Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» як стягувач у виконавчому провадженні звернулося до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області. Заявник просить: визнати незаконними дії головного держаного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] при винесенні постанови № 50526477 від 04.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві; скасувати постанову головного держаного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] № 50526477 від 04.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві; зобовязати головного держаного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] відновити виконавче провадження № 50526477. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій скаргу підтримав у повному обсязі та просив провести розгляд справи без участі представника заявника. Державний виконавець Бойко Т.Ю. в судове засідання не зявилась, подала суду письмові заперечення на скаргу, в яких просила в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю вимог. Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив такі обставини. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.11.2015 у справі №\~705/3474/15-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 57\~131,86 грн. 10.02.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області був виданий виконавчий лист. 18.03.2016 державним виконавцем Уманського МВ ДВС було відкрито виконавче провадження №\~50526477 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Також 18.03.2016 державний виконавець направила запити щодо боржника [PERSON] до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, на які отримала відповіді про відсутність відомостей про доходи та їх джерела. 05.07.2016 державний виконавець склала Акт про те, що за адресою в м. Умані, вул.\~Пролетарська, 14-а (адреса, зазначена у виконавчому листі і реєстрації місця проживання боржника) боржник [PERSON] не проживає, його місцезнаходження не встановлено. 14.09.2016 головний державний виконавець Уманського МВ ДВС [PERSON] винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо всього майна, яке належить боржнику в межах суми звернення стягнення, повторно направила запити до ПФУ, ДПС України, а також отримала відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зробила запит про зареєстроване місце проживання боржника. У боржника [PERSON] відсутнє нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 68018333 від 14.09.2016. На запит державного виконавця підрозділом ГУДМС України надано відповідь від 29.09.2016 про те, що боржник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. На запит державного виконавця Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області листом №8-28-0.3-5870/15-16_39_ від 26.09.2016 повідомило, що станом на 01.01.2013, згідно архівно-облікових документів управління, земельні ділянки за [PERSON] не обліковуються. При виході державного виконавця за адресою: м. Умань, вул.. Пролетарська, 14-а, встановлено, що боржник [PERSON] за вказаною адресою не проживає, а тільки зареєстрований, місцезнаходження боржника не встановлено, майна не виявлено, що підтверджується Актом державного виконавця від 26.09.2016. 04.10.2016 головний державний виконавець Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно з п.2, 5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». У Постанові державний виконавець посилається на те, що за адресою місця реєстрації боржник фактично не проживає і в результаті вжитих заходів встановити його місцезнаходження неможливо; майна та коштів, належних боржнику, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено. Відповідно до п.2. та п.5 ч. 1\~ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час винесення оскаржуваної Постанови) державний виконавець повертає виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, стягувачу в разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла в період здійснення виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону). Вказаний шестимісячний строк є граничним для здійснення необхідних виконавчих дій з виконання рішення. Посилання стягувача у скарзі на те, що виконавче провадження тривало менше встановленого Законом строку є безпідставними, оскільки виконавче провадження було відкрите 18.03.2016, а оскаржувана постанова про повернення виконавчого листа винесена 04.10.2016, тобто через 6,5 місяців, а не до закінчення 6 місяців. Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 5. повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Отже, на підставі встановлених судом обставин, підтверджених документами виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки державний виконавець вчинив передбачені Законом дії для виявлення майна і джерел доходів боржника та оскаржувана постанова державного виконавця була винесена в межах його повноважень і відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed