Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Наприкінці серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 54,5 га з кадастровим номером 3220886400:03:006:0054, цільове призначення - для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташовується на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами під [ADDRESS] . 12 червня 2018 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, заповів [PERSON] земельну ділянку площею 54,5 га, яка розташована на території Рогозівської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер 3220886400:03:006:0054. Вказаним заповітом охоплена лише частина майна, яка належала спадкодавцю на час його смерті. [PERSON] у встановленому порядку звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В. з письмовою заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та з волевиявленням щодо здійснення права на спадкування і прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] Інші спадкоємці за законом, діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Незважаючи на це, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану земельну ділянку та виробничий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 54,4947 га з кадастровим номером 3220886400:03:006:0054 з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташовується на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами під [ADDRESS] , та складаються з приміщення для зберігання зерна, сіносховища (навіс), будівлі авто-гаражу, сушки для зерна, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Сторони у підготовче засідання не з`явилися. Вони подали заяви про розгляд цивільної справи за їхньої відсутності. Крім цього, представник позивача [PERSON] зазначив, що підтримує позов та просить суду його задовольнити. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] - позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Провівши підготовче засідання, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачами позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я (а.с.11). 12 червня 2018 року [PERSON] склав заповіт як особисте розпорядження на випадок свої смерті, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Віценко В.О., зареєстрованого в реєстрі за №344. На підставі якого земельну ділянку площею 54,5 га, яка розташована на території Рогозівської сільської ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, надану для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим номером 3220886400:03:006: 0054 , заповів своїй дружині [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1273 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. З копії матеріалів спадкової справи №10/2018, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В., вбачається, що 17 жовтня 2018 року [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та одночасно про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.72). Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про їхнє народження (а.с.26,31). Вони подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.80,96). Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Незважаючи на це, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 54,4947 га з кадастровим номером 3220886400:03:006:0054 з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташовується на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами під [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Про що отримала лист приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В. №37/01-16 від 08 серпня 2019 року з роз`ясненням права на звернення до суду за захистом своїх спадкових прав (а.с.32). Встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] належала земельна ділянка площею 54,4947 га з кадастровим номером 3220886400:03:006:0054, цільове призначення - для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області Дана обставина підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №000004, виданого 12 жовтня 1994 року Бориспільською районною радою, та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04 жовтня 2018 року (а.с.43-44,103-107). Проте, оригінал вказаного державного акту на право приватної власності на землю був втрачений ще за життя [PERSON] та не може бути відновлений. Зважаючи на те, що чинним законодавством не передбачений порядок відновлення втраченого державного акту на право приватної власності на землю. Крім цього, [PERSON] також належав виробничий будинок під [ADDRESS] . Комплекс споруд: сіносховище, приміщення для зберігання зерна, авто-гараж, сушка для зерна, побудований у 1990 році [PERSON] , згідно довідки Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області №308 від 02 травня 2018 року та технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого ТОВ «КДН «Крок назустріч» (а.с.33,34-42). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України та ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація споруд, призначених для виконання спеціальних технічних функцій. Проте виникнення права власності на споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дана обставина перешкодила нотаріусу видати позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою або у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. З огляду на це, суд вважає допустимим визнати за [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку та виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved