Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 20.09.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати за [PERSON] право власності на: Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з наступних об`єктів: житлового будинку -«А» загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., веранди - «а»; сараю - «Б», погріба - «п/д», гаража - «б», вбиральні - «В», криниці - «К», огорожі - №1. В подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги та просила визнати в порядку поділу спільного майна подружжя право власності: на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з наступних об`єктів: житлового будинку «А» - загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., прибудови - «а»; прибудови «а1», сараю -«Б», сараю - «б», гаража - «б», погріба - «В», колодязя - «К»; огорожі - «№1» та на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером № 7125710100:01:003:0900, площею 0,0921 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Аргументи учасників справи Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002. Даний шлюб розірвано 14.02.2018 рішенням Шполянського районного суду Черкаської області, справа № 710/1249/17. В період шлюбу, а саме 22.02.2006 був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вартість вказаного будинку з господарськими будівлями становить 150000,00 грн. Оскільки за взаємною згодою розділити спільне майно подружжя відповідач не бажає, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом з вимогами про розподіл нерухомого майна подружжя. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 08.10.2019 було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 16.01.2020 було витребувано від Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області письмові докази. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24.02.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився та заперечував проти позову частково, зокрема вказав, що не визнає поділу прибудови до будинку з позначкою «а1», так як дана добудова була здійснена в 2019 році та також вважає, що земельна ділянка не може бути поділена між сторонами, оскільки не відбувається виділ (реальний) будинку. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14.02.2018, справа № 710/1249/17, розірвано шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 01.06.2002 виконавчим комітетом Журавської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, актовий запис №3. (а.с.10). Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 22.02.2006, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу, Черкаської області, продавець - [PERSON], яка діє від імені [PERSON] передала, а покупець [PERSON] , прийняв у власність житловий будинок по [ADDRESS] з надвірними будівлями. (а.с.11). За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.09.2019 № 180379429 за [PERSON] зареєстрований житловий будинок, реєстраційний номер № 13826685, за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2015 індексний номер: 39486305, [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 7125710100:01:003:0900, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею - 0,0921 га. (а.с.13). Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.11.2019 № 189268079, [PERSON] є власником житлового будинку, загальною площею -82,5 кв.м., житловою площею - 44,7 кв.м.,, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1932604971257, номер об`єкта в РПВН - 13826685, номер запису про право власності : 33586100, дата державної реєстрації 02.10.2019, підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу, серія та номер: 336, виданий 22.02.2006, видавник: приватний нотаріус Курінний А.В.; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧК 141192700451, виданий 27.09.2019, видавник: Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції в Черкаській області, документ отримано з ЄРД. Крім цього [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 7125710100:01:003:0900, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 663976171257, площа земельної ділянки -0,0921 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.32-33). За даними витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.11.2019 № 31-950/0/263/-19 вартість земельної ділянки з кадастровим номером № 7125710100:01:003:0900, цільове призначення - для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 102590,19 грн. (а.с.46). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 12.09.2019 виготовленого Комунальним проектно - виробничим архітектурно - планувальним підприємством «Облархбюро» Черкаської обласної ради, інвентаризаційна справа № 3301. За адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 82,5 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м. Будинок складається із житлового будинку позначеного літерою А, прибудови позначеною літерою а, прибудови позначеної літерою а1, сараю позначеного літерою Б, сараю позначеного літерою б, гаража позначеного літерою б, погребу позначеного літерою В, колодязю позначеного літерою К, огорожі №1. (а.