Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувсь до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до договору б/н від 13.11.2007 року укладеним з позивачем. Згідно даного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 7000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 серпня 2013 року має заборгованість - 25821,37 грн. з них: - 5902,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 18213,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг. - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1205,78 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задоволити, вказуючи на те, що між банком та відповідачем було укладено депозитний договір «Стандарт» з видачею кредитної картки «Універсальна» з встановленим лімітом 7000 грн. Кредитну картку з пін кодом до неї відповідач отримав та користувався нею. Внаслідок не погашення кредиту утворилася заборгованість, однак відповідач не звертався до банку щоб добровільно сплатити борг, тому банк змушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував в повному обсязі заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. В обґрунтування своїх вимог банк посилається на укладений між сторонами договір (вклад «Стандарт») № SAMD №25000700426566 від 13.11.2007 року. Але цей договір є депозитним, він свідчить про внесення ним до банку коштів у сумі 60600,00 грн. під 14% річних з терміном повернення - 13.11.2008р. Іншими словами, це він кредитував банк, а не банк його. Свій вклад від банку він отримував, а тому договірні відносини з позивачем у них вичерпані. Договір № SAMD №25000700426566 від 13.11.2007 року виконано. На будь-який інший договір про надання саме йому кредиту позивачем останній не посилається, оскільки такі не укладались, щоправда, в договорі №SAMD №25000700426566 від 13.11.2007 року, у його пункті 20, згадується кредитний ліміт у сумі 7000,00 грн. Кредитним лімітом, називають кредитування банком розрахункового рахунку клієнта для оплати ним розрахункових документів при недостачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. В такому випадку банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів. Овердрафт відрізняється від звичайного кредиту тим, що для погашення заборгованості спрямовуються всі суми, що надходять на рахунок клієнта. Овердрафт, це короткостроковий кредит у межах встановленого ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли коштів на поточному рахунку недостатньо. Запис у договорі від 13.11.2007 року про цей кредитний ліміт вважає недоречним, оскільки позичальником за ним виступав не він, а позивач. Він хоч і користувався кредитними коштами, та знає про те, що мається заборгованість перед банком, однак банк його не сповіщав про наявність такої заборгованості тривалий час, тому вважає що закінчилися строки позовної давності. Так як загальна тривалість позовної давності обмежена 3-ма роками, а позовна давність щодо стягнення неустойки - 1 роком. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло - 15.11.2007 року, слід вважати, що з цього дня позивач довідався про порушення свого права і як наслідок розпочався відлік позовної давності. Цей строк закінчився - 16.11.2010р. вважає, що позовна заява подана банком у строк понад 4 роки з моменту витоку цього строку. Таким чином, на даний час позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню у зв'язку із витоком строків позовної давності, які просить застосувати до спірних правовідносин. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року: Враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до абз.2 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-70/0/4-13 від 16.01.2013р.: Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливу і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Стосовно лонгації договору на той самий строк. Договір від 13.11.2007 року укладений на один рік (12 місяців). В такому разі його лонгація не може перевищувати терміну теж в один рік, оскільки в іншому разі це вже була б лонгація на два, три чи більше тих самих строків, що договором не передбачено. Тому на підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором б/н від 13.11.2007 року укладеним з позивачем. Згідно даного договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 7000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 серпня 2013 року має заборгованість - 25821,37 грн. з них, 5902,29 грн. - заборгованість за кредитом; 18213,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1205,78 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язок позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved