Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Наприкінці серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. До початку розгляду справи по суті позивач змінив підставу та предмет позову, подавши до суду уточнену позовну заяву, в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок за №340 від 14 липня 1989 року, на житловий будинок №38 по вул. Шевченка в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, видане на основі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів за №15 від 24 січня 1989 року. В обґрунтування даного позову [PERSON] вказав, що 25 січня 1978 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №38 по вул. Шевченка в с. Вороньків Бориспільського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті батька 23 серпня 1978 року державний нотаріус видала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, згідно якого ? частина спадкового будинку належить його матері [PERSON] як спільне майно подружжя. Крім цього, на іншу частину будинку, державний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину відповідно до якого за [PERSON] та матірю визнано по ? частині права власності на спірний будинок. 15 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON] За життя матір склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON] Незважаючи на це, державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? будинку у звязку з тим, що на запит нотаріуса КП БРР БР «БТІ» надало довідку про технічні показники нерухомого майна №941 від 09 грудня 2014 року, відповідно до якої будинок №38 по вул. Шевченка в с. Вороньків належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок за №340, видане на основі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів за №15 від 24 січня 1989 року. Вдома позивач знайшов дане свідоцтво, відповідно до якого весь будинок належить його матері [PERSON], але в двох місцях імя «Фекла» написано олівцем, а на зворотній стороні свідоцтва відсутній підпис начальника бюро та відсутня печатка. У звязку з цим нотаріусом і була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. Тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання даного свідоцтва про право власності на будинок недійсним. Представник позивача [PERSON] у судове засіданні не зявився, подав заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник Вороньківської сільської ради до суду не зявився. Сільський голова [PERSON] направив до суду лист, яким просив розглянути справу без представника сільської ради та зазначив, що заперечень проти позову не має. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 1978 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори 23 серпня 1978 року було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя згідно якого ? частина спадкового будинку належить матері позивача [PERSON] як спільне майно подружжя (а.с.16). Крім цього, на іншу частину будинку, нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину відповідно до якого за позивачем та його матірю визнано по ? частині права власності на спірний будинок (а.с.17). 15 травня 2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її імя (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, у відповідності до ст.1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, що складається зокрема із 1) ? частини житлового будинку №38 по вул. Шевченка в с. Вороньків Бориспільського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами; 2) земельної ділянки площею 0,1046 га, що належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №325423 від 05 листопада 2008 року; 3) земельної ділянки площею 2,3366 га, що належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №325811 від 05 листопада 2008 року; 4) земельної ділянки площею 0,0246 га, що належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №325994 від 05 листопада 2008 року; 5) грошового вкладу в ТВБВ № 10026/0903 АТ «Ощадбанк». За час свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23 липня 2008 року секретарем виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району, відповідно до якого заповіла все своє майно своєму синові [PERSON] (а.с.6). На зазначені вище земельні ділянки та грошовий вклад державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? житлового будинку було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1197/02-31 від 23 липня 2015 року (а.с.20). Вказану постанову державний нотаріус [PERSON] обґрунтувала тим, що КП БРР БР «БТІ» надало довідку про технічні показники нерухомого майна №941 від 09 грудня 2014 року, відповідно до якої будинок №38 по вул. Шевченка в с. Вороньків належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок за №340, видане на основі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів за №15 від 24 січня 1989 року. При цьому в зазначеному свідоцтві на першій та зворотній сторінці імя «Фекла» виконано олівцем, а також на зворотній частині свідоцтва відсутня печатка та підпис начальника БТІ. Згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ч.2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язані з його недійсністю. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності №340, видане 14 липня 1989 року Бориспільським райвиконкомом, [PERSON] Григорівні належить цілий житловий будинок. При цьому на зворотній стороні свідоцтва зазначені відомості, що вказаний будинок був зареєстрований в Бориспільському БТІ за [PERSON] Григорівною 14 липня 1989 року в реєстрову книгу №2 під №336. Проте, в даному свідоцтві відсутня печатка та підпис начальника БТІ, а також імя власника [PERSON] дописано олівцем. Таким чином, слід дійти висновку, що вказане свідоцтво про право власності не відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок за №340 від 14 липня 1989 року, видане на основі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів за №15 від 24 січня 1989 року. Крім цього, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, тому судовий збір у розмірі 3163 гривень 14 копійок, підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: approved