Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №0172012258ГМ/2013-11 від 19 листопада 2013 року позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4000,00 грн., строком до 30 жовтня 2015 року. Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем, проте останній, всупереч умовам договору, не повертає кредитні кошти та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на 01 квітня 2016 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 9 596,08 грн., в тому числі 3 995,70 грн. боргу з повернення кредиту, 3 358,48 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 747,20 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 1 494,70 грн. пені за прострочення сплати процентів, які позивач просить стягнути, а також судовій витрати по справі. Представник позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 19 листопада 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №0172012258ГМ/2013-11. Відповідно до п.п. 2.1-2.6 кредитного договору банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4000,00 грн., строком до 30 жовтня 2015 року. Згідно п. 5.2 кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку понад суму коштів, наявних на картковому рахунку на суму, що відповідає розміру платежів в межах встановленого кредитним договором ліміту. Як передбачено п. 2.7, п. 4.2.13 п. 4.2.14 кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних та не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані сплачувати банку суми всіх операцій, нарахованих відсотків, комісійної вигоди, штрафних санкцій та інших платежів. Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до п.п. 4.3.3 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту та слати процентів за користування кредитом в разі невиконання останнім будь-яких умов кредитного договору. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01 квітня 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №0172012258ГМ/2013-11 від 19 листопада 2013 року в розмірі 9 596,08 грн., в тому числі 3 995,70 грн. боргу з повернення кредиту, 3 358,48 грн. боргу по оплаті процентів за користування кредитом, 747,20 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 1 494,70 грн. пені за прострочення сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Зі змісту статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №0172012258ГМ/2013-11 від 19 листопада 2013 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останнім майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9 596,08 грн. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved