нього, які було підписано (а.с.14-16, 17-18, 19-20). Крім того, в забезпечення кредитного договору, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами: [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки, які підписано (а.с.21, 22, 23). Згідно розрахунку, за відповідачем [PERSON], по кредитному договору №ZPA0GА0000000002 від 22.10.2007 року, станом на 07.11.2016 рік, наявна заборгованість (а.с.5-9). Позивачем направлялось повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором на імя поручителів (а.с.11), що підтверджується реєстром відправки (а.с.12-13). Згідно з довідкою НБУ про офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 07.11.2016 рік становить: 100 доларів США дорівнює 2557,6191 грн. (а.с.10). Згідно платіжного доручення, позивачем проведено оплату судового збору в розмірі 2337,36 грн. (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено: В пункт 10: Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно долучених до справи документів, позивачем правомірно надано відповідачу кредит в іноземній валюті. Позивачем доведено, що відповідач порушив зобовязання з виконання Умов договору, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у гривневому еквіваленті відповідно до курсу Національної валюти України по відношенню до курсу долару США за довідкою Національного Банку України. Станом на час розгляду справи у суду відсутні докази щодо добровільного виконання договірних зобовязань відповідачем перед позивачем. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення, у Національній валюті України гривні, з відповідачів заборгованості за кредитним договором №ZPA0GА0000000002 від 22.10.2007 року виданого у іноземній валюті - доларах США, є обґрунтованими, підтвердженими доказами, неспростовними відповідачами, а отже підлягають задоволенню. У звязку з тим, що суд прийшов висновку щодо задоволення вимог позивача щодо їх основної частини, також підлягають задоволенню вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів розміру судового збору сплаченого позивачем за звернення до суду.

Outcome: approved