Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі «Мелітопольського міського району електричних мереж» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за використану електричну енергію. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між відповідачем [PERSON] та позивачем існують договірні відносини з користування електричної енергії на підставі Договору про користування електричною енергією № 1510101 від 22.10.2008р. На імя відповідача відкритий особовий рахунок № 1510101, на підставі якого здійснюється постачання електроенергії споживачу, користування електроенергією споживачем та оплата постачальнику вартості використаної електроенергії за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не сплачує кошти за спожиту електроенергію, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 2315,43грн., пеня в сумі 1098,41грн., 3% річних в сумі 90,28грн., інфляційні нарахування в сумі 423,56грн. Тому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 2315,43грн., пеня в сумі 1098,41грн., 3% річних в сумі 90,28грн., інфляційні нарахування в сумі 423,56грн та судові витрати які він поніс при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує проти розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.1 ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, 22.10.2008 року між ПАТ «Запоріжжобленерго» в особі Мелітопольського міського РЕМ (ММРЕМ) та споживачем [PERSON] був укладений Договір про користування електричною енергією № 1510101 на підставі якого ММРЕМ відкрив особовий рахунок побутового споживача № 1510101 на ім'я [PERSON] та проводив постачання електричної енергії на об'єкт Відповідача, який розташований за адресою: 72313, [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п.1. договору Енергопостачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачу електричну енергію у необхідних, йому обсягах відповідно до потужності 9 кВт електроустановок Відповідача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Відповідач зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Згідно п.9.5 договору споживач електричної енергії зобов'язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до п. 14 цього Договору. Згідно п.14 договору, оплата спожитої електричної енергії здійснюється споживачем на підставі розрахункових документів, наданих енергопостачальником відповідно до фактичних показів приладу обліку. Оплата спожитої електроенергії здійснюється протягом календарного місяця у якому отриманий розрахунковий документ. У разі несплати за спожиту електричну енергію до останнього дня місяця в якому отриманий розрахунковий документ, Відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день затримки платежу, але не більше 100 % загальної суму боргу. Згідно п.42 «Правил користування електричною енергією для населення» (ПКЕЕН) затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999р., споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 48 ПКЕЕН встановлено, що побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Згідно довідки №54-33/2456 від 13.12.17р. в період часу з 07.05.2014 року по 23.06.2017 року Відповідачем було спожито 4065,00 кВт/год електричної енергії на загальну суму 2315грн. 43коп.(а.с.15). Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.25 «ПКЕЕН» затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999р., встановлено, що за несвоєчасну оплату електричної енергії понад термін, обумовлений Договором, побутовий споживач сплачує неустойку (пеню) згідно з законодавством та Договором. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов'язання по сплаті спожитих послуг виконує неналежним чином, а тому його заборгованість за спожиту електроенергію становить: 2315,43грн. - заборгованість за спожиту електроенергію; пеня в сумі 1098,41грн., 3% річних в сумі 90,28грн., інфляційні нарахування в сумі 423,56грн.(а.с.6-14). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, те, що відповідач не належно виконує свої зобовязання по сплаті за послуги по постачанню електричної енергії, заборгованість на даний час не погашена, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості, пеню, 3% річних та інфляційні нарахування. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1600грн.00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved