Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

ПАТ ВТБ Банк звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. Вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду, предметом якої є надання кредитних коштів на умовах визначених кредитними договорами, укладеними в рамках цієї угоди і які є невід'ємними частинами, загальний розмір кредитних договорів, укладених в рамках генеральної угоди з врахуванням договору про внесення змін до генеральної угоди від 05.10.2010 року не повинен перевищувати суми еквівалентної 1500000 грн., із строком дії по 07.02.2018 року. В рамках генеральної угоди було укладено кредитний договір від 08.02.2008 року, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 830000 грн. строком до 07.02.2013 року із сплатою 17 % річних. В подальшому було укладено договори, якими вносилися зміни до кредитного договору. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] свої зобов'язань за кредитним договором, сума боргу станом на 14.07.2014 року становить 519850,93 грн. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 08.02.2008 року. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 09.38-24/08-СК від 08.02.2008 року у розмірі 519850,93 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн. Представник позивача Гончарова У.І. у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що 08.02.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено генеральну угоду № 24 (далі -угода), відповідно до п.п.1.1-1.3. якого, банк на положеннях та умовах цієї угоди зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди, і які є невід'ємними частинами, із загальним розміром позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами, що не повинен перевищувати 1500000 грн., за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту, із терміном дії угоди по 07.02.2018 включно (а.с.10-11). 05.10.2010 року сторонами було укладено генеральний договір від 08 лютого 2008 року № 24 в новій редакції (а.с.12-16). 08.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 09.38-24/08-СК (далі-кредитний договір), відповідно предметом якого є надання банком позичальнику грошових коштів в сумі 833000 грн. із строком користування по 07.02.2013 року, та платою за користування кредитом 17 % річних (а.с.17-20). Додатковою угодою №1 від 21.11.2008 року, до кредитного договору були внесені зміни в частині плати за користуванням кредитом: 17 % річних строком з 08.02.2008 року по 02.11.2008 року, 24,5 % річних строком з 03.11.2008 року до 07.02.2013 року (а.с.21). Договором про внесення змін № 2 до вищевказаного кредитного договору від 15.09.2009 року було внесено зміни в частині предмету договору та порядку розрахунку відсоткової ставки, та визначено що на період із 15.09.2009 року по 14.09.2010 року проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 16%, а з 15.09.2010 року і до кінця дії договору - за ставкою 24,5 % (а.с.22-31). Як вбачається із договору про внесення змін № 3 до вищевказаного кредитного договору від 21.06.2010 року, сторонами було внесено зміни до преамбули договору та змінено рахунок банку для виконання боргових зобов'язань (а.с.32-34). Договором про внесення змін № 4 до кредитного договору від 05.10.2010 року, сторонами було внесено зміни до порядку нарахування відсоткової ставки за кредитом, зобов'язань позичальника, прав банку (а.с.35-40). Договором про внесення змін від 27.06.2012 року між сторонами було погоджено нарахування відсоткової ставки у різні періоди користування кредитними коштами та внесено зміни до порядку нарахування відсотків (а.с.41-42). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 09.38-24/08-СК, 08.02.2008 року між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено тристоронній договір поруки № 09.38-24/08-ДП4, згідно якого відповідач [PERSON] поручився перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розумі, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 09.38-24/08-СК від 08.02.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання). Пунктами 4-5 даного договору поруки передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені та інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків (а.с.51). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 6-8) станом на 14.07.2014 року заборгованість становить 519850,93 грн., з яких: 26224,72 - прострочена сума кредиту, 227132,54 грн. поточна заборгованість по кредиту, 29147,42 грн. - пеня за несплату кредиту, 5730,62 грн. - три проценти річних за несплату кредиту, 23388,05 грн. - прострочена заборгованість по процентах, 180646,73 грн. - поточна заборгованість по процентах, 23002,59 грн. - пеня за несплату процентів, 4578,26 грн. - три проценти річних за несплату процентів. З матеріалів справи вбачається, що відповідачам 02.04.2014 року банком було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором (а.с. 58-61). Однак вона була залишена поза увагою. В добровільному порядку зобов'язання виконані не були, кошти на час звернення з позовом до суду не були сплачені. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Статтями 527, 50 ЦК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, доводів позивача не спростували, доказів належного виконання зобов'язань не подали, а тому суд приходить до висновку, що з останніх слід солідарно стягнути 519850,93 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 1827 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved