Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Орган опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь державного закладу або фізичної особи, в якій буде перебувати дитина аліменти на утримання дитини у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] тривалий час, свідомо ухилялася від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , нехтує своїми батьківськими обов`язками та не піклується про її життя і здоров`я, розумовий, духовний, фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, залишаючи її на тривалий період часу напризволяще, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує своїй малолітній дитині належного догляду, харчування, умов проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Ухвалою суду від 29.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.01.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь державного закладу або фізичної особи, в якій буде перебувати дитина аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки мати дитини тривалий час, свідомо ухилялася від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала. Пояснила, що доньку [PERSON] без нагляду вона не залишала. Було так, що вона залишала дитину на сусідів лише на 3-4 дні, але це було вимушено, бо вона мала їхати на заробітки, щоб заробити грошей на утримання доньки. Твердження органу опіки про відсутність належних умов для проживання та виховання дитини не відповідають дійсності. П`ять років тому вона вирішила змінити своє життя на краще, отримати освіту. Зараз вона працює у Києві кур`єром, робота перспективна та добре оплачувана, в неї є все для виховання доньки. У разі, якщо позивачем буде прийняте рішення про повернення їй доньки [PERSON] , вона залишить її на вихованні у знайомих. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Україна, актовий запис від 12.08.2008 № 1030/а.с.10/. За даними Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро), відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України батько [PERSON] записаний за вказівкою матері, як [PERSON] (повний витяг з Державного реєстру тактів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24.07.2020 за №00027155331) /а.с.11-13/. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Управління) та з 2016 року по 2019 рік їй було призначено декілька соціальних допомог, у тому числі на малолітню дитину [PERSON] , що підтверджується листом Управління від 28.05.2020 № 1027/01-17 /а.с.20/. До служби у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - служба у справах дітей) від адміністрації комунального закладу «Новомиколаївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» Запорізької обласної ради (далі - школа-інтернат) 19.05.2020 надійшла письмова інформація щодо учениці зазначеного закладу малолітньої [PERSON] , дата народження [INFO] . За інформацією школи-інтернату (лист від 19.05.2020 № 204), [PERSON] навчається в їх школі-інтернаті з 04.09.2017 за заявою матері. На момент влаштування [PERSON] до зазначеного закладу її сім`я мешкала за адресою: [ADDRESS] . Протягом 2017 - травня 2019 року мати провідувала дочку, забирала на вихідні та канікули. 24 травня 2019 року [PERSON] забрала доньку на літні канікули. У серпні 2019 року до школи-інтернату зателефонувала громадянка [PERSON] і повідомила, що влітку [PERSON] працювала та проживала з донькою у неї. Наприкінці літа 2019 року вона залишила свою доньку [PERSON] [PERSON]. , а сама поїхала на заробітки до Росії. 02.09.2019 [PERSON] приступила до занять у школі-інтернаті. З січня по березень 2020 року [PERSON] іноді телефонувала класному керівнику, вихователям та спілкувалася з [PERSON] , але не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечувала матеріально. 13.03.2020 [PERSON] приїхала до школи-інтернату, написала заяву і забрала [PERSON] додому у зв`язку з карантином. Однак попередньо з матір`ю була проведена бесіда щодо питання безвідповідального батьківства /а.с.18/. З огляду на інформацію школи-інтернату, місцезнаходження [PERSON] не відоме, вона не має постійної роботи, доньку не провідує, матеріально не підтримує. Окрім цього, вона систематично в період канікул залишала свою малолітню дочку [PERSON] на сторонніх людей, а саме [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей за присутності фахівця із соціальної роботи Мелітопольського районного центру соціальних служб сім`ї дітей та молоді та соціального педагога школи - інтернату 25.05.2020 було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за місцем її на той час проживання ( [ADDRESS] ). На момент відвідування, [PERSON] була вдома сама, поводила себе агресивно та на питання, де на даний час знаходиться її малолітня донька, відповіла, що «у її гарної знайомої». За перевіркою обстеження умов проживання складено акт, де зазначено, що для проживання дитини, не створено жодних умов, дитина не проживає з матір`ю, дитячих речей, шкільного приладдя, постільної білизни, ліжка для дитини та іграшок в будинку немає. Будинок непридатний для проживання та знаходиться в аварійному стані /а.с.30/. Додану відповідачкою до матеріалів справи копію акту обстеження будинку (а.