Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2057-0021004/ФКВ-08, згідно якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9604,00 долари США, з розрахунку сплати відсотків в розмірі 9,9% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26 вересня 2008 року по 25 вересня 2015 року. Мета кредитування - споживчі цілі (придбання автомобіля). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки №2057-02-0021004/Zфпор-08, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником своїх зобов'язань. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк) набуло права вимоги по кредитному договору № 2057-0021004/ФКВ-08 від 26 вересня 2008 року. Повернення кредиту повинно було здійснюватись щомісячно частками у розмірі не менше 114,33 долари США по 20-е число (включно) кожного місяця. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язання згідно умов кредитного договору. В зв'язку з невиконанням зобов'язання, станом на 19.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 76 441,25 грн. з яких: 57 861,56 грн. - сума заборгованості за кредитом, 16 028,41 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2 551,29 грн. - заборгованість по комісії, яку і просить позивач стягнути з відповідачів на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 553-554, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2057-0021004/ФКВ-08, згідно якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9604,00 долари США, зі сплатою відсотків в розмірі 9,9% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26 вересня 2008 року по 25 вересня 2015 року. Мета кредитування - споживчі цілі(придбання автомобіля). Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менше 114,33 долари США по 20-е число (включно) кожного місяця шляхом безготівкового перерахування коштів або внесення готівки. Згідно п.п. 1.5, 2.6, 2.7 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця та сплачуються по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту. Пунктами 1.7, 2.10 Договору передбачена щомісячна сплата комісії банку в розмірі 0,1 відсотки від суми наданого кредиту, яка нараховується у валюті кредиту або гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день нарахування та має сплачуватись позичальником по 20-е число (включно) наступного місяця за розрахунковим. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.09.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки № 2057-02-0021004/Zфпор-08, відповідно до якого поручитель - [PERSON] брав на себе зобов'язання солідарно відповідати за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором ( а.с. 15). 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк») набуло права вимоги по кредитному договору № 2057-0021004/ФКВ-08 та забезпечувальному договору поруки 2057-02-0021004/Zфпор-08 від 26 вересня 2008 року. Відповідно до ст. 514 УК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 19.03.2014 року виникла заборгованість у сумі 76 441,25 грн., з яких: 57 861,56 грн. - сума заборгованості за кредитом, 16 028,41 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2 551,29 грн. - сума комісії. Сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів. Вимоги банку від 17.04.2014 року направлені відповідачам залишені ними без задоволення. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої суд встановлений, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Щодо стягнення встановленої суми заборгованості солідарно з поручителем, то суд враховує його зобов'язання відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Суд звертає увагу, що договір поруки № 2057-02-0021004/Zфпор-08 від 26.09.2008 року містить положення про дію договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитним договором (п.10), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, тому в даному випадку є підстави для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України. Однак, суд враховує, що позивач скористався своїм договірним правом на дострокове повернення кредиту, відповідно пред'явив вимогу позичальнику та своєчасно пред'явив вимогу до поручителя, тим самим, у суду відсутні підстави стверджувати про припинення договору поруки. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 764,41 грн., а також з відповідача [PERSON] витрати, пов'язані з його викликом в судове засідання. На підставі викладеного

Outcome: approved