Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Наприкінці лютого 2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 вересня 2016 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з [PERSON] За цим договором ПрАТ «СК «Юнівес» зобовязалось виплатити третім особам страхове відшкодування у разі заподіяння їм матеріальної шкоди в процесі експлуатації автомобіля марки «Renault», номерний знак [NUMBER]. 01 вересня 2017 року приблизно о 09 годині 25 хвилин в м. Києві по вул. Сверстюка, 3-Г сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Land Rover», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 61134 гривень 20 копійок. [PERSON] не повідомив ПрАТ «СК «Юнівес» протягом трьох днів про дорожньо-транспортну пригоду, як це передбачено договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати на оплату страхового відшкодування у розмірі 61134 гривень 20 копійок. У судове засідання представник позивача Микитюк Д.О. не зявився. Проте, надав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, а також підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2016 року між ПрАТ «СК «Юнівес» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до якого ПрАТ «СК «Юнівес» зобовязалося виплатити третім особам страхове відшкодування у разі заподіяння їм матеріальної шкоди в процесі експлуатації автомобіля марки «Renault», номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 04 вересня 2016 року по 03 вересня 2017 року. Це підтверджується копією полісу серії АК №0905438 від 03 вересня 2016 року (а.с.4). 01 вересня 2017 року приблизно о 09 годині 25 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Renault», номерний знак [NUMBER], з напівпричепом «SCHMITZ SKO 24», номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Сверстюка, 3-Г в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Land Rover», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Дані обставини підтверджуються копією постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року (а.с.6). За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнято постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача був пошкоджений автомобіль марки «Land Rover», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок чого власнику автомобіля [PERSON] завдана матеріальна шкода. 08 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою про отримання страхового відшкодування завданих збитків (а.с.7). Відповідно до аварійного сертифікату №135 від 26 жовтня 2017 року з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Land Rover», номерний знак [NUMBER], складеного аварійним комісаром [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 62134 гривень 20 копійок (а.с.11-15). На підставі страхового акту №ГО-9114/КВ7 від 27 жовтня 2017 року (а.с.16) та розрахунку страхового відшкодування від 27 жовтня 2017 року (а.с.17) ПрАТ «СК «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 61134 гривень 20 копійок (сума завданої матеріальної шкоди 62134,20 гривень сума франшизи 1000 гривень). Представник відповідача, заперечуючи проти позову вказав на ту обставину, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Юнівес» про настання дорожньо-транспортної пригоди у формі телефонного дзвінка на гарячу лінію. Крім того, 08 вересня 2017 року потерпілим [PERSON] було письмово повідомлено ПрАТ «СК «Юнівес» про страховий випадок. У підпункті «ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Вказаний обов'язок установлений законодавством з єдиною метою для надання страховику можливості перевірити обставини дорожнього-транспортної пригоди власними силами та запобігти необґрунтованим виплатам. Тому, факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов'язаннях. Вищевикладене у повній мірі узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі №6-2011цс16. Таким чином, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; ПрАТ «СК «Юнівес» визнала дану дорожньо-транспортну пригоду в якості страхового випадку, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила на його користь страхове відшкодування. Тому на переконання суду, доводи ПрАТ «СК «Юнівес» щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред'явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 та пп.«ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім цього, сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання дорожньо-транспортної пригоди та неможливість встановлення ним обставин пригоди. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 травня 2018 року у справі №522/24655/16-ц, від 04 квітня 2018 року №522/24655/16-ц, від 14 лютого 2018 року у справі №760/5736/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі №722/1929/15-ц, 16вересня 2015року №6-284цс15. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 61134 гривень 20 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №23946 від 15 лютого 2018 року (а.с.3) при предявленні позову ПрАТ «СК «Юнівес» сплатило судовий збір у розмірі 1762 гривні. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed