Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Вказує, що 28.09.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № Ф1-07/55877-898, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 16734,60 дол.США строком по 27.09.2014 року із диференційованої відсотковою ставкою, відповідно до п.4.1. договору, протягом строку користування кредитом. Зазначає, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в розмірі 16734, 60 дол.США. Проте, відповідач порушив виконання своїх зобов'язань за кредитним договором і не сплачував вчасно проценти за користування кредитом, не здійснював повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Станом на 04.06.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 3016,34 дол.США, що становить 24109,58 грн. Просить стягнути із відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 3016,34 дол.США, що становить 24109,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача Тараненко Г.Ю. у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду клопотання, яким просила розглянути справу за її відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала. Із письмових пояснень вбачається, що відповідачем було порушено умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до п. 6 кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, відповідно до п. 3.2., 4.3., 4.4. кредитного договору позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% річних з простроченої суми за кожен день прострочення. Водночас, вказує, що відповідач цю суму визнав, про що свідчить його заява від 10.07.2013 року, а 02.02.2013 року банком було погоджено списання пені при умові, що відповідач сплатить 2334,24 грн. Однак, відповідач відмовився із невідомих причин сплачувати і частину, і всю нараховану суму пені. Тобто відповідач відмовився виконувати положення кредитного договору. У кредитному договорі чітко вказано строк виконання - 27.09.2014 року, а відповідно до п.7.3. кредитного договору, договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, а тому позивач не порушив строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності в один рік, що передбачений ст. 258 ЦК України. Водночас, предметом спору є стягнення пені за прострочення погашення основної заборгованості по кредитному договору за період з 17.08.2009 року по 22.11.2012 року, та пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 17.08.2009 року по 05.11.2012 року. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір Ф1-07/55877-898 (далі - кредитний договір), у відповідності до умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 16734,60 дол.США, з платою за процентними ставками, встановленими в п. 4.1. цього договору (а.с.4). Відповідно до п.2.2.,2.3. кредитного договору, для надання кредитних ресурсів банком було відкрито відповідачу позичковий рахунок, а кредитні ресурси були надані на придбання автомобіля марки Mitsubisi, модель Lancer 1.6. Comfort, 2007 року. Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 27.09.2014 року, а погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. У відповідності до п.п.3.3. вищевказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно, в термін з « 1» по « 10» число кожного місяця (згідно із графіком зниження розміру заборгованості - додатком № 1 до цього договору) здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів, у розмірах встановлених договором (а.с.4). Додатковою угодою № 1 до кредитного договору Ф1-07/55877-898 від 26.09.2008 року, сторонами було змінено п.3.3. кредитного договору - в частині розміру щомісячного ануїтетного платежу, п.п.4.1., 4.3. - в частині процентної ставки за періоди користування кредитними ресурсами банку, неналежного виконання умов договору (а.с.10-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 16734,60 дол.США (а.с.14). Як вбачається із розрахунку загальної заборгованості по кредитному договору № Ф1-07/55877-898 від 28.09.2007 року (а.с.18-21) за період із 17.08.2009 року по 22.11.2012 року відповідачу нараховано пеню за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту в розмірі 23164,85 грн., за період із 17.08.2009 року по 05.11.2012 року нараховано пеню за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 1351,95 грн., а всього 24516,80 грн., з яких погашено 407,22 грн. (а.с.21). Таким чином загальний розмір заборгованості становить 24109,58 грн. Представником відповідача у судовому засіданні не заперечувався факт порушення виконання зобов'язань за кредитним договором його довірителем. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч.1,2 ст. 551 ЦК України). Пунктом 6.1. кредитного договору сторони передбачили, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами (а.с.7). Водночас, за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік ( п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Так, відповідач [PERSON] звернувся 10.07.2013 року до позивача із заявою про зменшення суми нарахованої пені в розмірі 2334,24 грн. (а.с.15), а позивачем було погоджено списання залишку нарахованої пені, що підтверджується копією витягу з протоколу кредитної комісії Філії «Західне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 94 від 02.12.2013 року (а.с.16). Вимогу про стягнення нарахованої пені відповідачу було надіслано 04.06.2014 року, а з позовом про стягнення нарахованої пені ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся лише 21.07.2014 року, окрім того просить стягнути пеню нараховану за період із 17.08.2009 року по 22.11.2012 рік. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із вимогами про стягнення пені, у порушення ст.ст. 59-60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку позовної давності із вимогами про стягнення пені, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити.

Outcome: dismissed