Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість,проценти та штрафні санкції за договором у розмірі 453110,65 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що27.06.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач,та [PERSON]було укладено договір«Автопакет» №843784/МБ, на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автотранспортного засобу у сумі 226 469,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,3 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.06.2015 року. [PERSON] виступив поручителем [PERSON] за вказаним договором. Позивач зазначає, що зі своєї сторони банк виконав усі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак остання в порушення взятих на себе зобов'язань своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 09.09.2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 453 110,65 грн., яка складається з наступного: - заборгованості за сумою кредиту у розмірі 212 274,19 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 173 327,10грн.; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 37 876,80 грн.; - втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 6 985,66 грн.; - штрафу у розмірі 22 646,90 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали у повному обсязі. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON]і [PERSON] було укладено договір «Автопакет» №843784/МБ(надалі - Договір), на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автотранспортного засобу у сумі 226 469,00 гривень.Зі свого боку [PERSON] зобов'язувалася щомісячно до 18 числа поточного місяця вносити на рахунок банку мінімально необхідні платежі, що включають в себе погашення заборгованості за кредитом, а також сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 20,3 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін повернення кредиту визначено до 20.06.2015 року. Згідно п.п. 3.2.1. - 3.2.4. Договору [PERSON] виступив поручителем [PERSON] за вказаним договором і зобов'язався солідарно відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором у такому ж обсязі, що і [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Отже, суд приходить до висновку, що укладаючи договір, у якому містяться положення як про надання кредиту, так і про поруку за кредитом, позивач і відповідачі уклали змішаний договір, за умовами якого банк надає, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом, а [PERSON] в свою чергу виступає поручителем [PERSON] за вказаним договором і зобов'язується солідарно відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором у такому ж обсязі, що і [PERSON] У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що [PERSON] не виконаланалежним чином взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, в результаті чого станом на 09.09.2013 року виникла заборгованість за договором у розмірі 453 110,65 грн., яка складається з наступного: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 212 274,19 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 173 327,10 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 37 876,80 грн.; втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 6 985,66 грн., штрафу у розмірі 22 646,90 грн.,що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 5.1. Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 212 274,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 173 327,10 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 37 876,80 грн., втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 6 985,66 грн., є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивача повинна бути стягнута солідарно заборгованість за Договором у розмірі 430 463,75 грн. У той же час, суд вважає необгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 22 646,90 грн. з наступних підстав. Згідно п. 5.2. Договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Однак позивач не зазначає та з матеріалів справи не вбачається у чому ж виявилося порушення [PERSON] вимог п.п. 4.3.1., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. Договору та чи мало воно взагалі місце. До того ж, позивач вказує лише на єдине порушення [PERSON] вимог Договору - несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за ним, а вказані пункти договору взагалі цього не стосуються. Що ж до п.п. 4.3.2. Договору, який зобов'язує відповідача «Суворо дотримуватися положень цього Договору», то вказаний пункт, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також на те, що позивачем не доведено інше, може поширюватися лише на порушення [PERSON] вимог щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за ним. Але ж цивільно-правова відповідальність за вказане порушення передбачена п. 5.1. Договору у вигляді стягнення пеніза прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів з погашення кредиту.Отже позивач фактично просить стягнути як пеню, так і штраф за одне і те ж порушення умов договору. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.За таких обставин, встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з огляду на зазначене, у задоволенні позову в частині стягнення штрафу слід відмовити, оскільки суд не вбачає для цього законних підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених судом вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно витрати зі сплати судового збору розмірі 3 268,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial