Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 02 листопада 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки у рамках зарплатного проекту від 24 жовтня 2013 року № [NUMBER]. Відповідачу відкрито кредитну лінію та встановлено ліміт не більше 4\~000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, на строк, що відповідає строку дії картки, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 34 % річних. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору шляхом несвоєчасного повернення кредиту, внаслідок чого станом на 09 березня 2017 року утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з відсотками та пенею в розмірі 4598,22 грн. В ході судового розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, де зазначено, що після предявлення позову до суду відповідач погасив заборгованість, однак відмовляється відшкодовувати судові витрати по сплаті судового збору. З огляду на наведена та підставі ч.1 ст. 89 ЦПК України просить стягути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених у заяві про зменшення позовних вимог. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 02 листопада 2015 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки у рамках зарплатного проекту від 24 жовтня 2013 року № [NUMBER]. Відповідачу відкрито кредитну лінію та встановлено ліміт не більше 4\~000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, на строк, що відповідає строку дії картки, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 34 % річних (а.с. 8-13). Пунктом 1 Додаткової угоди сторони домовились викласти назву Договору в редакції «Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки у рамках зарплатного проекту від 24 жовтня 2013 року № [NUMBER]» (а.с.8). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобовязання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого станом на 09 березня 2017 року в нього виникла заборгованість в розмірі 4598,22 грн. Також встановлено, що в ході розгляду справи відповідачем погашено заборгованість в повному обсязі, однак не відшкодовано позивачу судових витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved