Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

ПАТ КБ «Правекс-банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з кредитним договором № 3056-009/07Р від 11.05.2007 відповідач [PERSON] отримала кредит у валюті в розмірі 60000 доларів США на умовах, визначених цим договором. Відповідач зобовязалася прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена. Згідно з кредитним договором протягом всього терміну користування кредитними коштами позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно відсотки. Відповідач допустила порушення своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, а тому станом на 22.12.2017 за позичальником обліковується заборгованість в сумі 106193,09 доларів США, яка складається з заборгованості: 54705,00 доларів США за кредитом; 51488,09 доларів США - за відсотками. Також 11.05.2007 року із відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 3056-009/07Р, згідно з яким поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання всім належним їм майном та грошовими коштами. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тому відповідачі є солідарними боржниками по відношенню до позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк». В звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно вищевказану суму заборгованості та судовий збір у розмірі 45946 гривень 74 копійки. 05 липня 2018 року по даній справі було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. 10 серпня 2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] була подана заява про перегляд заочного рішення від 05.07.2018 року, яка ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.11.2018 року була задоволена та справа призначена до розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує в разі неявки відповідачів по справі ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлень про вручення судових повісток, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Раніше на адресу суду від представника відповідача надходила заява в якій він просив застосувати позовну давність до стягнення боргу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Крім цього, раніше на адресу суду надавала відзив на позовну заяву в якому вказувала на сплив строку позовної давності та просила застосувати позовну давність по кожному платежу. Зі згоди представника позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-Банк» та АТ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 3056-009/07Р від 11.05.2007, згідно з яким банк надав кредит для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладання яких здійснюється на підставі п.6.1.14 даного договору, банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 60000 доларів США (п.1.1). Кредит надається терміном з 11.05.2007 року по 11.05.2032 зі сплатою 11,99% річних (п.1.2). У кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за цим договором, розмір процентної ставки збільшується на 1 % річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 даного договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх (п.1.3). Термін користування кредитом відраховується з моменту перерахування коштів за розпорядженням позичальника або видачі коштів з каси Банку (п.1.4). У випадку невиконання позичальником умов п. 6.1.14. договору в частині щорічного укладення договорів страхування нерухомого майна, позичальник доручає банку укладати договори страхування нерухомого майна зі страховою компанією і на умовах, визначених банком, а також здійснювати оплату страхових платежів за рахунок кредитних грошових коштів, надання яких здійснюється банком в рамках даного договору. Розмір заборгованості за кредитом збільшується на суму страхового платежу, сплаченого за страховим договором банком на підставі доручення позичальника, з моменту здійснення даного платежу (1.6). Для забезпечення виконання зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків, а також відшкодування збитків позичальник передає в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно (п.3.1). Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 200 дол. США щомісяця до «10» числа наступного місяця (п.4.1). Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2 договору (п.4.2). Позичальник зобовязався забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків (п.6.1.1), погашати заборгованість за кредитом, відсоткам і пені у валюті кредиту (п. 6.1.2). Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних банкові внаслідок невиконання договору, а позичальник зобовязаний повернути банку суму заборгованості, що залишилася, за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні банку збитки: якщо позичальник порушує терміни платежів. За порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення (п.9.1). Доданий орієнтовний графік щомісячних платежів. Крім того, 11.05.2007 АКБ «Правекс-банк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) укладений договір поруки № 3056-009/07Р згідно з яким поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання всім належним їм майном та грошовими коштами. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідачі є солідарними боржниками по відношенню до ПАТ КБ «Правекс-Банк». Відповідач допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, згідно з розрахунком заборгованості станом на 22.12.2017 за позичальником обліковується заборгованість в сумі 106193,09 доларів США, яка складається з заборгованості: 54705,00 доларів США за кредитом; 51488,09 доларів США - за відсотками. ПАТ КБ «Правекс-Банк» зареєстровано в ЄДРПОУ: 14360920, є юридичною особою, має статут , свідоцтво про реєстрацію, банківську ліцензію та генеральну ліцензію на право надання банківських послуг. Національним Банком України видана 03.12.2001 року Акціонерному комерційному банку «Правекс-Банк» Банківська ліцензія № 7, згідно з якою він мав право здійснювати операції з валютними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до чч.1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до чч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно умов кредитного договору поруки поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2007 АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк» та на даний час АТ «Правекс-Банк», та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір кредит, за яким відповідачу банк надав кредит в іноземній валюті на загальну суму 60000 доларів США. Також 11.05.2007 АКБ «Правекс-банк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) уклали договір поруки, згідно з яким поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобовязання всім належним їм майном та грошовими коштами. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. АКБ «Правекс-банк» зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобовязання, передбачені цим договором, надав кредит відповідачу, тоді як відповідачі покладені на них зобовязання не виконали і в установленні договором строки внески на погашення кредиту своєчасно не вносили. У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на те, що згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, долученим позивачем до матеріалів справи, останню проплату за кредитним договором позичальниками було здійснено ще 07.06.2012, а після цього та по день предявлення даного позову до суду - 13.02.2018 банк, як кредитор, жодного разу не звертався до позичальника, у визначений законом та договором спосіб, з вимогою про погашення заборгованості, строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 року в справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Відповідно до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність і до додаткової вимоги. Дана позиція узгоджується з правовими висновками, що містяться в постановах ВСУ по справах №6-52цс13, 6-698цс15. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України порука, наряду з неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, є одним із видів забезпечення виконання основного зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким чином, порука як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Відповідно до положень ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Сплив позовної давності, який є підставою для відмови у позові відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту. Представником позивача, клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності та визнання поважними причини пропущення позовної давності до суду не подавалось. Жодних доказів на підтвердження поважності пропущення строків позовної давності суду не надано. Відповідь на відзив відповідачів, представником позивача також не подавався. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позовна заява направлена засобами поштового звязку 07.02.2018 року, та отримана судом 13.02.2018 року, тобто після спливу строку загальної позовної давності 3 роки, який закінчився 07.06.2015 року, та відповідачами заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed