Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредититним договором № 014/0025/82/77077 від 11.07.2007 року в розмірі 7985,43 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 27.08.2015 року еквівалентно 171093 грн. 45 коп. Свій позов мотивує тим, що 11.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/0025/82/77077, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 8000,00 доларів США до 10.07.2017 року під 13,5% річних. Згідно даного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти частинами та сплатити нараховані відсотки шляхом здійснення щомісячних ануїтентних платежів на відповідні рахунки для повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки за №1 від 11.07.2007 року, за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобов'язань. Позичальник припинив належно виконувати свої грошові зобов'язання, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року допустив заборгованість по кредитному договору в сумі 7985,43 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на дату розрахунку становить 171093 грн. 45 коп., та складається з: 2939,82 доларів США (62987 грн. 71 коп.) заборгованості за кредитом; 757,10 доларів США (16221 грн. 40 коп.) заборгованості за відсотками; 4288,51 доларів США (91884 грн. 34 коп.) пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. 31.08.2015 року кредитодавець направив позичальнику та поручителю листи з вимогою усунути в 30-денний термін допущені порушення у зобов'язанні або достроково повернути кредитні кошти, сплатити нараховані відсотки та пеню. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала письмове клопотання про те, що позов підтримує у повному обсязі, просила його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду були двічі належним чином повідомлені, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а представник позивача подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитовець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0025/82/77077, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 8000,00 доларів США (п.1.1. кредитного договору), строком по 10.07.2017 року включно (п.1.2 кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом складає 13,5% річних (п.1.4 кредитного договору) (а.с. 23-28). [PERSON] (відповідачка) одержала та використав за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 8000,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку за 19.07.2007 року (а.с. 21) та зведеним кредитним меморіальним ордером № 5/82/77077 від 19.07.2007 року (а.с. 22). Для забезпечення виконання даного зобов`язання 11.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено договір поруки № 1, згідно якого останній зобовязався перед ВАТ «[PERSON] Аваль» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором (а.с. 32-34). Відповідно до п. 10.1. кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку штраф за кожне фактичне порушення в розмірі 50,0 грн. та пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочення платежу за кожен день прострочки. [PERSON] (відповідачка) прийняті на себе зобовязання за Кредитним договором щодо повернення суми Кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала та допустила виникнення заборгованості. Згідно предявленого розрахунку забогованість за кредитним договором станом на 27.08.2015 року складається з: 2939,82 доларів США (в еквіваленті до курсу НБУ - 62987 грн. 71 коп.) заборгованості за кредитом; 757,10 доларів США (в еквіваленті до курсу НБУ - 16221 грн. 40 коп.) заборгованості за відсотками; 91884 грн. 34 коп. пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків (а.с. 7-12, 13). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦПК України. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Така ж відповідальність поручителя передбачена договором поруки № 1 від 24.10.2008 року, зокрема згідно п.1.2 договору поруки поручитель [PERSON] зобовязався відповідати по боргових зобовязаннях боржника [PERSON], що виникають з кредитного договору №014/0025/82/77077 від 11.07.2007 року, а саме повернути кредит в розмірі 8000,0 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором. У відповідності до п.6.5 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором.Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. Згідно п.2.4 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині. У відповідності до п. 2.5. договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі, протягом 5-ти банківських днів з дати направлення відповідної письмової вимоги банку. 31.08.2015 року на адреси відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON] було направлено вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором та договором поруки (а.с. 35-37). Однак, як боржником, так і поручителем (відповідачі по справі) заборгованість по кредитному договору не була погашена у вказані у вимогах строки. У відповідності з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором від 11.07.2007 року, та те, що відповідачі не подали суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви в сумі 2566,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved