Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 15.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00052948, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 50000,00 грн. з терміном повернення кредиту 15.07.2014 року. Згідно договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,00% річних та комісія за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00052948 від 15.07.2011 року в сумі 44694,95 грн. Представник позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Капінос Н.К. в судове засідання не з'явилася, до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факту наявності заборгованості відповідача за договором банківського обслуговування. Зазначила, що [PERSON] погоджується із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках. Позовні вимоги стосовно стягнення комісії відповідач вважає необгрунтованими і просить відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача просила суд зменшити розмір нарахованої банком пені та комісії, оскільки він не співмірний розміру заборгованості [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом достовірно встановлено, що 15.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00052948, відповідно до якого банк надав відповідачу, як позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 50000,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені у майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору, з терміном повернення кредиту 15.07.2014 року. За користування кредитними коштами, відповідно до п. 1.5 договору, встановлюється плата в розмірі 15,00% річних. Пунктом 1.6 договору визначено, що зо обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом. Її розмір, відповідно до п. 4 Спеціальної частини договору, становить 1,75 % від суми кредиту. Згідно п. 2.5.2 договору відповідач зобов'язався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. П. 4.3 договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком погашення заборгованості, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка розраховується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору. В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків по договору банківського обслуговування, утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 15.08.2015 року становить 44694,95 грн. і складається з: кредиту - 4416,07 грн.; відсотків - 1157,64 грн.; комісії по РО - 7000,00 грн.; плати за пропуск платежів - 32121,24 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування позовних вимог щодо стягнення нарахованої позивачем комісії. За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача про безпідставне нарахування комісії за договором. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням положень ст. 551 ЦК України,

Outcome: partial