Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра»» 04.02.2014р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму уточненому позові посилався на те, що 09.10.2007р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 112 000,00 грн., а [PERSON] зобов'язалася кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 09.10.2007р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.10.2013р. склав 192 042,68 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 192 042,68 грн. та судові витрати по справі. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв не надходило. Відповідач [PERSON] надала суду заяву в якій просила суд відмовити в задоволенні вимог позовної заяви стосовно неї. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, 09.10.2007р. між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «КБ «Надра»» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/980-К/КА11/1, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит на придбання автомобіля марки VOLKSVAGEN LT в сумі 112 000,00 грн. на умовах, передбачених договором з виплатою процентної ставки 19,00 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 20.09.2012р., а [PERSON] зобов'язалася кошти прийняти, належним їх чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.6-8). 09.10.2007р. між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «КБ «Надра»» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1 до договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 8/2007/980-К/КА11/1, строком до 20.09.2012р. згідно умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі (а.с.9). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачами порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 23.10.2013р. відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 192 042,68 грн. (а.с.4-5). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. На підставі п.2 ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. [PERSON] надала суду заперечення в якому звернула увагу суду на те, що позивачем жодного разу не було відправлено їй як поручителю належним чином жодного письмового повідомлення про існування заборгованості по вищевказаному кредитному договору. Тому оскільки поручитель не був проінформований належним чином про виникнення заборгованості просила суд застосувати вимоги п.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В пункті 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має врахувати, що згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Суд має врахувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише не сплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що вимоги позивача до поручителя відповідача [PERSON] про погашення заборгованості було пред'явлено 04.02.2014р. (з моменту звернення до суду за захистом порушеного права), тобто поза межами передбаченого законом шестимісячного строку, початок перебігу якого обчислювався у відповідності до вищевказаного договору поруки де зазначено, зокрема, про зобов'язання повернення кредиту до 20.09.2012р. (а.с.9), тобто від дня настання строку (терміну) виконання зобов'язання за кредитним договором. Враховуючи вищенаведені норми, та відсутність доказів своєчасного направлення письмової вимоги поручителю про погашення заборгованості за кредитним договором суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відповідачки [PERSON], як поручителя є не правомірними та не підлягають задоволенню. Тому стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/980-К/КА11/1 з відповідачів в солідарному порядку виключається. Відповідно до розрахунку станом на 23.10.2013р. у [PERSON] перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-К/КА11/1 від 09.10.2007р. у розмірі 192 042,68 грн., яка складається з: основного боргу в розмірі 87 326,54 грн.; процентів у розмірі 71 351,11 грн.; пені в розмірі 21 832,07 грн.; штрафу в розмірі 7 870,51 грн.; індексу інфляції в розмірі 3 662,45 грн. (а.с.4-5). Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 920,43 грн. (а.с. 1), тому з [PERSON] на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial