Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В уточненому позові зазначається, що 31 серпня 2007 року між відповідачем та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 015-Р/001107, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 5 000,00 (п'ять тисяч) доларів США. Для обслуговування даного кредитного договору було використано картковий рахунок (договір №015-Р/001107 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 30.08.2007 р.). При укладенні кредитного договору відповідач відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України прийняв на себе зобов'язання повернути кредит до 27.08.2009, р. (п.п. 2.1, 3.2) та сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом, згідно ставки 15,0% процентів річних. У випадку невиконання позичальником зобов'язання по зменшенню позичкової заборгованості, зазначеного в даному пункту, настають наслідки, передбачені п. 3.2, 3.3, 6.1 цього договору. Оскільки відповідач допускав неодноразове порушення графіку зниження розміру кредитного ліміту, і в добровільному порядку не усунув вказане порушення, Банк був змушений звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення коштів, отриманих за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2010р. по справі № 2-8343/2010р. було стягнуто заборгованість за кредитним договором. В 2013 р. відповідачем було проведено часткове погашення заборгованості, проте не сплачено заборгованість в повному обсязі. Але відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків, що відповідно до ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань. У п.п. 6.1 Кредитного договору вказано, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, відповідач повинен сплатити Позивачу пеню із розрахунку 60% від простроченої суми за кожний день прострочення (ґрунтується на положеннях ст. ст. 549-551 ЦК України). Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 015-Р/001107 від 31.08.2007 р. станом на 21.05.2014 р. складає: - заборгованість по відсоткам по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 1 845,85 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) доларів США 85 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2014р. еквівалентно 21 639,29 (двадцять одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) грн. 29 коп. Зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не в повному обсязі виконав свої обов'язки за укладеним кредитним договором, не сплатив нараховані відсотки по простроченій заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до п.п. 2.1, 3.2 сторони прийшли згоди про те, що відповідач зобов'язаний був повернути борг по кредиту до 27.08.2009 р., отже договір вже вважається припиненим, а тому просив застосувати позовну давність до позовних вимог. Крім того, зазначив, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2010 року з відповідача вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 91 105, 07 грн., яку він погасив, що підтверджено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним погашенням боргу. Таким чином представник відповідача вважає, що у позивача відсутні будь-які підстави для стягнення з відповідача додатково будь-яких нарахувань. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31.08.2007 року між відповідачем та позивачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 015-Р/001107, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 5 000,00 (п'ять тисяч) доларів США. Для обслуговування даного кредитного договору було використано картковий рахунок (договір №015-Р/001107 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 30.08.2007 р.). Свої зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконував у зв'язку з чим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2010 року з відповідача було стягнуто на користь банка 91105, 07 грн. Зазначену суму з відповідача було стягнуто у примусовому порядку, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2013 р. у зв'язку з повним погашенням боргу. Після цього відповідач продовжував ухилятись від своїх обов'язків за вказаним кредитним договором та не сплачував відсотки, у зв'язку з чим станом на 21.05.2014 р. має заборгованість, яка складається з заборгованості по відсоткам по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 1 845,85 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) доларів США 85 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2014р. еквівалентно 21 639,29 (двадцять одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) грн. 29 коп. П.п. 6.1 Кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, відповідач повинен сплатити Позивачу пеню із розрахунку 60% від простроченої суми за кожний день прострочення (ґрунтується на положеннях ст. ст. 549-551 ЦК України). До посилань представника відповідача про необхідність застосувати до позовних вимог позовну давність суд ставиться критично, оскільки в договорі не визначено строк припинення дії договору. Позивач хоч і сплатив борг за кредитним договором, але нараховані проценти за користування не сплачував. Після закінчення виконавчого провадження по стягненню заборгованості залишився несплаченим борг по відсоткам по простроченій заборгованості, який відповідач також повинен сплатити позивачу, згідно умовам укладеному між ними договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.ст.546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved