Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області 24.10.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, проживання дітей у сім'ях, в яких батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків. В 2015 році дитина була відібрана від матері на підставі рішення виконавчого комітету Старосамбірської міської ради від 18.02.2015 року №5 та розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 27.02.2015 року № 60/01-04, тимчасово влаштована в Лаврівський дитячий будинок відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації. Після відібрання дитини, мати старалася виправити свою поведінку, зробила косметичний ремонт в кімнаті, постійно відвідувала дитину в дитячому будинку та привозила гостинці. Рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради від 29.06.2016 року №62 малолітнього [PERSON] було повернуто матері. Батько дитини за весь цей час не поцікавився долею свого сина. Працює монтером на залізниці в с.Розлуч Турківського району Львівської області, де і проживає зі своєю матір'ю та братом. Лише на вихідні дні та на період відпустки приїжджає до своєї сім'ї в м.Старий Самбір Львівської області. 07.09.2017 року комісією у складі провідного спеціаліста з питань правового забезпечення служби у справах дітей - Сич Т.А., керуючого справами виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Львівської області - Хітчака В.І., начальника організаційного відділу виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Львівської області - Леуса Ю.О., депутата по округу - Яциник О.Я., старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Старосамбірського ВП Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області - Бучковської О.В., проведено обстеження умов проживання [PERSON], [INFO], та складено акт. За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та дитиною перебувають вдома за адресою: [ADDRESS], [PERSON] навчається в шостому класі Стрілківської школи - інтернату І- ІІІ ступенів. Сім'я проживає в будинку, який розділено на три частини, і там живе три сім'ї. В їхньому розпорядженні є одна кімната, площею в 17 м2. В цій кімнаті вони сплять, їдять, варять їсти. Кімната потребує ремонту, оскільки всюди чорна пліснява, санітарний стан незадовільний, багато немитого посуду, зіпсовані продукти, жахливий запах, повсюди розкидані речі, брудна постільна білизна. Хлопчик був вдома, а не в школі, оскільки зі слів відповідачки, - захворів, до навчання приступив з понеділка. Батьки перебували також вдома і були в стані алкогольного сп'яніння. Зі слів сусідів даної сім'ї батько та мати [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, скандалять і все це відбувається на очах у дитини. За останні шість місяців мати дитини чотири рази притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 184 КУпАП, а батько - двічі, за тією ж самою статтею, що підтверджується інформацією, наданою Старосамбірським відділенням поліції Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області. Працівниками служби у справах дітей, ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді неодноразово відвідувалась дана сім'я, проводились бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків та не зловживання алкогольними напоями. Однак, батьки не відреагували на проведену роботу, ніяким чином не змінили свою поведінку та спосіб життя, не зробили належних висновків і продовжують ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. Батько взагалі не цікавиться життям своєї дитини, інтересами та здоров'ям. Не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток. В стані алкогольного сп'яніння поводить себе агресивно, не контролює своїх емоцій. Мати продовжує зловживати алкогольними напоями. Рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради від 12.09.2016 року №53, [PERSON], [INFO], було відібрано у матері та батька у зв'язку з існуванням факту загрози життю та здоров'ю дитини. 13.09.2017 року за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини було надано висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] від батьків та тимчасово його влаштовано, до вирішення питання про надання статусу, за заявою, в сім'ю [PERSON], рідного брата відповідачки, який виявив бажання бути опікуном свого племінника. Просить постановити рішення суду про відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO] та стягувати з батьків на користь малолітнього [PERSON] аліменти в розмірі по ? часток доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER]. Ухвалою судді від 13.11.2017 року провадження по даній справі відкрито та судове засідання призначено на 25 грудня 2018 року. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні 03.03.2018 році представник позивача, - Солтис М.І., позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що батьки не цікавляться дитиною, є загроза життю та здоров'ю хлопчика. Батьки зловживають алкогольними напоями. В подальшому, представники позивача в тому числі і [PERSON] в судове засідання не з»явилися, просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному об»ємі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні спочатку позов визнала частково, а в подальшому просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що вже так не вживає алкоголь, бо має проблеми із здоров'ям. Зазначила, що її чоловік [PERSON] часто піднімає на неї руку, особливо коли вона п»яна. Він також п»є горілку. Збиралася подавати документи на розлучення, але чоловік попросив вибачення і передумала. Зазначила, що дитина хоче до хати і вона любить сина. Квартира потребує ремонту, треба було побілити, на даний час побілила кімнату. Протягом третього- четвертого класів син навчався в Лаврові, в сиротинці, згодом один рік в Стрілках. Інколи на вихідні дні забирала його додому. Син говорив їй, що найкраще йому було в Лаврові. З вересня 2017 року дитина проживає в її брата - [PERSON] Часто спілкується з сином по телефону. Просила не відбирати у неї сина. Доходу у неї немає ніякого, кошти на життя дає чоловік. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 03.03.2018 року позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Пояснив, що із [PERSON] та сином, мав можливість бачитися лише на вихідні дні, оскільки працює монтером колії Самбірської дистанції колії на протязі двадцяти років. Сином не займався, лише давав гроші, в хаті був бардак, сирість. Бив [PERSON] лише коли була в нетверезому стані. До своєї матері в с.Розлуч не забирав сина, так як вважав, що йому з мамою буде краще. Бачить сина рідко. Може взяти сина до себе і виховувати його. Останній раз бачив дитину більше трьох місяців назад. В подальшому відповідач в судові засідання не з»являвся. Прокурор Старосамбірської місцевої прокуратури у судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служби у справах дітей Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області Сич Т.А. проти позову не заперечила, додатково пояснила, що дана сім'я тривалий час перебуває на обліку в службі у справах дітей. Дитина у матері вже вилучалася, проте згодом повернули дитину матері. Знову почала зловживати алкогольними напоями. В дану сім'ю приходили часто комісії з перевірками. Були випадки, коли не відкривала двері, а коли відкривала, то в хаті був безлад, бігали миші. [PERSON] приходила в службу у справах дітей в нетверезому стані. Дитина захворіла на пневмонію і її поклали в лікарню. З лікарні дитину забрав брат відповідачки - [PERSON], який є його хресним батьком. В дитини було виявлено туберкульоз. Дитина любить [PERSON], проживає спільно з ним та його сім'єю. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 22.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області (а.с.6). Відповідно до ч.5 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, коли той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як було встановлено в судовому засіданні відповідно до наказу служби у справах дітей від 1 липня 2013 року № 52/01-16 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах [PERSON]», дитина знаходиться на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, проживання дітей у сім'ях, в яких батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків. З акту про відібрання від 07.09.2017 року відомо, що комісією у складі провідного спеціаліста з питань правового забезпечення служби у справах дітей - Сич Т.А., керуючого справами виконавчого комітету Старосамбірської міської ради - Хітчака Володимира Івановича, начальника організаційного відділу виконавчого комітету Старосамбірської міської ради - Леуса Юрія Олександровича, депутата по округу - Яциник Оксани Янонівни, старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Старосамбірського ВП Самбірського відділу поліції ТУ НП у Львівській області - Бучковської Ольги Валентинівни, проведено обстеження умов проживання [PERSON], [INFO]. За результатами обстеження було встановлено, що відповідачі з дитиною були вдома. Сім'я проживає в будинку, який розділений на три частини і там живе три сім'ї, в одній із частин є їхня квартира - одна кімната площею, приблизно 17 м2, санітарний стан якої незадовільний(багато немитого посуду, зіпсовані продукти, жахливий запах, повсюди розкидані речі, брудна постільна білизна. Хлопчик був вдома, а не в школі, оскільки зі слів відповідачки був хворий. Відповідачі були в стані алкогольного сп'яніння. Відповідачка жалілась, що чоловік часто піднімає на неї руку, син це підтвердив і додав, що завжди захищає маму від тата, коли він її ображає. Зі слів сусідів даної сім'ї, батько та мати [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, скандалять і все це відбувається на очах у дитини. За останніх шість місяців мати дитини чотири рази притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП, а батько - двічі, за тією ж самою статтею, що підтверджується інформацією наданою Старосамбірським відділенням поліції Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Львівської області від 12.09.2017 року №53 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у матері та батька» на підставі висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Старосамбірської міської ради від 11.09.2017 року відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO] у матері [PERSON], та батька [PERSON] (а.с.11-12). Із характеристик, виданих Старосамбірською міською радою, (а.с.9,10) відомо, що відповідачі по місцю проживання характеризується як такі, що зловживають алкогольними напоями, є безвідповідальними, не займаються вихованням сина, [PERSON], [INFO], не приділяють йому належної уваги. З висновку Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 06.10.2017 року №1-25/2467 (а.с.15-16) вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області розглядалося питання про доцільність відібрання [PERSON] від батьків без позбавлення батьківських прав, рішенням якої вирішено відібрати малолітнього [PERSON] від батьків, влаштувати його тимчасово, до вирішення питання про надання статусу, за заявою, в сім'ю [PERSON], рідного брата відповідачки, який виявив бажання бути опікуном свого племінника. Із листа начальника Старосамбірського відділу поліції відомо, що [PERSON], [INFO], житель с. Розлуч Турківського району Львівської області, який являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO] протягом останніх шість місяців двічі притягався до адміністративної відповідальності, саме: за ч.1 та ч.2 ст. 184 КУпАП.. [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], яка є матір'ю вищевказаного малолітнього, за вказаний період притягалася до адміністративної відповідальності чотири рази за ч.1 та ч.2 ст. 184 КУпАП (а.с.17). Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] показав, що проживає спільно з хресним батьком та його сім'єю. На вихідні приїжджає в м.Старий Самбір. Дядько краще ставиться до нього ніж батько. Батько та мама зловживають алкоголем, який купляють за гроші батька. Тато його не ображає. Проживати з бабцею в с.Розлучі не хоче. Проживає з дядьком в с.м.т.Нижанковичі, там ходить в школу, його ніхто в сім'ї не ображає. Хоче ходити до школи в м.Старому Самборі. Хоче жити біля батьків. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що відповідачка [PERSON] є його сестрою. Відповідачі вели неправильний спосіб життя, неодноразово до них прибували органи опіки та піклування, внаслідок чого відібрали у них дитину та передали на його утримання. [PERSON] та [PERSON] постійно зловживали та зловживають алкоголем. Сестра запивала настільки сильно, що потім лікувалася в реанімаційному відділенні. Він особисто з сім»єю проживає в с.м.т.Нижанковичі у дружини, бо там вона працює. Син відповідачів хворіє, є підозри на туберкульоз, вимушений його лікувати. Батьки зовсім не цікавляться дитиною, лікуванням дитини. [PERSON] два роки був у 5-му класі. Тепер навчається краще, має вищі бали. Дитина не хоче йти до батьків, коли вони двоє, бо закриваються і п'ють горілку. Дитину він годує і одягає за свої кошти. Коли [PERSON] та [PERSON] перебували у стані алкогольного сп'яніння, то не пускав дитину до них. Для дитини в квартирі [PERSON] та [PERSON] є несприятливі умови для проживання, там сильна сирість та неприємний запах, часто збираються особи сумнівної поведінки та такі, що люблять алкоголь. [PERSON] приходить до дитини тільки в стані алкогольного сп'яніння. Свідок [PERSON], заступник міського голови, в судовому засіданні показав, що неодноразово виходив за місцем проживання [PERSON], [INFO]. Неодноразово бачив, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Батька бачив три рази в стані алкогольного сп'яніння. Неодноразово пропонували [PERSON] звернутися в міську раду з метою її працевлаштування, проте жодного разу вона не з'явилася. В будинку незадовільні житлово-побутові умови проживання. Дитина на даний час доглянута, оскільки проживає в [PERSON]. Свідок [PERSON] в суді показала, що з [PERSON] проживають по сусідству, через дорогу, в минулому разом навчалися в одному класі. [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Неодноразово попадала в реанімацію з білою гарячкою. Чоловік зовсім не займався дитиною, приїжджав тільки на вихідні, давав їй гроші та посилав її за горілкою, разом пили, бив її неодноразово, і знову їхав, це все мало місце в присутності їхнього сина. Порядок в кімнаті наводився тільки тоді, коли мала прийти комісія, кімнату побілила вчора, так як знала, що знову прийде комісія, а минулого тижня була п»яною настільки, що відкривала двері на колінах. Батько з сином зовсім не займається. Дитина тягнеться за матір»ю, але мати умов дитині не може дати, не спроможна із-за зловживання алкоголем, не спроможна її утримувати, дитина часто ходила голодна, дитина росла сама по собі, нікому не потрібна. Вони, як сусіди, допомагали дитині. Були випадки, що відповідачка забороняла дитині брати допомогу, але і сама не давала дитині нічого. З ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, вбачається, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.20 вищевказаної Конвенції - дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Так, держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, за необхідності, направлення до відповідних установ по догляду за дітьми. У ст.4 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що до системи заходів щодо охорони дитинства в Україні входить забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а ч.1 ст. 12 цього Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Також слід звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі Савіни проти України (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року відповідно до якого ... якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу Хазе проти Німеччини (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. ... У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів (див. згадані вище рішення у справах К. і Т., п. 166; Кутцнера, п. 67, та Мозера, п. 70) і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Стаття 11 Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з ст. 9 Конвенції, Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У частині 2 пункту 16 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] повністю погодився із позовними вимогами органу опіки та піклування, не заперечував проти відібрання у нього дитини та стягнення аліментів на її утримання. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачів дитини, у зв'язку з ухиленням їх від виконання обов'язків по їх належному вихованню, догляду та не створенню належним побутових умов, що наразі, буде відповідати їх інтересам. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів, їх матеріальний стан, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, та вважає, та вважає за доцільне стягувати з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, з моменту подачі позову та до його повноліття, що буде відповідати його інтересам та ст. 182 СК України. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити в повному обсязі. Оскільки малолітній [PERSON] більше року проживає з дядьком [PERSON]- рідним братом відповідачки [PERSON], його хресним батьком, та фактично перебуває на його утриманні та вихованні, то аліменти на утримання дитини слід стягувати на користь [PERSON]. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Рішення у частині відібрання дитини допустити також до негайного виконання, що відповідає вимогам п.5 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь держави судовий збір в розмірі розмірі 6800 гривень 00 гривень, тобто по 3400 гривень 00 копійок з кожного.

Outcome: approved