Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04.08.2014 р. в сумі 38212,05 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.08.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн., а відповідач зобовязався повернути кредит, проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі і строки та на умовах, що передбачені договором та Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 30000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору, Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.09.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 38212,05 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 21652,94 грн., просрочка по тілу 13911,06 грн. відсотки 321,28 грн. та неустойка 2326,77 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заперечень на позов не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку обґрунтовані, та підлягають задоволенню згідно ст. 526, ст. 610, ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України між позивачем та відповідачем виникло грошове зобов'язання, а тому позовні вимоги законні і обґрунтовані, оскільки положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Як випливає з копії Заяви позичальника № б/н від 04.08.2014 року та додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб [PERSON] отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із зобовязанням повернути кредит, проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі і строки та на умовах, що передбачені договором та Графіком погашення кредиту. Всупереч ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умовам договору відповідач не перераховував у встановлені строки щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Станом на 21.09.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом 38212,05 грн., яка складається з: тіло кредиту - 21652,94 грн., просрочка по тілу 13911,06 грн., відсотки за кредитом 321,28 грн. та неустойка 2326,77 грн. Отже слід стягнути з відповідача прострочену заборгованість за тілом кредитом 21652,94 грн., просрочка по тілу 13911,06 грн., за відсотками 321,28 грн. В силу ст. 549 ЦК України до стягнення підлягає також обумовлена договором неустойка в сумі 2326,77 грн. Також на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved