Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

На праві приватної власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87534355 від 19.05.2017 (а.с. 7). Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №98 від 19.02.2018 та відповіді з адресно-довідкового підрозділу, з 07.12.2004 та по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 15). Крім того, як вказував позивач, що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №98 від 19.02.2018, [PERSON] є рідним братом позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст. ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як вказував позивач, [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. Космонавтів, 37/17, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки зібрав усі свої особисті речі, залишив квартиру.та його місце проживання їй не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку №37 по вул. Космонавтів, в м. Кривому Розі, відповідно до якого відповідач в квартирі № 17 вказаного будинку не мешкає (а.с. 13). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі [ADDRESS], фактичне місце проживання останнього не відоме. Останній добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 1 року за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з 2004 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], який вимушений сплачувати за відповідача [PERSON] додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Космонавтів, 37/17 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та інше. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав додатково вирішувати питання про відміну реєстрації відповідача в спірній квартирі, оскільки уже на підставі визнання його таким, що втратив право на користування житлом він повинен бути знятим з реєстрації в житловому помешканні, що винаймає позивач. Крім того, вимога про зобовязання зняти відповідача з реєстраційного обліку заявлена до третьої особи по справі, що суперечить нормам діючого ЦПК, так як позовні вимоги предявляються лише до сторін по справі якими є позивач та відповідач (ст. 48, 49 ЦПК України). Окремо слід зазначити, що питанням реєстрації та місця проживання громадян займаються відповідні відділи реєстрації громадян виконавчих комітетів районних у місті рад (відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради), а не Саксаганський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: partial