Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 березня 2008 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № [NUMBER] з відкриттям відповідачу особового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, відповідач не в повному обсязі виконує свої зобов`язання з оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, то з урахувань заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 4\~780,03 грн., що складається з: 3\~858,28 грн. заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення; 246,82 грн. 3% річних; 674,93 грн. індекс інфляції. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що частково сплачував за послуги водопостачання та водовідведення, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за період з січня 2017 року по травень 2020 року в розмірі 2\~148,90 грн. Крім того, просив застосувати до позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2014 року до 01 лютого 2017 року позовну давність та відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 26 березня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 19 березня 2008 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № [NUMBER] з відкриттям відповідачу особового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» визначено зобов`язання споживачів щодо своєчасного внесення плати за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 4\~780,03 грн., що складається з: 3\~858,28 грн. заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення; 246,82 грн. 3% річних; 674,93 грн. індекс інфляції. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що частково сплачував за послуги водопостачання та водовідведення. В той же час, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що ним враховано всі без винятку проплати, здійснені відповідачем. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, про що просить відповідач, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність\~переривається у\~разі пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позов у цій справі подано в суд 17 березня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що протягом періоду з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року відповідач неодноразово сплачував за послуги водопостачання та водовідведення грошові кошти у більшому розмірі, ніж було нараховано за відповідний місяць. Зокрема, у грудні 2014 року, у вересні 2016 року та у лютому 2019 року відповідачем оплачено послуги водопостачання та водовідведення у більшому розмірі, ніж нараховано у відповідні місяці, та позивачем надміру сплачені кошти були зараховані як погашення заборгованості за попередні місяці. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначені дії відповідача свідчать про визнання ним свого боргу, а відтак має місце переривання перебігу позовної давності. Отже, позивачем пред`явлено позов до відповідача в межах строку позовної давності, з урахуванням переривання її перебігу, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг водопостачання та водовідведення внаслідок чого утворилась заборгованості, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2\~102,00 грн.

Outcome: approved