с.48), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд не бере до уваги та відноситься до нього критично, оскільки з пояснень відповідачки у судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою вона не проживає, будь-яких законних прав щодо володіння та користування вказаним будинком вона не має, відомостей про те, чи створені у вказаному житловому будинку належні умови для проживання та виховання дитини не надано. Крім того, копія зазначеного акту виготовлена нечітко та відсутні відомості про дату його складення, а оригінал вказаного документу відповідачкою у судове засідання для огляду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам закону, відповідачкою не надано суду жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог. На підставі приписів статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, службою у справах дітей було направлено матеріали до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області з метою притягнення [PERSON] до відповідальності (лист від 09.06.2020 № 405) /а.с.27/. За інформацією Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24.07.2020 № 9486/60/04-2020, громадянка [PERSON] буде притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП України при встановленні її місця перебування /а.с.26/. Відповідно до довідки-характеристики з попереднього місця проживання Новобогданівської сільської ради від 17.06.2020 № 1231, громадянка [PERSON] , дата народження [INFO] , характеризується негативно та така, що часто залишає свою малолітню дитину без нагляду або на сусідів, а сама жебракує. За інформацією мешканців села Новобогданівка, 13 та 14 червня 2020 року [PERSON] жебракувала по вулицях населеного пункту та розповсюджувала інформацію, що її діти хворі та потребують лікування /а.с.23/. Згідно довідки Покрівської сільської ради Покровського району Донецької області №329 від 27.11.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14.03.2014 за адресою: [ADDRESS] /а.с.55/. На підставі заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.07.2008 (справа № 2-1658-08) [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який є її сином /а.с.18/. На теперішній час неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває з 04.06.2020 у комунальному закладі «Мелітопольський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, що підтверджується інформацією Мелітопольської міської ради (лист від 05.06.2020 № 02-03/225) та адміністрацією зазначеного комунального закладу (лист від 09.06.2020 № 01-08/2-113902) /а.с.21,22/. Виконавчий комітет Семенівської сільської ради Мелітопольського району, враховуючи лист служби у справах дітей від 23.06.2020 № 01-24/249, виніс рішення від 16.07.2020 № 03 - клопотати перед Мелітопольською районною державною адміністрацією розглянути питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] /а.с.25/. Районна комісія з питань захисту прав дитини Мелітопольської районної державної адміністрації 31.07.2020 розглянула вищезазначене клопотання виконавчого комітету Семенівської сільської ради та винесла рішення пропонувати Мелітопольській районній державній адміністрації, як органу опіки та піклування, звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та надати висновок органу опіки та піклування Мелітопольському міськрайонному суду, що підтверджується протоколом засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Мелітопольської районної державної адміністрації від 31.07.2020 /а.с.28/. Згідно з висновком органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , №01-24/32 від 25.01.2021, громадянка [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню до своєї дитини [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу, відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів з неї по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.81-82/. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться долею доньки, не піклується про її розвиток, матеріально не утримує, в підготовці до самостійного життя участі не приймає. Крім того, відповідачка у судовому засіданні не заперечувала того факту, що вона не піклується про дитину та матеріально її не утримує, не дбає про її фізичний і розумовий розвиток, а також пояснила, що у разі повернення їй доньки вона її залишить у знайомих чи родичів. Відповідач, знаючи, що вирішується важливе питання про збереження сім`ї та її статусу матері відносно неповнолітньої [PERSON] жодних процесуальних дій, які б свідчили про її бажання виграти справу та залишити дитину за собою, не вчинено. Доказів про влаштування на роботу, спробу вирішити питання щодо повернення дитини нею не здійснено. Вказане свідчить про байдуже ставлення до вирішуваного питання та жодним чином не свідчить про зміну ставлення до своєї дитини, ніж те, що було встановлено вище. Враховуючи вищевикладене, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно дитини, тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Тому з відповідачки на користь державного закладу або фізичної особи, в якій буде перебувати дитина необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Крім того, на підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір в сумі 2102,00 грн за розгляд позовної вимоги немайнового характеру, а також 840,80 гривень судового збору за розгляд позовної вимоги майнового характеру, а всього в сумі 2942,80 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved