Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Кобеляцького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до умов укладеного 30.07.2012 року договору, відповідач [PERSON], отримала у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк надав відповідачу строковий кредит, однак вона у порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі. Станом на 25.09.2017 року за відповідачем по укладеному договору рахується заборгованість на загальну суму 23338,81 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача. Крім цього, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохає стягнути із відповідача понесені судові витрати. Представник позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона немає коштів, щоб сплатити повністю заборгованість за кредитом, а тому прохала задовольнити позов частково. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 30.07.2012 року на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у [PERSON] Вадимівни відкрито рахунок у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» та видано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом (а.с. 6,7, 8-22) . Відповідач за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 25.09.2017 р. утворилась заборгованість по кредиту в сумі 23338,81 грн., яка складається із: - 8535,13 грн. заборгованість за кредитом; - 7106,22 грн. заборгованість по сплаті відсотків; - 6109,90 грн. заборгованість за пенею. - штраф 1587,56 грн. (а.с.5). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Разом з тим, судом також враховується, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобовязання і є видом матеріальної відповідальності. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, а також відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При таких обставинах суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобовязання і по сплаті штрафу і пені. Суд не вбачає підстав для відмови у позові щодо стягнення пені, оскільки встановлено, що дійсно відповідач порушив умови договору і допустив прострочення у грошових зобов`язаннях і наявність заборгованості за кредитними зобов`язаннями по сплаті тіла кредиту і відсотків за користування кредитом, що є підставою для нарахування пені за весь час прострочення. Розрахунки пені приведені і відповідають умовам договору, відповідачем не оспорені і судом приймаються до уваги як достовірні. Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення пені, або для звільнення відповідача від зобов`язань по сплаті пені за неналежне виконання ним грошових зобов`язань по поверненню кредиту і по сплаті відсотків за користування кредитом. Тому позовні вимоги в цій частині суд задовольняє. Щодо штрафу, то при наведених вище підставах і враховуючи закон, що регулює спірні правовідносини, а також виходячи з наведених позивачем у позовній заяві обґрунтувань і мотивування стягнення штрафу, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі лише поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів. В цій частині у позові слід відмовити. Таким чином, із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за кредитом, відсоткам та пенею. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн. (сума позову 23338,81 грн.), однак позов задоволено частково ( на суму 21751,25 грн.), тому з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір в сумі 1491,20 грн.

Outcome: partial