Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

На примусовому виконані у Михайлівському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області перебувало виконавче провадження по виконанню судового наказу № 2 «Н» - 152/2009 р. від 10.09.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6798,18 грн., судовий збір в сумі 33,99 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 15,00 грн. Оскільки в добровільному порядку боржник не виконував вимоги державного виконавця, то відділ ДВС звернувся до Михайлівського районного суду з поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Ухвалою Михайлівського районного суду від 23.11.2012 року подання задоволено та тимчасово обмежено позивача у праві виїзду за кордон до виконання своїх зобов'язань громадянина України. 18 липня 2018 року позивач звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовними вимогами до Михайлівського відділу державної виконавчої Головного управління юстиції у Запорізькій області, Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Розпорядженням в.о. голови Михайліввського районного суду Запорізької області Кравченко Н.О. від 18 липня 2018 року позовна заява була передана за підсудністю до Василівського районного суду Запорізької області. Позивач просить суд: скасувати тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України відносно нього - [PERSON], [INFO], уродженця смт. Михайлівка, Запорізької області, що мешкає за адресою: [ADDRESS] встановленого ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2012 року (справа № 0816/2244/2012). Свою заяву мотивував тим, що на момент подання заяви ним виконанні грошові зобов'язання перед банком в повному обсязі, а тому підстави для вжиття відносно нього примусових заходів виконання судового рішення відсутні. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити. Представник Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Заперечень не надано. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Заперечень не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи та матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що судовим наказом № 2 «Н» - 152/2009 р. від 10.09.2009 року з [PERSON] було стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6798,18 грн., судовий збір в сумі 33,99 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 15,00 грн. (а/с 5). Ухвалою Михайлівського районного суду від 23.11.2012 року за поданням Михайлівського відділу ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області було тимчасово обмежено позивача у праві виїзду за межі України внаслідок наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором перед акціонерним товариством КБ «Приватбанк». (а/с 6). Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» № 2Е8SD04R24M2882B від 12.07.2018 року та довідки Михайлівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 11.07.2018 року № 6222/5, на сьогоднішній день за позивачем немає жодних невиконаних зобов'язань та будь-яких виконавчих документів по примусовим стягненням будь-яких видів. Відповідно ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Відповідно ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми права, суд вважає, що позовна заява щодо скасування обмежень вільно залишати територію України підлягає розгляду в судовому порядку, а тому неприйняття рішення про скасування такого заходу матиме наслідком порушення ст. 33 Конституції України та ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках,встановлених законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Відповідно до п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Відповідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Судовим наказом № 2 «Н» - 152/2009 р. від 10.09.2009 року з [PERSON] було стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6798,18 грн., судовий збір в сумі 33,99 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 15,00 грн. Згідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» № 2Е8SD04R24M2882B від 12.07.2018 року та довідки Михайлівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 11.07.2018 року № 6222/5, на сьогоднішній день за позивачем немає жодних невиконаних зобов'язань та будь-яких виконавчих документів по примусовим стягненням будь-яких видів. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби відносно позивача не знаходяться виконавчі документи, відповідачами не надані суду належні та допустимі докази існування не виконаних зобов'язань, боржником за яким являється саме позивач. (а/с 9) Позивач реалізував своє право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права щодо припинення дії тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що порушує його право на вільне пересування. Позов знайшов своє підтвердження та підлягає задоволенню за відсутності іншого, встановленого законом, порядку вирішення спору.

Outcome: approved