Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 19 січня 2021 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») згідно якої 23 січня 2020 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (в рамках проекту monobank). Своїм підписом підтвердила, що: анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг; ознайомилася та отримала примірники цих документів у мобільному додатку, що складають договір, та зобов`язується виконувати умови договору. На підставі укладеного договору отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, адже відповідачу надана можливість розпоряджатись кредитними коштами. [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), тобто зобов`язання не виконала. Станом на 17 липня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 22751,05 грн., яку банк просить з неї стягнути разом з судовими витратами у розмірі 2102,00 грн. 2. Представник позивача подав суду клопотання і просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. [PERSON] до суду не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 5. 17 липня 2020 року [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (проект monobank) у якій просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на своє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підтверджує, що ознайомлена із цими документами та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. 6. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14 листопада 2019 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 17 липня 2020 року, у відповідача є заборгованість перед позивачем в розмірі 22751,05 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 22751,05 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн., заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 0,00 грн. V. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 7. У ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). Законодавець у ст. 207 ЦК України визначив, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). Як зазначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2). Параграф 1 глави 71 ЦК України регулює питання позики та договору позики. У абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як зазначено у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1); електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п. 7 ч. 1); суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину (п. 7 ч. 1). За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Як зазначено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (абз. 3); господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (абз. 5); первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (абз. 11). Отже, первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до п. 9 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України. Щомісячна виписка про платіжні операції за договором має надаватися безкоштовно. Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо. У п. 5 п. 9 розділу VII цього Положення зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Згідно з п. 62 розділу ІV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по кредиту за кредитним договором. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 8. Звертаючись з позовною заявою банк надав суду: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23 січня 2020 року; копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 23 січня 2020 року; витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк», протокол № 33 від 27 вересня 2017 року; додатки «8.1. Тарифи», «8.2. Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank»; копію паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON] ; копію довіреності представника банку; копії реєстраційних документів банку статут, банківська ліценція, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 9. В обґрунтування позовних вимог АТ «Універсал Банк» зазначило, що на підставі укладеного договору від 23 січня 2020 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . 10. Однак, банк не надав суду доказів про фактичне виконання умов договору, зокрема, про відкриття карткового рахунку та про видачу платіжної картки відповідачу. 11. Позивач не надав доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів саме в розмірі 15000,00 грн. та не обґрунтував розмір заявленої до стягнення заборгованості у позовній заяві. 12. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, яка підписана 23 січня 2020 року [PERSON] , містить її паспортні та анкетні дані, а також її підпис. Однак, анкета-заява не містить даних стосовно оформлення кредиту, суми кредиту (кредитного ліміту), процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, наслідків порушення умов кредитування, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. У цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тобто, анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору. 13. У анкеті-заяві відповідач просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на своє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Однак, такого додатку, у якому було б зазначено суму кредитного ліміту [PERSON] , банк суду не надав. Банк надав суду додаток 8, який містить інформацію про тарифи, основні умови кредитування, інформація щодо реальної процентної ставки, тощо (додатки «8.1. Тарифи», «8.2. Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank»), разом з тим у цьому додатку 8 відсутнє посилання на анкету-заяву, підписану 23 січня 2020 року [PERSON] . Із додатку 8 вбачається, що цей додаток підписаний позичальником за допомогою електронного цифрового підпису, при цьому прізвище, ім`я та по батькові позичальника із цього додатку не вбачається. У зв`язку із цим у суду відсутні підстави вважати, що додаток 8 стосується саме кредитного договору за яким АТ «Універсал Банк» просить стягнути заборгованість з [PERSON] , адже розмір наданого їй кредиту із цього додатку також не вбачається. 14. Суд вважає, що наданий розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14 листопада 2019 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 17 липня 2020 року, не є належним та допустимим доказом існування заборгованості [PERSON] в заявленому АТ «Універсал Банк» до стягнення розмірі, адже у позовній заяві позивач зазначив про укладення відповідачем договору про надання банківських послуг 23 січня 2020 року шляхом підписання анкети-заяви і просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 23 січня 2020 року, однак розрахунок заборгованості банк надав за договором № б/н від 14 листопада 2019 року. Крім того, цей розрахунок підписаний представником банку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (посада, прізвище, ім`я, по батькові). 15. Розрахунок заборгованості сам по собі не може слугувати доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, не може свідчити про наявність кредитної заборгованості у позичальника та її розмір, отже не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача суду не надано. 16. На підтвердження кредитної заборгованості банк міг надати виписку з особового рахунку позичальника про рух грошових коштів, однак цього зроблено не було. 17. Таким чином, позивач не довів суду належними та допустимими доказами факт видачі відповідачу кредитної картки та розміру наданого їй кредиту (встановлення кредитного ліміту), а також не довів наявності у відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у заявленому до стягнення розмірі 22751,05 грн., тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 18. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами не довів правомірність своїх вимог, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. VIІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 19. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed