Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м.Кременчука проведено перевірку додержання вимог законодавства України щодо захисту прав малолітнього [PERSON], [INFO], в ході якої встановлено, що батьки малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина. Малолітній [PERSON] перебуває у службі у справах дітей виконавчого комітету виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. 03.03.2014 року малолітній [PERSON] був доставлений працівниками сектору кримінальної міліції у справах дітей до Кременчуцької міської дитячої лікарні, у зв'язку з тим, що він був залишений без батьківського піклування. Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області просив суд відібрати у матері [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Накласти заборону на відчуження належної [PERSON] 3/4 частини квартири [ADDRESS], право користування якою має [PERSON] до досягнення ним повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.04.2014 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області - Соколова А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Зазначила, що відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню і розвитку малолітнього сина [PERSON]. На даний час він перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини. Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука прийнято рішення «Про надання суду висновку Органу опіки та піклування Автозаводського району м.Кременчука щодо доцільності відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав». Прокурор в інтересах малолітнього [PERSON] - Тютюнник Я.Л. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.І ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч.1 ст.12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктами 2-5 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами;) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Статтею 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом достовірно встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] відповідно до рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 147 від 25.04.2014 року перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини. З заяви [PERSON] від 05.03.2014 року вбачається, що він надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні сина, [PERSON], [INFO]. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука подано позов до Крюківського районного суду м. Кременчука про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього [PERSON], що підтверджується листом Служби у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука № 04-405 від 08.05.2014 року. [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, [PERSON], [INFO], не приймає участі у його вихованні та розвитку. Вказані обставини встановлені комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука, внаслідок чого виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука 27.03.2014 року було прийнято рішення № 86 «Про надання суду висновку органу опіки та піклування Автозаводського району м. Кременчука щодо доцільності відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав» та 25.04.2014 року прийнято рішення № 147 «Про влаштування малолітнього [PERSON] до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини». Згідно висновку ЛКК Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру № 39/14 від 12.05.2014 року [PERSON] має хворобу, яка привела до помірно функціональних порушень психіки, що перешкоджає їй у виконанні батьківських обов'язків. Враховуючи, що відповідач дійсно належним чином не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки [PERSON] з 28.05.2014 року перебуває у Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини на повному державному утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]. Вирішуючи позовні вимоги про накладення заборони на відчуження майна, суд виходив із наступного. Статтею 17 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до вимог ч. З ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно п. З ч. 1 ст. 247, п.З ч. 1 ст. 248 СК України, дитина, над якою встановлено опіку або піклування, дитина-сирота має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Оскільки малолітній [PERSON] має право на збереження права користування житлом, у якому він раніше проживав, суд у відповідності до вимог ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», накладає заборону на відчуження 3/4 частини квартири 108 розташованої в будинку 20 по вул. Т. Карнаухова в м.Кременчуці Полтавської області до досягнення [PERSON] повноліття, яка згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 263680666 від 04.09.2014 року належить [PERSON] на підставі договору дарування серії ВРС № 869059 від 18.06.2012 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved