Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Наприкінці вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що 09 травня 1987 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося, оскільки дружина має сварливий характер, постійно вчиняє скандали, не приймає участі в сімейному житті та участі у веденні домашнього господарства. Починаючи з 2015 року шлюбні відносини між ними припинено, спільний сімейний бюджет не ведуть, а тому позивач переконаний, що підстав для збереження сімї немає та просить суд розірвати шлюб. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] предявила зустрічний позов, який обґрунтовує тим, що з 09 травня 1987 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] [PERSON] веде сімейне господарство разом з дітьми. В свою чергу, [PERSON] не приймає участі ні в оброблянні городу, саду, ні в ремонту будинку та підсобних приміщень. Завдяки дітям утримується майно. Господарство в сімї велось поки [PERSON] не почав пити до безтями та виносити з дому речі. [PERSON] стверджує, що вона кохає свого чоловіка, турбується про його здоровя. Тому просить суд зберегти шлюб між нею та [PERSON], а також оцінити конфлікт з точки зору спільних інтересів та інтересів дітей. У судовому засідання позивач та його представник [PERSON] підтримали первісний позов та наполягали на його задоволення, проте заперечували проти задоволення зустрічного позову. Відповідач та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову, проте підтримали зустрічний позов та наполягала на його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісного позову та відсутність підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом. Судом встановлено, що 09 травня 1987 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. У відповідності до положення ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положення ч.1 ст.110, ч.1 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем та відновлювати відносини. При цьому, судом критично сприймаються доводи відповідача та її представника [PERSON] стосовного того, що шлюб необхідно зберегти з точки зору як її власних інтересів, так і інтересів [PERSON], а також їхніх спільних дітей. Оскільки, з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні встановлено, що він не бажає проживати з [PERSON] Крім цього, фактично на даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільно господарства не ведуть. При цьому, судом не встановлено підстав для врахування інтересів дітей при вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки діти вже досягли повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Так, судом вживались заходи для примирення сторін, зокрема розгляд справи відкладався на тривалий строк саме з метою надання сторонами часу для досягнення згоди один з одним та примирення. Незважаючи на це, примирення сторонами досягнуто не було. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом. Тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 09 травня 1987 року, зареєстрований виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, слід розірвати. В свою чергу, у задоволенні вимог за зустрічним позовом [PERSON] належить відмовити, оскільки позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом є взаємовиключними. На підставі викладеного та

Outcome: approved