Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Хустської РДА звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа без самостійних вимог: Горінчівська сільська рада про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 11.11.2016 р. шлюб між ними розірвано, малолітнього [PERSON] залишено на вихованні та утриманні біля матері. Місце проживання матері з дитиною визначено [ADDRESS] . 06.08.2018 р. до позивача надійшов лист від служби у справах дітей Святошинського РДА в м.Києві про те, що 10.05.2018 р. малолітнього [PERSON] , 2014 р.н. було госпіталізовано до дитячої клінічної лікарні №5 Святошинського району м. Києва. У листі зазначено, що малолітній перебував в м. Києві разом з бабою, яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та не могла здійснювати належний догляд за онуком. Дитина виглядала хворобливою, в квартирі було брудно, розкидані речі та відсутній запас продуктів харчування. Матері дитини [PERSON] в квартирі не було, місце її перебування не відоме. Дитину було поміщено в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Києва. За період перебування малолітнього в Центрі батьки жодного разу до нього не навідувалися та не цікавилися його долею. Відповідача [PERSON] Горінчівською сільською радою охарактеризовано з посередньої сторони, сім`ю неодноразово навідували представники сільської ради. Відповідачка більше двох років на території Горінчівської сільської ради не проживає. Батько дитини [PERSON] не визнає себе біологічним батьком дитини, у зв`язку з чим проведено біологічну (генетичну) експертизу та встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком малолітнього [PERSON] . На даний час триває судовий процес щодо оспорення батьківства [PERSON] . З метою захисту прав та інтересів дитини та попередження його безпритульності та бездоглядності 15.11.2018 р. на підставі клопотання служби у справах дітей [PERSON] тимчасово влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей ЗОДА. Мати дитини [PERSON] жодного разу не по цікавилася долею дитини, внаслідок такої поведінки матері склалися обставини, що суперечать інтересам дитини. Комісією з питань захисту прав дитини 21.12.2018 р. прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача - органу опіки та піклування Хустської РДА не з`явився. Представником служби Дуда Т.М., яка діє на підставі довіреності, подано заяву, в якій вона просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про її виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Горінчівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] 11.11.2016 р. рішенням Хустського районного суду шлюб між ними розірвано, малолітню дитину залишено на утриманні біля матері. Рішення набрало чинності. 06.08.2018 р. до позивача надійшов лист від служби у справах дітей Святошинського РДА в м. Києві про те, що 10.05.2018 р. малолітнього [PERSON] , 2014 р.н. було госпіталізовано до дитячої клінічної лікарні №5 Святошинського району м. Києва. Малолітній перебував в м. Києві разом з бабою, яка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та не могла здійснювати належний догляд за онуком. Дитина виглядала хворобливою, в квартирі було брудно, розкидані речі та відсутній запас продуктів харчування. Матері дитини [PERSON] в квартирі не було, місце її перебування не відоме. Дитину було поміщено в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Києва. За період перебування малолітнього в Центрі батьки жодного разу до нього не навідувалися та не цікавилися його долею /а.с.9/. [PERSON] не визнає себе біологічним батьком дитини [PERSON] , у в`язку з чим ним оспорюється батьківство в суді. Відповідно до результатів ДНК аналізу імовірність батьківства [PERSON] як біологічного батька дитини [PERSON] становить 0 % /а.с.10, 11/. Як вбачається з характеристики, виданої Горінчівською сільською радою [PERSON] характеризується з посередньої сторони. Сільський голова разом з працівниками сільської ради неодноразово навідував відповідачку та цікавився життям її малолітньої дитини [PERSON] , який був направлений на огляд до сімейного лікаря Горінчівської АЗПСМ. [PERSON] більше двох років на території сільської ради не проживає /а.с. 12/. Згідно висновку органу опіки та піклування Хустської РДА № 01-9/79 від 17.01.2019 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] і таким, що не суперечить інтересам дитини. /а.с. 14-15/. Відповідно до ст. 164 СК України та роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд дійшов до висновку, що всі наведені ознаки в повній мірі присутні у поведінці [PERSON] , є результатом її винної поведінки, а тому наявні достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заява, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved