Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю [PERSON], [INFO] є відповідачка [PERSON], запис щодо батька якого були внесені за завою матері, однак він є пасинком [PERSON] Діти проживають з відповідачами в господарстві останніх, в с. Остриця Герцаївського району. Вказана сім'я є неблагополучною, малолітні діти постановлені на облік у службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Члени сім'ї схильні до вживання алкогольних напоїв. Відповідачі не забезпечують дітям необхідні умови для проживання, так як кімнати не прибрані, повсюди розкидані речі, відчувається неприємний запах, меблі пошкоджені, відсутній стіл для навчання та прийому іди, відсутнє окреме місце для сну дітей, відсутні будь-які продукти харчування , іграшки, в кімнатах холодно. Діти перебувають в умовах, що не тільки негативно впливають на їх життя, стан здоров'я та розвиток, а й несуть їх життю загрозу. Дані фактори виникли внаслідок того, що батьки не піклуються про фізичний та духовий розвиток дітей, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення тощо. На [PERSON] відкрито кримінальне провадження за фактом застосування до відносно неповнолітнього [PERSON] фізичного та психологічного насильства, що призвело до замаху на самогубство останнього 09.04.217 року о 19:00 год. за місцем проживання. Крім цього в стані алкогольного сп'яніння батьки жорстоко поводяться з дітьми та застосовують фізичну силу. Розпорядженням Герцаївської РДА №97-р від 13.04.2017 року комісією з питань захисту прав дітей прийняте рішення про негайне відібрання дітей від батьків. 28.04.218 року винесений Висновок №03-14/824 про доцільність відібрання малолітніх дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, що є превентивною мірою до батьків, оскільки надається їм можливість змінити своє ставлення до виховання дітей. При наведених обставинах, з метою забезпечення безпечних умов утримання та виховання дітей, за для задоволення потреб дітей відповідно до їх віку, орган опіки та піклування просив відібрати малолітніх [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON], без позбавлення відповідачів батьківських прав та передати дітей органу опіки та піклування для вирішення питання щодо подальшого їх влаштування. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування - Ігнат І.Д., підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона з чоловіком [PERSON] та трьома малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в господарстві її батьків, разом з останніми. Наразі не працює. Фактично єдиним утриманцем сім'ї наразі є чоловік та коштів яких він заробляє не завжди вистачає. Однак, попри всі труднощі, про дітей піклуються. Зокрема, старший син [PERSON] вчиться у школі, якому були придбані шкільні приналежності та одяг. Дітей своїх любить та просила не відібрати останніх в неї та чоловіка. При цьому просила врахувати, що вона з чоловіком усіляко намагаються утримувати дітей, свідченням чого може слугувати покращення умов сім'ї з часу останнього навідуванням працівниками соціальної служби. На її думку такий позов породжений її матір'ю, яка перебуває у неприязних відносинах з її чоловіком. Відповідач [PERSON] - батько дітей [PERSON] та [PERSON] проти відібрання дітей заперечував. У своєму поясненні послався на те, що підробляє на будівництві, здебільшого неофіційно. На час коли вдома, то постійно спілкується з дітьми, грається з ними, по мірі можливості влаштовує дітям відпочинок, купує солодощі. Додатковим доходом сім'ї є мотоблок яким він підробляє по селу. Щодо зловживання спиртним то є неправдою, так як виключно іноді після роботи може вживати спиртні напої у невеликому об'ємі. Представник відповідачів [PERSON] заперечуючи проти позову зазначив, що відповідачі намагаються виховувати та доглядати за своїми дітьми, проте через брак коштів, останні не можуть надати дітям матеріальних благ в об'ємі, що надають батьки з більш високим матеріальним достатком. Нинішній стан умов проживання відповідачів відповідає нормам повсякдення як порядок та прибраність у кімнатах, а також радість дітей в сім'ї якій вони виховуються, що свідчать про відсутність обставин, які б могли зашкодити здоров'ю дітей та навпаки відібрання дітей у відповідачів може негативно вплинути на їх здоров'я після відібрання дітей та поміщення їх у притулок, матір дітей щодня навідує їх у притулку, а батько дітей [PERSON] працює на роботі, вдома наведений порядок, умови для проживання дітей задовільні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи а також кримінальне провадження ЄУН 714/559/17 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України, приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю малолітнього [PERSON], який народився [INFO] року є відповідачка [PERSON], що підтверджується даними внесеними в актових записах про народження дітей(а.с. 19-24). За відомостями Острицької сільської ради Герцаївського району, неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] разом з їх батьками, [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачами, проживають в господарстві, яке розташоване в [ADDRESS] Як вбачається з актів обстеження умов проживання відповідачів з дітьми, житловий будинок складається з 3-х кімнат, а саме, кухні, коридору, ванної кімнати, спальні, вітальні та окремої кімнати. Умови проживання незадовільні, зокрема брудно, відчувався неприємний запах, брудна підлога та немитий посуд, пошкоджені меблі, розкидані речі. При цьому діти мали неохайний вигляд, були немиті (а.с. 25-37). З відібраних письмових пояснень сусідів відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що вони неодноразово бачили відповідачів у стані сп'яніння, та вчиняли конфлікти у присутності дітей. Обов'язки щодо виховання дітей не виконують. Діти одягнуті у брудному одязі, ходять голодними (а.с.40-43). Розпорядженням Герцаївської РДА №97-р від 13.04.2017 року прийняте рішення про негайне відібрання дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у батьків та здійснити заходи щодо подальшого влаштування дітей (а.с.14). Висновком органу опіки та піклування Герцаївської РДА №03-14/824 від 28.04.2017 року прийняте рішення про доцільність відібрання малолітніх дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, так як діти перебувають у негативних умовах, які негативно впливають на їх життя та здоров'я та несуть загрозу їх життю (а.с.45-49). Будь-яких відомостей щодо стану виконання наведених рішення та висновку Герцаївської РДА в Чернівецькій області по виконанню відповідачами обов'язків по вихованню дітей при обставинах покладення такого контролю на комісію, на час розгляду даної справи судом не здобуто та стороною позивачем таких не надано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, зловживають спиртними напоями так як влаштовують скандали з сусідами, зауваження від жителів села щодо поведінки відповідачів надходити (а.с.38-39). Як випливає з письмових пояснень викладачів Острицької ЗОШ, неповнолітній [PERSON] являється учнем 5-Б класу, є старанним, слухається викладачів, добре засвоює навальний матеріал та вчиться на середньому рівні, іноді дитина появляється у школі у брудному одязі та непідготовлений до навчання. Батьки не цікавляться його навчанням (а.с.3-44). Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, орган опіки та піклування як на правову його підставу зазначив відсутність впорядкованого житла, незадовільні умови проживання для дітей, необхідних для дитини речей, продуктів харчування, іграшок, ненадання батьками медичної допомоги дітям, тобто, як уточнила в судовому засіданні представник позивача - у зв'язку з ухиленням відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, окрім цього відповідач [PERSON] вчинив відносно свого пасинка [PERSON] фізичне та моральне насильство, що призвело до замаху останнього на самогубство.(а.с.1-7). У цьому випадку особа, яка подала позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» зазначається, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.3 ст.4 СК України). Позивачем на підтвердження своїх доводів не надано будь-яких доказів, які б дали змогу відібрати дітей у її [PERSON] та [PERSON], про існування з її вини реальної загрози життю та здоров'ю дітей, доказів про незадовільний стан здоров'я дітей суду не надано. Також встановлено, що відповідач [PERSON] не являється батьком [PERSON], що не породжує за відповідачем батьківських прав та обов'язків відносно [PERSON] та відсутні підстави для його відібрання у [PERSON] Приймаючи до уваги наведене, при обставинах не надання органом опіки та піклування належних і допустимих доказів винної поведінки відповідачів щодо їх ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування ним своїми обов'язками без поважних на то причин, а також не зазначення у позові підстав для відібрання дітей у відповідачів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Незадовільні умови проживання сім'ї відповідачів сама по собі не дає підстави для відбирання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Саме через таки обставини, суд виходячи зі змісту ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується із висновком органу опіки та піклування, вважаючи його недостатньо обґрунтованим. На підставі ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.164 СК України,

Outcome: dismissed