Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради звернувся в суд з заявою, в якій просить визнати [PERSON] недієздатною. В обґрунтування заяви покликається на те, 11.05.2011 року представники: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, відділу соціальної роботи Галицького району ЛМЦСССДМ та Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відвідали [PERSON] за місцем її проживання: [ADDRESS]. Стверджує, що [PERSON] в ході спілкування з комісією поводила себе агресивно і неадекватно. У відповідь на запитання членів комісії, чому не погашає заборгованість за надання комунальних послуг та квартирної плати, говорила незрозумілі речі та виражалась нецензурною лексикою. З метою встановлення психічного стану [PERSON], 17.06.2011 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради скеровано листа головному лікарю Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер». На цей лист отримали відповідь про те, що 01.07.2011 року [PERSON] оглянута дільничним лікарем психіатром за місцем її проживання та на момент огляду встановлено, що підстав для лікування в примусовому порядку в психіатричному закладі немає. При обстеженні матеріально-побутових умов сім'ї №137 від 08.09.2011 року соціальними інспекторами Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Львівського міського територіального центру соціального обслуговування встановлено, що [PERSON] є одинокою, сім'ї немає. Умови проживання в квартирі є незадовільними, оскільки протікає дах, прогнила підлога та понад 30 років не проводився ремонт. У квартирі відключено газопостачання, водопостачання та електропостачання. Покликаються на те, що оскільки, зі слів сусідів, [PERSON] навідується до них набрати води чи підігріти їжу, а, зі слів іншого сусіда - остання не доглядає за собою, за житлом, веде асоціальний спосіб життя, створює дискомфорт в будинку, таким чином вважає, що через хворобу [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить заяву задовольнити. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у заяві. Просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи ЛКП «Снопківське» в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Прокурор проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що [PERSON] в змозі самостійно себе обслуговувати. В судове засідання представник зацікавленої особи КП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» не з'явився, однак направив суду лист, в якому зазначено, що [PERSON] в даному закладі на обліку не перебуває та жодними відомостями щодо психічного здоров'я не володіє. (а.с. 81). Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте скерувала суду заяву, в якій виклала своє відношення щодо заяви про визнання її недієздатною. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зацікавлених осіб, які не з'явились на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви належить відмовити за безпідставністю вимог, з огляду на наступне. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.238 ЦПК України в заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 1965 року народження, зареєстрована та проживає одна в квартирі [ADDRESS]. Квартира не приватизована та складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 55,20 кв.м. (а.с.4). 11.05.2011 року, після проведення бесіди членами комісії у складі: начальника відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації Мельником В.М., начальником відділу соціальної роботи Галицького району ЛМЦСССДМ та Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Дацишин О.Я. із мешканкою будинку [PERSON], вважали за доцільне звернутись в суд із заявою про визнання її недієздатною, оскільки на їх запитання щодо погашення заборгованості виражалась нецензурною лайкою, поводила себе неадекватно та говорила не зрозумілі речі. (а.с. 5). З листа головного лікаря Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 07.07.2011 року, судом встановлено, що за зверненням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, 01.07.2011 року дільничним лікарем-психіатром було проведено огляд [PERSON] за місцем її проживання та встановлено, що підстав для її лікування в примусовому порядку в психіатричному закладі немає. (а.с. 6). За результатами проведеного обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яке мало місце 08.09.2011 року, в присутності самої ж [PERSON] та її сусідки з кв. [ADDRESS] встановлено, що квартира знаходиться в незадовільному стані, оскільки протікає стеля в коридорі, внаслідок чого прогнила підлога; в квартирі понад 30 років не проводився ремонт, та розмішені старі поламані меблі. В квартирі відсутнє відключений газ та водопостачання. Як пояснила членам комісії [PERSON] живе за рахунок коштів, які залишили батьки. Сама ж вона запропонувала звернутись за допомогою до депутатів та управління соціального захисту. (а.с. 7-8). На переконання суду, відсутність хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, об'єктивно підтверджується твердженнями її сусідки, котра вказала членам комісії, що [PERSON] заходить до неї, щоб набрати води чи підігріти їжу. (а.с.9). Таким чином, [PERSON] здатна сама себе обслуговувати. Вказані обставини також підтверджуються заявою [PERSON], котра надійшла на адресу суду, з якої вбачається, що остання, своєрідно, проте усвідомила обов'язок зреагувати на виклик до суду. (а.с. 79). З огляду на надані докази, суд прийшов до висновку, що вимога органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання [PERSON] недієздатною заявлена недобросовісно, без достатньої для цього підстави. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, на виконання вимог ч.3 ст.238 ЦПК України, у підтвердження своїх доводів заявник не надав суду належних доказів (обставин), які б однозначно підтверджували факт наявності у [PERSON] хронічного, стійкого психічного розладу здоров'я, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом достовірно встановлено, що достатні дані, які б свідчили про психічний розлад здоров'я [PERSON] відсутні. Такі твердження заявника спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема листом головного лікаря Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 07.07.2011 року, поясненнями сусідки з кв.[ADDRESS], особистими поясненнями [PERSON], викладеними як у акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 08.09.2011 року та і в особистій заяві. З огляду на те, що відсутність проведеного ремонту у квартирі протягом тривалого часу, в якій мешкає [PERSON], незадовільні умови проживання, відсутність газопостачання та водопостачання, у зв'язку з заборгованістю та відсутність доказів щодо психічного розладу її здоров'я, на переконання суду, не можуть бути підставою для того щоб однозначно стверджувати, що вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відтак заяву належить залишити без задоволення, за її безпідставністю. Разом з тим, за правилами частини 3 ст. 240 ЦПК України, з заявника в користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 120,80 грн., оскільки звернувся до суду з заявою, без достатньої для цього підстави.

Outcome: approved