с.66-71). Згідно інвентаризаційної справи № 5402 , технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 08.02.2006 виготовленого Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Шполянський відділок». За адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м. Будинок складається із житлового будинку позначеного літерою А, веранди позначеною літерою а, сараю позначеного літерою Б, погребу позначеного п/д, прибудова - гараж позначений літерою б, вбиральні позначеного літерою В, колодязю позначеного літерою К, огорожі №1. (а.с.72-78). [PERSON] сплатив 80,00 гривень - адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується копією квитанції №1BQW4983M від 30.09.2019 підтверджується сплата. (а.с.102). Згідно картки прийому заяви № 184325200 від 10.10.2019, заява про внесення змін до Державного реєстру прав, подана [PERSON] до Центру надання адміністративних послуг при Шполянській районній державній адміністрації, разом із технічним паспортом, серія та номер: 3301, видавник - комунальне проектно - виробниче архітектурно - планувальне підприємство «Облархбюро» Черкаської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧК 1411927004251 видавник: Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області. (а.с.103). [PERSON] просив зареєструвати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] згідно заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 02.10.2019. (а.с.104). За даними декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта загальна площа квартир 82,50 квадратних метри, житлова площа 44,7 кв.м., інформація про будівельну адресу: [ADDRESS] , вартість основних засобів, які приймаються в експлуатацію - 49 100,00 грн. (а.с.106-107). Згідно будівельного паспорту на будівництво прибудови до житлового будинку в [ADDRESS] , від 02.07.2015 реєстраційний номер 39, виданого Шполянською районною державною адміністрацією, сектором містобудування, архітектури та будівництва, замовник - [PERSON] , на схемі наміру забудови земельної ділянки в [ADDRESS] , під цифрою 2 позначено прибудову. (а.с.125-128). Згідно ескізу намірів забудови земельної ділянки виданого комунальним проектно - виробничим архітектурно - планувальним підприємством «Облархбюро» Черкаської обласної ради від 07.2015 запроектована прибудова 1 - прихожа площа 10,0 квадратних метри. Прибудова також позначена цифрою 2 на ескізі наміру забудови земельної ділянки в [ADDRESS] . (а.с.129-136). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843цс17. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч.3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між сторонами відсутні, не укладався і шлюбний договір. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як зазначив Верховий Суд у постанові по справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму ст. 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 до 14.02.2018, що підтверджується копіями паспорта позивача, серія [NUMBER] виданого Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області від 12.06.2002, паспортом серії [NUMBER] виданий Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 30.08.2006 та рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 14.02.2018 справа №710/1249/17. (а.с. 6,8,10). Згідно договору купівлі продажу - житлового будинку від 22.02.2006 [PERSON] придбав у приватну власність житловий будинок з надвірними будівлями, по [ADDRESS] (а.с.11). Факт належності відповідачу даного житлового будинку підтверджується також відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 12). Станом на 08.02.2006 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складався із житлового будинку позначеного літерою А, веранди позначеною літерою а, сараю позначеного літерою Б, погребу позначеного п/д, прибудова - гараж позначений літерою б, вбиральні позначеного літерою В, колодязю позначеного літерою К, огорожі №1. Житловий будинок мав загальну площу 73,4 кв.м., житлову площею 44,7 кв.м. Інвентарна вартість будинку становила - 54091,00 грн. (а.с.72-78). Станом на 12.09.2019 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складається із житлового будинку позначеного літерою А, прибудови позначеною літерою а, прибудови позначеної літерою а1, сараю позначеного літерою Б, сараю позначеного літерою б, гаража позначеного літерою б, погребу позначеного літерою В, колодязю позначеного літерою К, огорожі №1. Житловий будинок має загальну площу 82,5 кв.м., житлову площу 44,7 кв.м.(а.с.66-71). Право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після добудови було зареєстровано за [PERSON] 02.10.2019 номер запису - 33586100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1932604971257 , підстава виникнення : договір купівлі - продажу, серія та номер: 336, виданий 22.02.2006, видавник: приватний нотаріус Курінний А.В., декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ЧК 141192700451 виданий 27.09.2019, видавник: Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області, документ отримано з ЄРД. Державний реєстратор - Іллюк Євгенія Володимирівна, Шполянська районна державна адміністрація, Черкаської області, що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.11.2019 № 189268079 (а.с.32-33). Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було придбано 22.02.2006 року у період перебування позивача та відповідача у шлюбі. Доказів того, що будинок за адресою: [ADDRESS] , купувався виключно за особисті кошти відповідача, матеріали справи не містять. В подальшому після розірвання шлюбу, за відповідачем 02.10.2019 було зареєстровано право власності на даний житловий будинок із здійсненими добудовами. Згідно ч.2-4 ст. 65 СК України в редакції від 14.01.2006, яка діяла на дату укладання договору купівлі - продажу житлового будинку від 22.02.2006, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 314/3916/15-ц від 06.11.2019. Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Встановивши, що спірний житловий будинок було придбано подружжям під час шлюбу, відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності сторін на зазначений будинок. Згідно ч.ч.3,4 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за таких умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України); 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно з домовленістю між собою (частини другої статті 358 ЦК України). Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 761/34735/17 від 23.12.2019. Будівництво прибудови позначеної літерою а1 розпочалося 17.07.2015, коли подружжя перебувало у шлюбі, що підтверджується будівельним паспортом від 02.07.2015, та ескізом намірів забудови, а також інформацією, яка міститься у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту. (а.с. 106-107, 125- 134). Згідно даних технічного паспорту на будинок, прибудова збудована 2019 року. (а.с.66 - 70). При цьому шлюб розірвано 17.03.2018 - дата набрання рішенням суду законної сили (а.с.10). Право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який включає в себе в тому числі і прибудову позначену літерою а-1, було зареєстровано 02.10.2019 (а.с. 12, 110). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 205/8012/16-ц від 12.06.2019. Доказів того, що будівництво прибудови літера а-1, відбувалося лише у 2019 році відповідачем не надано. Отже прибудова а-1 підлягає поділу разом з іншим нерухомими майном колишнього подружжя. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частино 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано. Таким чином суд задовольняє позовну вимогу за про поділ житлового будинку повністю, виходячи з принципу рівності часток кожного з колишнього подружжя, проводить поділ спільного майна подружжя в частині яка стосується житлового будинку та визнає за кожною зі сторін право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 82,5 кв.м, житловою площею 44,7 кв.м., та складається із житлового будинку літера «А», прибудови позначеною літерою -а, прибудови позначеної літерою а-1, сараю позначеного літерою - Б, сараю позначеного літерою б, гаража позначеного літерою б, погребу позначеного літерою В, колодязю позначеного літерою К, огорожі №1. Щодо іншої позовної вимоги суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 18.06.2015, за [PERSON] , було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0921 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7125710100:01:003:0900, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 663976171257, номер запису про право власності 10134051. (а.с.12-13). На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок, який є об`єктом права спільної сумісної власності. Згідно ст.381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 57 СК України, в редакції станом на 26.10.2014 яка була чинною на дату оформлення права власності на землю, особистою приватною власністю дружини чоловіка, є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Оскільки на земельній ділянці 0,0921 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7125710100:01:003:0900, розташований житловий будинок, то відповідно дане нерухоме майно вважається садибою. Згідно ч.1.ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Нормами ч.4 ст.120 ЗК України, передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Доказів отримання земельної ділянки відповідачем в порядку приватизації не надан о суду. Враховуючи норми діючого законодавства, а також практику Верховного Суду, суд вважає, що позовні вимоги, щодо поділу земельної ділянки на якій розташований житловий будинок який поділений між сторонами, підлягають до задоволення. Отже, оскільки на земельній ділянці, яка отримана [PERSON] у приватну власність на підставі рішення сесії Шполянської міської ради Черкаської області, розташований житловий будинок який є спільною сумісною власністю подружжя, та який поділений між сторонами порівну по Ѕ частині, то до позивача [PERSON] може перейти право власності на Ѕ частину земельної ділянки відповідно до її частки у праві власності на житловий будинок. Таким чином земельна ділянка площею 0,0921 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7125710100:01:003:0900, вартістю 102590,19 (сто дві тисячі п`ятсот дев`яносто гривень 19 копійок), згідно заявлених позовних вимог підлягає поділу між сторонами у рівних частинах по Ѕ частині кожному, адже позивач не ставить питання про виділ конкретної частини житлового будинку. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1794,80 грн.

Outcome: approved