Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

ПАТ «Банк Форум» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.04.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0238/08/26-СL, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 35000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 20.04.2018 року під 13,5 % річних. В якості забезпечення зобовязань між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки від 23.04.2008 року, відповідно до якого банку передано майно, а саме будинок та земельну ділянку за адресою Мукачівський район, с. Зняцево, вул. Чапаєва, 135, що належить на праві спільної власності відповідачам. [PERSON] перестав сплачувати платежі відповідно до кредитного договору, чим порушив умови кредитного договору. У звязку з цим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13.05.2013 року стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 303900,85 грн. Зазначене рішення апеляційним судом Закарпатської області було змінено та стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 302035,41 грн. Відповідачам направлялись претензії-вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості, однак відповідачі вказані претензії не виконали. В звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою Мукачівський район, с. Зняцево, вул. Чапаєва, 135. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 23.04.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] укладено кредитний договір № 0238/08/26- СL. Згідно з договором [PERSON] отримав кредит в сумі 35000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 20.04.2018 року під 13,5 % річних. В якості забезпечення зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки від 23.04.2008 року, відповідно до якого банку передано нерухоме майно, а саме будинок та земельну ділянку за адресою Мукачівський район, с. Зняцево, вул. Чапаєва, 135, що належить на праві спільної власності відповідачам. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 303900,85 грн. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 07.11.2013 року рішення Мукачівського міськрайонного суду змінено та стягнуто з [PERSON] борг в сумі 302035,41 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностроння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 3гідно з ч. 1 ст. 33 3акону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 3.4.1.- 3.4.3. договору іпотеки іпотекодержатель (позивач) з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вказані положення, відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Закону, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.4 договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (застереженням в іпотечному договорі). Таким чином, цивільним законодавством України та умовами договору обумовлено, що вибір у даному випадку одного із кількох можливих способів захисту цивільного права залежить від волевиявлення іпотекодержателя. Згідно з ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Разом з тим, 07.06.2014 року набув чинності [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п. 1.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] отримав споживчий кредит в іноземній валюті, для забезпечення його виконання відповідачі передали в іпотеку будинок та земельну ділянку за адресою Мукачівський район, с. Зняцево, вул. Чапаєва, 135. В свою чергу відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності [PERSON], [PERSON] знаходиться домоволодіння за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с. Зняцево, вул. Чапаєва, 135 загальною площею 66,1 м.кв., яке використовується як постійне місце проживання відповідачів, інше нерухоме житлове майно відсутнє. Крім того також встановлено, що відповідачі не є субєктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». У звязку з цим слід зазначити, що за своїм змістом [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. [PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети, забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст.217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Додатково слід зазначити, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, господарсько-побутовими будівлі, наземні і підземні комунікації, багаторічні насадження, в розумінні норм ЦК України, зокрема ст.ст. 380, 381, становлять одне ціле, а тому слід прийти до висновку, що окремо земельна ділянка не може бути звернута до стягнення. Враховуючи вище наведене оцінюючи допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час виконання рішення в частині звернення на предмет іпотеки слід відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Банк Форум» документально підтверджені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1942,99 грн.

Outcome: approved