Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

ПАТ «БАНК ФОРУМ» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0189/06/07-А від 22 грудня 2006 року на загальну суму 12 430,53 гривень, що еквівалентно 991,98 доларів США. В судове засідання представник позивача (а.с.39) надав заяву (а.с.53), в якій наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідачів (а.с.40-43) в судове засідання також надав заяву (а.с.48), в якій просить розглянути справу за його відсутності, і частково відмовити в задоволенні позову, відповідно до наданих ним письмових заперечень (а.с.49). Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 22 грудня 2006 року між АКБ «ФОРУМ», правонаступник - ПАТ «ФОРУМ» (а.с.21-27) та [PERSON] (а.с.19, 20) укладено кредитний договір №0189/06/07-А, згідно якого позичальник отримав кредит для придбання автомобіля DAEWOO-FSO LANOS TF69Y 2006 року випуску в сумі 10 130 доларів США, строком по 20 грудня 2012 року, зі сплатою 12,5 процентів річних (а.с.9-10). Відповідач [PERSON] підписав вказаний договір, заповнив заявку про надання кредиту, і анкету позичальника (а.с.14-15) та тим самим виявив свою згоду з усіма розділами та пунктами договору та зобов'язався їх виконувати. Крім того, 22 грудня 2006 року між АКБ «ФОРУМ», правонаступник - ПАТ «ФОРУМ» (а.с.21-27) та [PERSON] (а.с.18) укладено договір поруки, відповідно до якого, [PERSON] зобов'язалась солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №0189/06/07-А (а.с.13). Також, 22 грудня 2006 року, для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №0189/06/07-А, було укладено договір застави (а.с.11-12), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №8854. При цьому, [PERSON] неналежним чином виконував свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку з чим, 03 вересня 2014 року за кредитним договором ще існувала заборгованість на загальну суму 12 430,53 гривень, що еквівалентно 991,98 доларів США, на момент розрахунку заборгованості (а.с.5-8). Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 22 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що рішення Конституційного Суду України підлягають безумовному виконанню всіма державними органами, органами місцевого і регіонального самоврядування, установами, організаціями, підприємствами, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та громадянами. Згідно приписів ст. 23 Закону України «Про Конституційний Суд України» невиконання рішення Конституційного Суду України тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Тому при розгляді даної справи суд врахував правові позиції, викладені в рішенні Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Судом встановлено, що правовідносини між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON], [PERSON] виникли з приводу надання йому банком споживчого кредиту. Зі змісту рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року вбачається, що правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобов'язання та договір, так і приписи його ч.2 ст. 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів. В розділі 3.2 рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначено: «Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання)». В останньому абзаці мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року вказано: «Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності». Крім того, за змістом ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення. Враховуючи, що до розгляду справи відповідачем [PERSON] сума заборгованості по кредиту, а також сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 6 591,22 гривень та 240,25 гривень відповідно, сплачена в повному обсязі (а.с.52), а відповідач [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.51), та отримує заробітну плату, розмір якої не суттєво перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб (а.с.50), суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплату процентів, в повному обсязі, а вважає за достатнє стягнути половину від цієї суми, що становить 3 464,46 гривень, і еквівалентно 276,47 доларів США, на момент розрахунку заборгованості. Також слід зазначити, що позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Договором поруки (а.с.13) встановлено, що порука припиняється якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя (п.4.1). У кредитному договорі (а.с.9) строк виконання основного зобов'язання чітко визначений 20 грудня 2012 року (п.1.2). За таких обставин у ПАТ «БАНК ФОРУМ» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21 грудня 2012 року, протягом наступних 12 місяців. Будь-яке підтвердження пред'явлення такої вимоги позивач суду не надав, у зв'язку з чим порука у цій справі є припиненою. Судовий збір, відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial