Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Хустської РДА звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. Вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] [PERSON] неповнолітнього [PERSON] померла 14.09.2003 року. Відповідач та померла [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі від якого народився син [PERSON]. Відповідач записаний батьком дитини відповідно до вимог ст.126 Сімейного кодексу України. Після смерті матері, неповнолітній син залишився на утриманні та вихованні батька. 13.05.2016 року [PERSON], у звязку з неможливістю доглядати та утримувати дитину, подав нотаріально завірену заяву, в якій зазначив, що відмовляється від утримання та виховання сина. Проведеною перевіркою органу опіки та піклування встановлено, що батько дитиною не піклується, працює по найму, зароблені кошти витрачає на власні кошти, веде легковажний спосіб життя, життям дитини не цікавиться, не приймає участі у його вихованні та утриманні. [PERSON] при народжені мав діагноз гіпоксично - ішемічне ураження головного мозку, відставав у розвитку від своїх однолітків. Трагічна загибель матері важко вплинула на психологічний стан дитини та відбулося його погіршення. З 2013 року по теперішній час дитина навчається у Нижньобистрівській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів. За результатами психодіагностичних досліджень, методами спостережень та індивідуальних бесід, проведених спеціалістами школи, встановлено що хлопчик програмовий матеріал засвоїв на достатньому рівні. Рівень розвитку пізнавальних процесів [PERSON] знижений, концентрація уваги низька. На уроках дитина порушує навчальну дисципліну, вступає в конфлікт з вчителями та однолітками. 04.04.2016 року, внаслідок агресивної поведінки був госпіталізований до психіатричної лікарні. За весь цей період батько не приймав участі у вихованні дитини, не вживав заходів щодо покращення стану здоровя дитини. 19 травня 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON]. За результатами розгляду, комісією було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач не спілкується з дитиною, не намагається до сьогоднішнього дня налагодити з нею звязки і взагалі не цікавиться її розвитком та не дбає про її матеріальне забезпечення. Позивач вважає, що дії відповідача свідчать про його ухилення від виконання батьківських обовязків щодо неповнолітнього сина і це дає підстави для позбавлення його батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Одночасно позивач просив суд вирішити питання щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. на утримання дитини, зважаючи на те, що відповідач має періодичні, нестабільні заробітки, є людиною молодого віку та повинен утримувати дитину відповідно до вимог Сімейного кодексу України. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, подала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги повністю підтримує і на підставі наданих доказів просила задовольнити позов. Представник Хустської місцевої прокуратури [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, задовольнивши позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява відповідача [PERSON], в якій останній відмовляється від утримання та виховання свого неповнолітнього сина та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] підлягають до задоволення без дослідження доказів, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб. Зясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення виходячи з наступного. В ході судового розгляду встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], згідно свідоцтва про народження дитини, є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, мати неповнолітнього [PERSON] померла 14.09.2003 року. Після смерті матері дитина знаходилась на утриманні відповідача, однак останній час батько не піклується вихованням та утриманням дитини і з 2013 року дитина навчається у Нижньобистрівській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, де фактично перебуває на утриманні держави. Батько є людиною молодого віку, працездатним, має можливість однак не має бажання утримувати власну дитину, про що свідчить подана ним до органів опіки та піклування та суду нотаріально завірена заява. В ході судового розгляду не встановлено обставин, щодо офіційного працевлаштування відповідача. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Згідно із ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст. 165 Сімейного кодексу, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від виконання обовязків щодо утримання дитини. Одночасно з вимогою про позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача бо за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Встановлені по справі докази дають суду підставу суду вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, задовольнивши позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі.

Outcome: approved