Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Одеський Національний медичний університет звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача понесені витрати пов`язані з навчанням [PERSON] , у вищому навчальному закладі в сумі 65164 грн., та виплаченої стипендії в сумі 30080,16 грн. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач 03 липня 2009 року був зарахований до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа», уклав угоду № 130 про навчання за кошти державного бюджету з зобов`язанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (замість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2015 році [PERSON] , закінчив Університет та отримав розподіл для проходження інтернатури до КУ «Тарутинський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду лікаря-загальної практики - сімейного лікаря. [PERSON] було звільнено з посади лікаря-інтерна на підставі п.4 ст. 4 КЗпП, а саме прогули без поважних причин. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 01.09.2009 року по 15.06.2015 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 65164 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2009 року по 2015 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 30080,16 грн. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року позов задоволено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2019 року вищезазначене заочне рішення суду було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на час подання позовної заяви ч.2 ст. 52 ЗУ « Про освіту», згідно якої випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, була скасована, у зв`язку із прийняттям Закону України « Про вищу освіту» №1556-VII від 01.07.2014 року та, вважає, що зобов`язання відпрацювати було скасоване, через що в задоволенні позову просив відмовити. У відповіді на відзив представник позивача наголошував на тому, що оскільки на момент укладання угоди № 352 Закон України « Про освіту» від 23.05.1991 року, в частині працевлаштування випускників діяв у редакції Закону України « Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР « Про освіту» від 23.03.1996 року, ч. 2 ст. 52 якого встановила: « випускники вищих закладів освіти, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направлялись на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що відповідач 03 липня 2009 року був зарахований до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа», уклав угоду № 130 про навчання за кошти державного бюджету з зобов`язанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (замість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2015 році [PERSON] , закінчив Університет та отримав розподіл для проходження інтернатури до КУ «Тарутинський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду лікаря-загальної практики - сімейного лікаря. [PERSON] було звільнено з посади лікаря-інтерна на підставі п.4 ст. 4 КЗпП, а саме прогули без поважних причин відповідно до наказу №38-К про припинення трудового договору. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 01.09.2009 року по 15.06.2015 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 65164 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2009 року по 2015 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 30080,16 грн. Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно). Вступаючи, на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Відповідно до п. 1.1 Положення Міністерства охорони здоров`я України про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюєтеся кваліфікація лікаря (провізора) спеціаліста певного фаху. Інтернатура проводитися в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я (п. 1.4 Положення). Відповідно до п. 2.2.3, Угоди № 410, студент зобов`язуєтеся прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років відшкодовувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку. Відповідно до п. 2.2.5. Угоди № 157 студент, що вступив до Університету за цільовим направленням УОЗ, незалежно від умов, після закінчення університету зобов`язуєтеся відпрацьовувати за місцем призначення згідно з направленням не менше трьох років. Відповідно до п. 5.1 Угоди № 157, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування. На виконання Указу Президента від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року №342, відповідно до ст. 65 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992. Пунктом 4 вищенаведеного Порядку визначено, що керівники навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Відповідно до п. 8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку). Відповідно до розрахунків економічного відділу університету, за весь період з 01.09.2009 року по 15.06.2015 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 65164 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2009 року по 2015 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 30080,16 грн. Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріплені також Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved