Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» [PERSON] звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 926048,29 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, зазначивши, що її довіритель визнає прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів (142809,40 грн), поточну заборгованість по поверненню кредитних коштів (278722,19 грн). Щодо поточної та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 213938,51 грн., то представник відповідача зазначила, що дану вимогу визнає частково і у звязку з наявністю прострочення відсотки необхідно розрахувати за період з 01.05.2012 року по 30.04.2015 року (до моменту повторної подачі заяви позичальника 26.04.2014 року) в розмірі 116443,50 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій та пені в розмірі 290578,18 грн. просила відмовити, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №0054/07/6.10-Z від 25.09.2007 року АКБ «Форум» надало кредит [PERSON] для поточних потреб у сумі 79000 доларів США (а.с.4-5). Додатковими угодами №1 від 28.09.2007 року та №2 від 01.11.2011 року було змінено процентну ставку (визначено 14% у кінцевій редакції) та строк повернення кредитних коштів (в кінцевій редакції збільшено до 22.09.2021 року). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 25.12.2015 року заборгованість по кредиту становить 926048,29 грн., а саме: 142809,40 грн прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 278722,19 грн поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 210058,11 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 3880,40 грн поточна заборгованість за нарахованими процентами, 217894,13 грн - сума пені за простроченим кредитом та процентами, 70573,50 грн сума штрафу з розрахунку 20 % від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів; 2110,55 грн штраф за порушення умов п.3.3.7 кредитного договору. (а.с.8-13). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо часткового задоволення позовної вимоги про стягнення поточної та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки пропозиція звернення на предмет іпотеки не є зобовязанням позивача припинити нарахування за кредитним договором. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 635470 грн. 10 коп., а саме 142809,40 грн прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 278722,19 грн поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 210058,11 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 3880,40 грн поточна заборгованість за нарахованими процентами є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно стягнення штрафних санкцій та пені в розмірі 290578,18 грн суд звертає увагу на наступне. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до п.2.6 додаткової угоди №2 від 01.11.2011 року встановлено порядок виконання кредитних зобовязань позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з грудня 2012 року в сумі не менше 3983 грн. Проценти за користування кредитними коштами сплачується щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів за користування кредитними коштами. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, можна встановити, що останній платіж відповідачем здійснювався 20.08.2013 року Натомість позовна заява подана позивачем до суду лише 11.01.2016 року року, тобто за межами строку позовної давності. При цьому представником позивача не надано доказів того, що строк позовної давності переривався. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Саме таку правову позицію висловлено у справі № 6-116-цс 13 постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року З врахуванням застосованої відповідачем позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені в розмірі 290578,18 грн. не підлягають задоволенню. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial