Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, в якому вказав, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг у сумі 6597,93 грн. за період з 12.12.2015 року по 01.01.2019 року, спожито 6700 кВт.год., що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та витягом з програми «Побут». Простить стягнути з відповідача борг за спожиту електричну енергію у розмірі 6597,93 грн. та витрати по оплаті судового збору. 16.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з початку листопада 2017 року до початку 2020 року він не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки у цей час знаходився на заробітках за межами території України і не міг повідомляти будь-яких даних про кількість спожитої електричної енергії. Вважає. що позовні вимоги позивача за період з 12.12.2015 року по 11.02.2018 року заявлені поза межами строку позовної давності. Просить застосувати загальний строк позовної давності до вимог про стягнення боргу за період з 12.12.2015 року по 11.02.2018 року. Щодо інших позовних вимог за період з 12.02.2018 року по 01.01.2019 року, вважає, що неможливо сітко визначити обсяг електроенергії, яка могла бути спожита відповідачем за спірний період, адже фактично покази електроенергії у вказаний період позивачем не знімались, технічний огляд приладу не проводився, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні таких вимог у повному обсязі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відносини між Енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються договором купівлі-продажу, оскільки електрична енергія є товаром. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. № 1357, із наступними змінами та доповненнями та Правилами роздрібного ринку електричної енергії,які затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312. Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.02.2021 року № 01-71/2341. ПАТ «Запоріжжяобленерго» постачає електричну енергію на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] за зареєстрованим місцем проживання відповідача. [PERSON] є споживачем електричної енергії за вказаною адресою, з ним був укладений договір та саме на нього відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач обов`язки по сплаті за використану електроенергію не виконує належним чином, у зв`язку з несплатою виставлених рахунків, за період з 12.12.2005 року по 01.01.2019 року виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у кількості 6700 кВт.год. на загальну суму 6597,93 грн., яка не сплачена відповідачем, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальній обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Позивачем, на підтвердження, того, що відповідачем не виконуються обов`язки по сплаті за використану електроенергію, у зв`язку з чим утворився борг у сумі 6597,93 грн., надано копію роздруківки особового рахунку відповідача з програми «Побут»; копію роздруківки з програми «Побут», вкладка «Нарахування»; копію роздруківки з програми «Побут», вкладка «Платежі». Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Останній платіж за особовим рахунком № [NUMBER] здійснений 16.09.2016 року у розмірі 100 грн., остання субсидія 30.04.2017 року у розмірі 93,11 грн. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності, з урахуванням строків здійснення платежів за комунальні послуги. Підстав для поновлення строку позовної давності суд не вбачає, оскільки позивач не було заявлено таке клопотання та не надано доказів поважності його пропуску. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги у межах строків позовної давності, а саме, з 12.02.2018 року по 01.01.2019 року в розмірі 2170,44 грн., у решті позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial