Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 14 листопада 2003 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила доньку, [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис №768 та видано свідоцтво серія [NUMBER] . За рішенням Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 2-7008/2010 від 03.11.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 09.03.2016 року за рішенням Лисичанського міського суду у справі №415/7060/15-ц, [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] . [PERSON] , після розірвання шлюбу між батьками, а саме з кінця 2010 року почала мешкати у належній позивачу квартирі [ADDRESS] . На сьогодні онука позивача, [PERSON] , зареєстрована теж за зазначеною адресою. [PERSON] є інвалідом дитинства, якій встановлено діагноз «муковісцидоз», та вона потребує три рази на рік проходити курс лікування за кордоном, бо в Україні не має відповідних лікарських препаратів для ефективного лікування хвороби. Починаючи з 2016 року, відповідач по справі перестав займатись вихованням своєї доньки, та приділяти їй належну увагу (забезпечувати життєво необхідне постійне лікування) на проходження якого потрібно багато коштів. В свою чергу відповідач почав пиячити, та взагалі припинив будь які стосунки зі своєю донькою. Для лікування онуки позивача, [PERSON] , її потрібно вивозити за кордон, а саме у м. Москву РФ, де в медичному центрі лікарі вимагають присутність при лікуванні батька дитини, що відповідач забезпечити не може. Відповідач не зважає на загрозу життю та здоров`ю своєї рідній дитині, а позивач в свою чергу не є опікунок своєї онучки та не має змоги самостійно займатись лікуванням, дитини без згоди батька дитини. На даний час місце перебування відповідача по справі [PERSON] позивачу не відомо. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час, (фінансування лікування дитини робиться за рахунок позивача) не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Викладене вище, свідчить що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, останні чотири роки не цікавився її життям взагалі, не відвідував і не відвідує доньку вдома, у шкільному закладі, у лікарні. У зв`язку з вищенаведеним позивач просила суд позбавити [PERSON] , батьківських прав у відношенні його доньки, [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 31.03.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/1665/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 20.05.2020 року відповідач надав письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, позов визнав. 02.06.2020 року представник третьої особи надала письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без участі їх представника. 03.06.2020 року позивач надала письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає відповідача таким, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, він не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратив до дитини інтерес. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, надала до суду висновок органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та не заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 10.02.2017 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 768. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю дитини записана [PERSON] . Згідно з заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області № 2-7008/2010р. від 03.11.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області № 415/7060/15-ц від 09.03.2016 року, позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] [INFO] . Згідно з характеристикою №54 від 27.02.2020 року, наданою КЗ «Лисичанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №30 Лисичанської міської ради Луганської області», [PERSON] навчається в даній школі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, відповідальна, працелюбна учениця. Володіє навчальним матеріалом на високому та достатньому рівні. [PERSON] проживає з бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Бабуся опікується вихованням та навчанням онуки: створила всі умови для дівчини. Батько не цікавиться навчанням та вихованням доньки, не проживає з нею, про що зазначено в акті житлово-побутових умов. Жодного разу за 6 років не був присутнім на батьківських зборах, не телефонував класному керівникові. Згідно з довідкою ЛКК №1452 від 26.02.2020 року, наданою Комунальним некомерційним підприємством Лисичанської міської ради «Центр медико-санітарної допомоги №2» [PERSON] в тому, що вона знаходиться під диспансерним наглядом в амбулаторії 4 КНП «ЦП МСД №2» з діагнозом муковісцидоз змішана форма. Догляд за дитиною та її лікування здійснює бабуся, [PERSON] . Згідно з довідкою № 99 від 02.03.2020 року, наданою Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора» № 5 [PERSON] про те, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою проживаю онука, [PERSON] , батько [PERSON] з донькою не проживає. Згідно з висновком ЛКК №488 від 18.10.2019 року, наданого Луганською обласною дитячою лікарнею [PERSON] [INFO] має діагноз: муковісцидоз, змішана форма, важкий перебіг. Має право на отримання державної соціальної допомоги строком до 18 років. Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , [PERSON] призначена державна соціальна допомога як дитині-інваліду до 18 років. Згідно з довідкою № 4984 від 28.02.2020 року, наданою Управлінням адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 23.12.2008 року, посвідченим Лисичанською міською радою Відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі згідно з розпорядження від 23.12.2008 р. №1350, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до штамку зареєстрована право власності в БТІ за №26190892 від 22.01.2009р. Згідно з висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1894/01-16 від 02.06.2020 року, Орган опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 70 від 03.03.2020 року про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 420,40 грн., а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 420,40 грн..

Outcome: approved