Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.03.2008 року відповідачу був наданий кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на ст.ст. 526,527, 1050, 1045 ЦК України, просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати Представник позивача у судове засідання 17.02.2014 року не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні, 17.01.2014 року, представник позивача , Муратова С.А., пояснила, що у порушення вимог закону, відповідач, зобовязання щодо повернення кредиту не виконав, в наслідок чого станом на 30.03.2013 року виникла заборгованість у сумі 26062.34 грн., яка складається : з заборгованості за кредитом в сумі 6641,98 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 14682,44 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3020,67 грн.; штрафу в розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 1217,25 грн.(процентна складова). В наданому письмовому виступу у дебатах, представник позивача зазначив що; відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг вважає договір діючим протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як вказує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвали від 18.09.2013 року, про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше ( до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закінчення карткового рахунку , а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки. Зазначає, що відповідач взагалі стверджує, що кредитний договір від 31.03.2008 року з банком на заключав, та не підписував заяву на видачу кредитної картки. [PERSON], з позовом до суду про визнання кредитного договору не звертався, та договір шахрайським не визнаний та є дійсним. Зауважує, що [PERSON], певний період часу сплачував боргові кошти чим визнав свій борг, у Банка не було підстав висловлювати недовіру до кредитора, адже договір виконувався належним чином боргові внески сплачувалися - боржник визнав взяте на себе боргове зобов'язання. Просять позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному об'ємі та пояснив, що ніяких грошових коштів від Банку не отримував, підпис в заяві не його, Звертав увагу суду на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, при таких обставинах просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси фізичних та юридичних осіб. Судом встановлено, що 31.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту в розмірі 7000 грн. 00 коп . зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % (а.с.9-13). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30.03.2013 року виникла заборгованість у сумі 26062.34 грн., яка складається : з заборгованості за кредитом в сумі 6641,98 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 14682,44 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3020,67 грн.; штрафу в розмірі 500 грн.(фіксована складова) та 1217,25 грн.(процентна складова). (а.с.4-8). Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.. ст.. 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконува його у строк, передбачений умовами договору або у встановлений законом. Суд, вважає, що відповідач не виконав умови договору, в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобовязань, допустив наявність боргу, що стало підставою стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір є діючим протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 6.4. Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком ( у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картковому рахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору 31.03.2008 року, ніхто з сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу відповідач не надав банку письмової заяви про закриття карткового рахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. За таких підстав суд, вважає що доводи відповідача [PERSON] щодо пропуску позивачем строку позовної давності встановленого ст.. 257 ЦК України є неспроможними. Також не заслуговує увагу суду доводи відповідача про те що заява на отримання кредиту підписана саме не їм, оскільки за клопотанням відповідача по справі була призначена судова почеркознавча експертиза (ухвала суду від 30.03.2013 року а.с.28), але у зв'язку з не оплатою відповідачем зазначеної експертизи за ухвалою суду вона була залишена без виконання (а.с.33). У звязку з тим, що відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача заборгованість по грошовому зобовязанню у розмірі 26062 грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 260 грн. 62 коп. На підставі вищевикладеного , ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,

Outcome: approved