Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 04 липня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500950900, згідно якого кредитор зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 61854 гривні 74 копійки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 61854 гривні 74 копійки, що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала та станом на 07 жовтня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 61854 гривні 74 копійки, за відсоткам - 1647 гривень 01 копійку та по комісії - 8560 гривень 76 копійок. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору було нараховано неустойку, яка за останні 12 місяців становить 2400 гривень. ПАТ «Альфа-Банк» просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом у сумі 61854 гривні 74 копійки, по відсотках - 1647 гривень 01 копійку, по комісії - 8560 гривень 76 копійок та штраф - 2400 гривень. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року проведено заміну позивача ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» в порядку процесуального правонаступництва за договором факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи». У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила суду, що надані відповідачем квитанції про сплату коштів за кредитним договором враховані в розрахунку позовних вимог, співпадають по сумам та датам сплати. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялись. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки до суду подано не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500950900 (а.с. 5-9). Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.6., 2.7., 2.8. п. 2 кредитного договору сума кредиту, валюта кредиту - 61854 гривні 74 копійки; процентна ставка за користування кредитом - 15,99 % річних; тип процентної ставки - фіксована; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 07 липня 2019 року; платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід'ємною частиною; сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг визначена в додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною; комісійна винагорода банку за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60 місяць користування кредитом - 1,29 % від суми кредиту. ПАТ «Альфа-Банк» виконало своє зобов'язання за умовами кредитного договору та надало [PERSON] кредит у розмірі 61854 гривні 74 копійки, що підтверджується випискою по особовим рахункам з 04 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року (а.с. 15). 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор (ТОВ «Кредитні ініціативи») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору. Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання цього договору після отримання грошових коштів від фактору. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів (а.с. 72-77). Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 500950900 від 04 липня 2014 року (а.с. 78). Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є новим кредитором у зобов'язанні, до якого перейшли всі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір укладено в письмовій формі, сторонами договору зазначено розмір та умови надання і повернення кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 19 жовтня 2015 року на адресу [PERSON] банком було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, однак зазначена вимога залишена без задоволення (а.с. 12-13). Станом на 07 жовтня 2016 року заборгованість відповідача складає: за кредитом - 61854 гривні 74 копійки, по відсотках - 1647 гривень 01 копійку, по комісії - 8560 гривень 76 копійок. У одному з попередніх судових засідань, заперечуючи проти позову представник [PERSON] посилався на те, що банком не були враховані сплачені відповідачем кошти, а саме: 31 березня 2015 року в розмірі 1005 гривень, 05 лютого 2015 року в розмірі 1495 гривень, 21 липня 2015 року в розмірі 1985 гривень, 12 червня 2015 року в розмірі 2285 гривень, 16 грудня 2014 року в розмірі 2400 гривень, 19 серпня 2015 року в розмірі 2335 гривень, 08 грудня 2014 року в розмірі 2400 гривень. Надав суду копії квитанцій про сплату зазначених сум (а.с. 42-43). У п. 17 Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» передбачено, що погашення заборгованості за договором здійснюється у такій черговості: прострочені проценти та/або комісій (за їх наявності); прострочена сума кредиту (за її наявності), штраф за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій (за їх наявності), строкові проценти та/або комісій (за її наявності), строкове повернення кредиту, дострокове повернення кредиту. З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що вказані та сплачені [PERSON] суми були враховані банком (а.с. 14). У такому випадку підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, по відсотках та комісії. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання У п. 4 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 50 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 або більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Згідно розрахунку заборгованості штраф становить 2800 гривень, проте, враховуючи строк позовної давності в один рік, позивач просить стягнути штраф у розмірі 2400 гривень. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 2400 гривень ґрунтується на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1218 гривень.

Outcome: approved