Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.06.2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та фізичною особою громадянином України [PERSON] укладений кредитний договір № 490074276., відповідно до умов якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 11959,15 доларів США на строк 72 місяці до 02.06.2014р. зі сплатою 14,49 % річних, а відповідач зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але у порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29.04.2016р. має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 9 756,14 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 245 723,30 грн., за відсотками 3 310,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день розрахунку складає 83 385,04 грн. Згідно рішення Постійного діючого Третейського суду при Всеукраїнській Організації «Всеукраїнський фінансовий світ» № 813-3/90 від 11.05.2010р. з відповідачів стягнуто заборгованість у сумі 104042,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 82042,30 грн., по відсотках у сумі 5313,45 грн., та пені у сумі 16686,50 грн. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 02.06.2008р. укладений договір поруки № 490074276-П між банком та [PERSON], відповідно до якого поручитель поручилася за виконання позичальником обовязків, які виникли або можуть виникнути за кредитним договором. У зв'язку з порушенням боржником своїх обов'язків банк просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по відсотках у сумі 78 071,59 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснюючи, що відповідачі до цього часу заборгованість за кредитом не погасили, рішення Третейського суду не виконується і відповідачі повинні відповідати солідарно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розмірі заборгованості за кредитом не заперечував та пояснив, що сплатив кредит повністю, але відсотки за користування кредитом не має змоги сплати у звязку з відсутністю коштів і тому він згоден на продаж автомобіля, на який на даний час накладений арешт, в рахунок погашення боргу. Суд вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних\~ заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.06.2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк», який перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк», та фізичною особою громадянином України [PERSON] укладений кредитний договір № 490074276, відповідно до умов якого [PERSON] надано кошти у кредит у сумі 11959,15 доларів США під номінальну процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,49 % з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій, -02.06.2014р. (а.с. 5-7). Пунктом 2.8 кредитного договору встановлено порядок повернення кредиту, сплати процентів, комісійної винагороди та інших платежів за договором, а саме: відповідач зобовязався здійснювати платежі щомісячно, рівними частками відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до договору та його не відємною частиною в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 8, 9). Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується випискою з особового рахунку від 29.04.2016р. (а.с. 25). Відповідач у порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 29.04.2016р. має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 9756,14 доларів США, яка за курсом НБУ на дату розрахунку складає 245723,30 грн., за відсотками 3310,70 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 83385,04 грн., Згідно рішення Постійного діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» № 813-3/90/10 від 11.05.2010р. за кредитним договором № 490074276 від 02.06.2008р. стягнуто заборгованість у розмірі 104042,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 82042,30 грн., заборгованості по відсотках у сумі 5313,45 грн. та пені у сумі 16686,50 грн. Таким чином, станом на 29.04.2016р. [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 4871795,33 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам у розмірі 78071,59 грн. та пені у розмірі 4793723,74 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 24). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 02.06.2008 року банк та фізична особа громадянин України [PERSON] уклали договір поруки № 490074276-П. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачам 18.05.2016р. направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана (а.с. 18-20). Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, банк вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 29.04.2016р. становить 78071,59 грн. (заборгованість по відсоткам на 29.04.2016р. у сумі 83385,04 грн. заборгованість по відсоткам стягнута за рішенням Третейського суду у сумі 5313,45 грн. = 78071,59 грн.). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Згідно вимог ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в кредитному договорі. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На виконання умов Договору відповідачу 24.11.2015р. направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але вимога відповідачем не виконана (а.с. 25, 26-28). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Альфа-банк». Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Не виконуючи належним чином зобовязання за договором, відповідачі порушили зазначені норми законодавства та умови кредитного договору. Враховуючи викладене, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved