Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON]про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Мати - [PERSON] ніде не працює, веде паразитичний спосіб життя, вихованням дітей не займалась, розпорядження голови Ізмаїльської районної державної адміністрації, у зв'язку з чим розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації 559/А-2016 від 02.11.2016 р. дитину влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. Відповідач дитину в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини відвідує, проте умов для повернення її в сім'ю не створила В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Представник третьої особи - Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, у судове засідання не з'явився,про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 18.04.2015 року серії [NUMBER], виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.5). Відомості про батька в свідоцтво про народження [PERSON], внесені згідно ч.1 ст. 135 СК України. Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації 04.08.2017 р. дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] оскільки відповідач не створив умов для проживання дитини, будинок перебуває в занедбаному стані, на деяких вікнах розбите скло, відсутній запас харчів, речі першої необхідності, подвір'я заросло травою. Умов для повернення дитини в сім'ю немає (а.с.4). За місцем проживання Старонекрасівською сільською радою відповідач [PERSON] характеризується негативно, вживає спиртні напої, не працює, веде паразитичний спосіб життя, вихованням дітей не займалася сім'я не благополучна. (а.с. 15). З відповідачем [PERSON] службою у справах дітей 02.11., 2016 р., 03.04.2017 р проводилися бесіди про виконання батьківських обов'язків (а.с.12, 13), а також проводилися обстеження умов проживання 02.11.2016 р., 04.07.2017 р. (а.с. 11, 14). Відповідно до даних розпорядження сільського голови Старонекрасівської сільської ради № 110/С від 02.11.2016 р., було прийняте рішення відібрати у [PERSON] малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Розпорядженням голови Ізмаїльської районної державної адміністрації № 559/А-2016 від 02.11.2016 р. малолітню дитину відповідача [PERSON]: [PERSON], [INFO] влаштована до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення (а.с. 10). Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.191 СК України аліменти стягуються з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач самоусунулася від виховання та утримання дитини, не цікавляться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], та стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна або державного закладу, в якому перебуватиме дитина, з 01.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. При розподілі витрат по справі суд керується загальними правилами ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved