Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти з [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на те, що батьки не виконують батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. 16 квітня 2017 року з дозволу батька та медичних міркувань [PERSON] разом з донькою виїхали з Греції до м. Миколаєва. Мати дитини має схильність до агресії, поводить себе не адекватно, вчиняє сварки, погрожує сусідам, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, відмовлялася від госпіталізації та стаціонарного чи амбулаторного лікування, на контакт з сімейним лікарем не йде. 23 червня 2018 року співробітниками Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області складено акт про підкинуту чи знайдену дитину [PERSON] та її доставку до міської дитячої лікарні № 2 управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Дитина була доставлена з гострим фарингітом, стан здоров`я був середньої тяжкості. Батько дитини [PERSON] , відповідно до листа консульства Грецької Республіки в Україні, не має наміру забрати дівчинку до себе та не бажає брати участь у її подальшій долі. Від представників відповідача адвокатів Кошурко Р.В., Литовки В.О. надійшли заяви про відкладення судового розгляду у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі та хворобою. Частина 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Представники відповідача до клопотань не надали документів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, тому суд не приймає до уваги зазначені заяви у якості підтвердження поважності причин неявки у судове засідання. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, також враховуючі лист Служби у справах дітей, про перетримку дитини у державному закладі, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. Правом на подання відзиву відповідачі не скористались. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . Позашлюбна дитина була добровільно визнана батьком [PERSON] ) згідно акту про визнання позашлюбної дитини за № 3771/8-10-2012 нотаріуса міста Салоніки Долгера Христини, доньки Лазароса та дівчинка отримала громадянство Грецької республіки (а.с 8). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 18.07.2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 25.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. Згідно довідки з житлово-експлуатаційної контори № 14 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 01.06.2017 року за вих. № 2441, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 15.07.2005 року та [PERSON] з 31.05.2017 року. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі Закону України «Про охорону дитинства» та наведених норм СК України суд підкреслює, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України. Відповідно до ст. 164, 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до Акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.06.2018 року, по [ADDRESS] була знайдена дівчинка [PERSON] без нагляду батьків. Дівчинка доставлена до міської дитячої лікарні № 2 управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради з гострим фарингітом, стан здоров`я був середньої тяжкості. Даний факт було зареєстровано до ЖЕО № 14243 від 23.06.2018 року. В ході розгляду матеріалів у відношенні громадянки [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується листом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2018 року за вих. № 11748/51-209 (а.с.10). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , наданих начальнику служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, дитина була під наглядом сусідки, нічим не хворіла. Завезли ( [PERSON] ), до лікарні, після чого її відпустили додому, на обліку у нарколога не перебуває (а.с. 11). Відповідно до листа Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради від 25.06.2018 року за вих. № К-369-2з-УГЛ, [PERSON] 29.05.2018 року була оглянута сімейним лікарем, від госпіталізації відмовилася. 08.06.2018 року, [PERSON] звернулася до сімейного лікаря, організовано клініко - лабораторне обстеження, направлена на денний стаціонар, проте, самотужки залишила медичний заклад. Згідно листа міської дитячої лікарні № 2 від 25.06.2018 року за вих. № 423/6.2-1/12, дитина [PERSON] , доставлено до лікарні у супроводі поліції Інгульського ВП ГУ НА з діагнозом: гострий фарингіт. Зі слів лікаря швидкої медичної допомоги мати дівчинки госпіталізована в психіатричну лікарню, дівчинка знаходилася одна в будинку. Згідно Актів обстеження умов проживання від 03.07.2018 року за вих. № 04.07-01-16/13-10; від 19.07.2018 року за вих. № 04.07-01-16/1406; від 20.08.2018 року за вих. № 04.07-01-16/1604, в квартирі [ADDRESS] , де проживає [PERSON] з донькою [PERSON] , частково створені умови проживання, підлога помита, чиста, у квартирі є меблі, побутова техніка та інше. Дитина спить з матір`ю на одному дивані, є дитячі чисті речі, чиста білизна, речі першої необхідності, іграшки та інше. Зі слів сусідів, мати дитини агресивна, веде себе не адекватно, весь час вчиняє сварки з сусідами. Мати не дозволяє дитині гратися з іншими дітьми. Відповідно до листів Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 05.07.2018 року за вих. № 1146; від 22.08.2018 року за вих. № 1353, фахівцями Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сумісно зі спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Інгульського району 03.07.2018 року та 10.08.2018 року, були здійсненні відвідування сім`ї [PERSON] , під час якого було встановлено, що в помешканні були частково створені умови для проживання та гармонійного розвитку дитини, наявні іграшки, книги, одяг, взуття відповідно до сезону. 27.07.2018 року дівчинка була поміщена до КЗ «ЦСПРД», мати кожного понеділка відвідує доньку (згідно графіку). З [PERSON] було проведено психолого-педагогічну бесіду щодо стабілізації психоемоційного стану. На даний час [PERSON] збирає необхідні документи для повернення доньки в сім`ю. Згідно довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 Миколаївської обласної ради від 09.07.2018 року за вих. № 01-16/1548, [PERSON] була госпіталізована до МОПЛ № 1 від 23.06.2018 року та виписана зі стаціонарного лікування 25.06.2018 року згідно ст. 18 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до висновку про недоцільність повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] на виховання матері від 10.07.2018 року за вих. № 04.07-01-16/1344, служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, вважає, станом на 10.07.2018 року, за недоцільне повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] в сім`ю матері [PERSON] .. Згідно Акту про проведення профілактичної бесіди з малолітньою [PERSON] від 18.07.2018 року за вих. № 04.07-01-16/1403, дівчинка не хоче повертатися до матері, а виявила бажання проживати у притулку. Відповідно до повідомлення Дошкільного навчального закладу № 95 управління освіти Миколаївської міської ради від 18.07.2018 року за вих. № 39, [PERSON], до закладу влаштувала мати [PERSON] , приводила та забирала дівчинку, інколи забирала дівчинку сусідка. Дівчинка була доглянута та охайна. [PERSON] до питань облаштування групи, участі у спільних справах, ставилася байдуже, батьківські збори ігнорувала, успіхами та поведінкою дівчинки мало цікавилася. Дівчинка не навчена гратися і взаємодіяти в колективі дітей, конфліктувала з хлопчиками, на зауваження ображалася. На появу матері реагувала своєрідно, було видно, що побоюється матері, бо [PERSON] могла шпурнути дівчинку об шафу в роздягальні, накричати, образити. [PERSON] часто конфліктувала з вихователями груп, звинувачувала інших дітей у крадіжках. З 20 грудня 2017 року [PERSON] дитячий садок не відвідувала. Причини поведінки [PERSON] пояснювала, що причиною такої поведінки є ліки, які вона приймає від хвороби нирок. Згідно довідки Центру первинної медико санітарної допомоги № 2 від 27.07.2018 року за вих. № 1.2/746, [PERSON] , оглядалася сімейним лікарем, від стаціонарного, амбулаторного лікуванні відмовлялася. Відповідно до Акту бесіди з [PERSON] служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської місткої ради від 27.07.2018 року за вих. № 04.07-01-16/1474, [PERSON] під час співбесіди, мала хитку ходу, розмовляла із затримкою, мала занедбаний вигляд, не могла чітко висловити свою думку, її мова була не зв`язною. Згідно характеристики старшого ДОП СП Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області, [PERSON] , за місцем мешкання зарекомендувала себе з посередньої сторони. На обліку і Інгульському ВП НУНП в Миколаївській області не перебуває, 22.05.2018 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Згідно постанови ГБ № 482564 по справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2018 року, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено відносно неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Згідно постанови ГО № 461644 по справі про адміністративне правопорушення від 07.07.2018 року, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено відносно неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 грн. Відповідно до відповідальної заяви [PERSON] , [PERSON] та мати поїхали з Греції 16.04.2017 року з його дозволу з медичних міркувань та перебувають в Україні. Заявляє, що [PERSON] є відповідальною та доброю людиною, бездоганно відноситься до доньки - з любов`ю та ніжністю. [PERSON] є врівноваженою, не турбує оточуючих та виховує доньку так, щоб вона виросла гідною людиною. Згідно витягу з Рішення № 16 від 28.08.2018 року, комісія з питань захисту прав дитини виконкому ММР, вирішила рекомендувати службі у справах дітей адміністрації Інгульського району підготувати проект рішення виконкому Миколаївської міської ради про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Згідно повідомлення з Генерального консульства Греції, після розмови з батьком неповнолітньої [PERSON] , громадянином Греції , паном [PERSON] , з`ясувалося, що з його боку, виключена будь - яка можливість взяти на себе виховання своєї неповнолітньої доньки. Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 908 від 28.09.2018 року, вирішено негайно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , у батьків, [PERSON] та [PERSON] , для подальшого її влаштування. Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Миколаївський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 15.08.2018 року за вих. № 09-832, [PERSON] , перебуває у центрі з 27.07.2018 року по теперішній час. Мати неповнолітньої [PERSON] , жодного разу не приходила до центру відвідувати свою доньку. Згідно характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої комунальним закладом «Миколаївський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 12.09.2018 року за вих. № 09-949, [PERSON] , за час перебування у центі, зарекомендувала себе, як дівчинка, яка негативно ставиться до дітей, не вміє спілкуватися та взаємодіяти з однолітками в колективі, постійно провокує дітей. Спостерігаються прогалини в розвитку ігрової діяльності. дівчинка не вміє контролювати свою поведінку, схильна до істеричних реакцій, самостійно не вирішує елементарні питання, шукає захисту з боку дорослих. Соціально - побутовими навиками та особистої гігієни не володіє на належному рівні, не слідкує особистими речами. При зустрічах з матір`ю ніяковіла, не знала, що робити, постійно мовчала. Атмосфера побачень негативна, мати давить на дитину своїм авторитетом, пригнічує самооцінку дитини. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2018 року зав вих. № 2218/020201-22/22/14/18, орган опіки та піклування виконкому ММР вважає доцільним відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у батьків: [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав. Суд не приймає до уваги документи додані [PERSON] які складені іноземною мовою, оскільки вони не містять належним чином завіреного перекладу. Суд, виходячи з інтересів дитини, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 4 статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача. Враховуючи заявлені три вимоги нематеріального характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 2114,40грн (704грн.80коп. *3 вимоги немайнового характера).

Outcome: approved