Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання третьою особою [PERSON] зобовязань за договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просив стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами із відповідача як поручителя, а саме просив стягнути заборгованість за кредитним зобовязанням в загальному розмірі 2\~274 676 грн. 25 коп. Під час розгляду справи [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила припинити правовідносини за договором поруки № 146685, укладеним 02.10.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], починаючи з 02.10.2007 року, посилаючись на збільшення обсягу кредитних зобовязань без згоди поручителя та предявлення вимог до поручителя після закінчення передбаченого законом строку. Представник первісного позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання повторно не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав повністю, заперечень проти зустрічного позову не подав. Представник первісного відповідача та третьої особи [PERSON] проти первісного позову заперечив повністю, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що строки давності за порукою пропущені, про зміну процентної ставки поручителя не повідомлялось, розрахунок боргу складений неналежно, договір поруки припинений з огляду на збільшення обсягу заборгованості та пропуск строків звернення до поручителя, просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Вислухавши представників сторони та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 02 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], за умовами якого банком було надано [PERSON] кредит в розмірі 40 000 доларів США строком до 02.10.2017 року. Вказаний кредитний договір має письмову форму, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. 02 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 146685, згідно якого остання поручалась відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязання за вказаним вище кредитним договором. Крім того, 02 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № [NUMBER], якою було змінено умови кредитування, зокрема було передбачено можливість подвійного збільшення розміру процентної ставки за умови настання певних обставин. Судом встановлено, що про укладення додаткової угоди та зміну умов кредитування поручителя [PERSON] не було повідомлено, що підтверджується матеріалами справи. Правонаступником акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» за вказаними вище кредитним договором та договором поруки на цей час є позивач ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується договорами, листами, іншими матеріалами справи, а також не оспорюється сторонами. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання боржником умов договору та наявність боргу за кредитним договором в розмірі 2\~274 676 грн. 25 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Досудові вимоги відповідачем залишені без розгляду, заборгованість за кредитом не сплачувалась. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом в односторонньому порядку суттєво змінив умови договірних зобовязань, а саме підвищив проценти за користування кредитом, збільшивши обсяг майнової відповідальності поручителя, про що у передбаченій договором та законом формі не поставив до відома поручителя. Позовних вимог до боржника третьої особи по цій справі [PERSON] не предявлялось. Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. 02.11.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» було предявлено позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором. За наслідками судового розгляду цивільної справи № 2610/19851/2012 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.06.2013 року вказаний цей позов, а також зустрічні позови було залишено без розгляду. Таким чином, предявивши позов до суду, банк змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором, зменшивши його, чим також предявив вимогу до поручителя. Враховуючи те, що у спірних правовідносинах днем настання строку виконання основного зобовязання є 02.11.2009 року, а із позовом до поручителя [PERSON] в межах цієї цивільної справи первісний позивач звернувся після закінчення встановленого законом шестимісячного строку лише 31.08.2015 року, заява первісного відповідача про застосування насілдків спливу позовної давності грунтується на законі та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, у спірних правовідносинах поручитель не має передбаченого законом обовязку нести відповідальність за невиконання боржником кредитних зобовязань, тому достатніх правових підстав для покладення на [PERSON] грошових зобовязань суд не вбачає. Таким чином, під час розгляду справи доводи зустрічного позову знайшли підтвердження, вимоги [PERSON] як поручителя грунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню. Задоволення вимог зустрічного позову виключає можливість задоволення первісного позову. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved