Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2011 року в сумі 126157,43 гривень, відшкодувати судові витрати по справі в сумі 1921,00 гривень. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 19 квітня 2011 року між Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком оговір, про що свідчить її підпис у заяві. За посиланням ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] не в повному обсязі сплачувала борг за кредитом та відсотки, в зв`язку з чим утворено заборгованість станом на 19.04.2011 року у розмірі 126157,43 гривень. Відповідачу неодноразово адресувались повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, але належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. \~ \~ \~ \~Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, представником Кіріченко Р.А. (діє на підставі довіреності) надано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 221 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] адресувала суду заяву про розгляд справи без її участі, в позові просить відмовити, до спірних відносин просить застосувати наслідки пропуску АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності для звернення до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. \~ \~ \~ \~19 квітня 2011 року [PERSON] оформила в акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» заяву про відкриття кредитної картки. Заперечень від відповідача [PERSON] , що нею укладено договір з АТ КБ «ПриватБанк» та отримано кредитні кошти під час розгляду судом справи не надійшло. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказане свідчить, що підписана 19.04.2011 року [PERSON] анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання відповідачем заяви засвідчує її ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також підтверджує її згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг. Приймаючи такий висновок, суд відступає від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №175/4576/14-ц, яка хоча і стосується застосування норм права у подібних правовідносинах, однак фактичні обставини розглядуваної справи не є аналогічними справі, яка переглянута судом касаційної інстанції. Так, в зазначеному правовому висновку Верховного Суду, встановлена відсутність підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, тобто сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору у зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною картою, що не містили підпису відповідача не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. Разом з тим, в розглядуваній справі, судом беззаперечно встановлено протилежні обставини, зокрема факт підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 10) та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 13), у зв`язку з чим дані документи (докази), а також Умови та Правила надання банківських послуг розцінюються як невід`ємна частина кредитного договору, укладеного між сторонами 19.04.2011 року шляхом підписання заяви. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що [PERSON] допущено порушення виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань, за кредитом станом на 31.01.2019 року було утворено заборгованість в сумі 264706,76 гривень, з яких: 4934,35 гривень тіло кредиту, 254322,41 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5450,00 гривень нарахована пеня та комісія. При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 126157,43 гривень, яка складається з: 4934,35 гривень заборгованість за кредитом, 121223,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.04.2011 року по 30.03.2018 року. Відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності. Суд надає оцінку викладених АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувань позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів, підставності заявленого [PERSON] клопотання про строк позовної давності, та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах встановлених договором, а позичальник, зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу правових норм параграфу 1 глави 71 ЦК України (саме ці положення застосовуються до кредитних відносин) випливає, що кредит надається суб`єктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням вказаного, початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, № 6-167цс14 від 12.11.2014 року, № 14-10цс18 від 28.03.2018 року (підлягають обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до витягу із Умов та правил надання банківських послуг, затвердж. наказом АТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 року: - п. 1.1.7.12 - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін (а.с. 25); - п. 1.1.50 - мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно підлягають сплаті клієнтом протягом строку дії карти; сума щомісячного платежу, яка складається з нарахованих до сплати процентів та частини заборгованості по кредиту (а.с. 15); - п. 1.1.7.31 - термін позовної давності стосовно вимог Банку про повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років (а.с. 27). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.04.2011 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в графі сума погашення за наданим кредитом відображено наступні платежі: 07.05.2011 р. 400,00 гривень, 23.06.2011 р. 260,00 гривень, 16.07.2011 р. 350,00 гривень, 23.07.2011 р. 500,00 гривень, 09.08.2011 р. 270,00 гривень, 09.09.2011 р. 340,00 гривень, 21.10.2011 р. 350,00 гривень, 11.11.2011 р. 330,00 гривень, 13.12.2011 року 340,00 гривень, 21.01.2012 р. 360,00 гривень, 17.02.2012 р. 350,00 гривень, 16.03.2012 р. 600,00 гривень, 11.04.2012 р. 350,00 гривень, 15.05.2012 р. 350,00 гривень, 16.06.2012 р. 350,00 гривень, 21.07.2012 р. 350,00 гривень, 17.08.2012 р. 350,00 гривень, 22.09.2012 р. 350,00 гривень, 13.10.2012 р. 350,00 гривень, 28.12.2012 р. 720,00 гривень, 07.02.2013 р. 320,00 гривень, 16.02.2013 р. 320,00 гривень, 21.03.2013 р. 380,00 гривень, 24.04.2013 р. 350,00 гривень, 27.05.2013 р. 350,00 гривень, 14.06.2013 р. 330,00 гривень, 03.08.2013 р. 350,00 гривень, 23.08.2013 р. 330,00 гривень, 21.09.2013 р. 350,00 гривень, 30.09.2013 р. 250,00 гривень, 23.11.2013 р. 350,00 гривень, 24.12.2013 р. 200,00 гривень, 28.12.2013 р. 200,00 гривень, 17.01.2014 р. 350,00 гривень, 08.02.2014 р. 350,00 гривень, 06.06.2015 р. 150,00 гривень (а.с. 7-8). Таким чином, останній обов`язковий платіж за договором № б/н від 19.04.2011 року [PERSON] здійснено 06.06.2015 року, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 29.06.2015 року, за який відповідачем не було внесено на рахунок позивача грошових коштів. З огляду вказаного, АТ КБ «ПриватБанк» пропущено, передбачений ст. 257 ЦК України, трирічний строк позовної давності, оскільки позов пред`явлено до суду 25.03.2019 року. Приймаючи такий висновок, суд зазначає, що положення п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, яким встановлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років в даному випадку не заслуговує на увагу. Так, в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19.04.2011 року (а.с. 10), довідці про умови кредитування з використанням кредитки від 19.04.2011 року (а.с. 13), які особисто підписано відповідачем [PERSON] не міститься домовленості сторін аналогічним п. 1.1.7.31, тому підстав визнати, що сторонами дотримано письмову форму договору про збільшення позовної давності не має. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові № 6-1926цс15 від 04.11.2015 року (підлягають обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд, встановивши фактичні обставини справи, з якими законодавець пов`язує вирішення спору - порядок погашення кредиту за договором та строк внесення останнього платежу, а також подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, - приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з пропуском строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви сплачено в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 1921, 00 гривень (квитанція - а.с. 1), - підстави для присудження відшкодування таких судових витрат позивачу відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 253, 256, 257, 267, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 51, 141, 174, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed