Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог [INFO] помер двоюрідний брат позивача [PERSON] [PERSON] та залишив після себе спадок (житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та земельну частку (пай) у розмірі 2,2 в умовних кадастрових гектарах). Позов мотивовано тим, що на момент відкриття спадщини позивач перебував за межами України і про смерть двоюрідного брата не знав. Користуючись цим, рідний брат позивача, - [PERSON] (відповідач) звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання за ним права власності на спадкове майно, не врахувавши юридичні інтереси і права [PERSON] на спадкове майно та не залучив його як сторону у справі. У зв`язку з тривалим перебуванням позивача поза межами України (з 2002 року до 18.05.2014 року), він пропустив встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини та не підтвердив ступінь родинних відносин з померлим, внаслідок чого, державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 02 березня 2015 року Монастириським районним судом Тернопільської області у справі №603/907/14-ц винесено рішення на користь [PERSON] , яким встановлено факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , а саме, що [PERSON] є тіткою [PERSON] і встановлено, що позивач [PERSON] є двоюрідним братом спадкодавця [PERSON] . А також визначено додатковий строк шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі вказаного рішення [PERSON] звернувся до Монастириської державної нотаріальної контори (державний нотаріус Войташек В.І.) із заявою про прийняття спадщини, проте 11 червня 2019 року державним нотаріусом Войташеком В.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно та на земельну частку пай. Рух цивільної справи в суді Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 12.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 24.09.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області за заявою відповідача [PERSON] провадження по справі зупинено до вирішення цивільної справи №603/907/14-ц, що розглядається в порядку цивільного судочинства в Тернопільському апеляційному суді. Обов`язок повідомити Монастириський районний суд Тернопільської області та учасників справи про результати розгляду даної цивільної справи покладено на відповідача [PERSON] . Відповідачем [PERSON] через канцелярію Монастириського районного суду Тернопільської області подано заяву про долучення до справи постанови Тернопільського апеляційного суду від 29.10.2019 року ухваленої за результатами розгляду цивільної справи №603/907/14-ц. 13.11.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області поновлено провадження по даній цивільній справі у відповідності до ч. 1 ст. 254 ЦПК України. 29.12.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 15.03.2021 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області в задоволенні заяви (клопотання) [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В.І. та державний реєстратор Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області Котелянець Г.Я. про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на Ѕ спадкового майна відмовлено. Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] в судовому засіданні 12.01.2021 року позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав та пояснив, що через порушення відповідачем спадкових прав [PERSON] , останній позбавлений права власності на Ѕ спадкового майна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявне подане ним клопотання про розгляд цивільної справи за його відсутності, проти позовних вимог позивача заперечує. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В.І. в судовому засіданні 12.01.2021 року пояснив, що 03.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] , однак йому було роз`яснено про\~пропуск строку для прийняття спадщини\~та необхідність підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Також державний нотаріус звернув увагу суду на те, що 11.06.2019 року позивач повторно звернувся в нотаріальну контору із документами для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , під час опрацювання яких було виявлено, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та на земельну частку пай, тому видати свідоцтво про право на спадщину було неможливим. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області Котелянець Г.Я. в судове засідання не з`явилась, письмових пояснень чи відзиву по даній справі до суду не подавала. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Встановлені судом обставини З наданих\~суду позивачем\~копій документів\~встановлено,\~що [INFO] помер\~спадкодавець \~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~смерть серія\~ [NUMBER] ,\~яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 10.07.2014 року (т. 1 а.с.11) та залишив після себе спадок (житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та земельну частку (пай) у розмірі 2,2 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в спілці селян «Прогрес» в м. Монастириська Тернопільської області). В березні 2012 року відкрилась спадщина після смерті [PERSON] Монастириською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 50 за 2012 рік щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подано відповідачем по даній справі [PERSON] . Станом на 30 грудня 2014 року нотаріальною конторою не видавались свідоцтва про право на спадщину. Дані про інших спадкоємців в спадковій справі відсутні, що підтверджується листом від 31.12.2014 року №1310/01-16 (т. 2 а.с. 66-82) Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2013 року позов відповідача [PERSON] до Монастириської міської ради Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Встановлено факт родинних відносин між померлою [PERSON] та померлим [PERSON] , а саме те, що [PERSON] є тіткою [PERSON] , а [PERSON] є двоюрідним братом спадкодавця [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] ; земельну частку (пай) у розмірі 2,20 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в спілці селян «Прогрес» в місті Монастириська Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Указане рішення суду набрало законної сили. Між тим судом встановлено, що 03.04.2015 року позивач у цій справі [PERSON] звернувся до Монастириської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.15 том 1), на що отримав роз`яснення державного нотаріуса Войташека В.І. про неможливість прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до нотаріальної контори в термін до шести місяців, тобто до 14.03.2012 року та не подав докази родинних стосунків із померлим (а.с.16 том 1). У грудні 2014 року позивач у цій справі звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області із позовом\~до Монастириської міської ради та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який уточнив у процесі розгляду справи, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті [PERSON] та бажає прийняти спадщину, однак, йому було відмовлено державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк він не подав заяву про прийняття спадщини та не підтвердив ступінь родинних відносин з померлим. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2015 року позов [PERSON] задоволено. Встановлено факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] , та померлим [INFO] [PERSON] , а саме, що [PERSON] є тіткою [PERSON] та про те, що [PERSON] є двоюрідним братом спадкодавця [PERSON] (т. 1 а.с.21-22). Також визначено [PERSON] додатковий строк - шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] .. Разом з тим, постановою Монастириської державної нотаріальної контори від 11 червня 2019 року № 345/02-31 було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна по причині відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно та наявності визнання права власності на спадкове майно за іншим спадкоємцем та відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку пай (т. 1а.с.23). Окрім цього судом встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року задоволено апеляційну скаргу відповідача по цій справі [PERSON] і скасовано рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2015 року в частині визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що [PERSON] не надав суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а факт його перебування у Великобританії сам по собі не свідчив про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування поза межами України не позбавляло [PERSON] можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Великобританії (т. 1 а.с. 78-81). Указане рішення апеляційної інстанції залишено без змін постановою ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 26 листопада 2020 року. Таким чином судом установлено, що позивач [PERSON] спадщину не прийняв, адже із завою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернувся поза межами встановленого законодавством строку. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином суд під час вирішення спору, повинен з`ясувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу в правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання. Тобто суд насамперед повинен вияснити сам факт наявності чи відсутності в особи суб`єктивного права, адже у випадку його відсутності говорити про його порушення, оспорення чи невизнання недоцільно. Право на захист є похідним від основного суб`єктивного цивільного права і не може існувати без останнього. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем. Іншими словами, якщо особою не доведено указаних вище обставин, то їй має бути відмовлено у захисті. Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що предметом спору у цій справі є визнання за позивачем права власності на Ѕ спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Підставою для звернення особи до суду є порушення, оспорювання або невизнання спадкових прав особи або неможливість оформлення цих прав у нотаріальному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину (стаття 1269 ЦК України). Отже визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують дійсні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виникнення спадкових правовідносин закон пов`язує з відкриттям спадщини. З цього часу визначається коло спадкоємців, що закликаються до спадкування, і склад спадкового майна. З цього дня починається перебіг строку на прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Незалежно від часу\~прийняття спадщини\~вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК). Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про\~прийняття спадщини.\~Заява про\~прийняття спадщини\~подається спадкоємцем особисто. Для\~прийняття спадщини\~встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для\~прийняття спадщини\~визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається таким, що не прийняв її, тобто не набув суб`єктивного спадкового права, яке маже бути захищене у разі порушення цього права, оспорення чи невизнання. Тому позивачами за позовом про визнання права власності у порядку спадкування можуть виступати спадкоємці померлого, які прийняли спадщину або є такими, що прийняли спадщину в силу прямої вказівки про це у законі (частини третя і четверта статті 1268 ЦК України). Із вищевикладеного слідує висновок, що ймовірний спадкоємець, який не прийняв спадщину, не вправі подавати позов про визнання права власності у порядку спадкування, адже така особа не набула суб`єктивного права, що охороняється законом. Саме такої позиції дотримується усталена судова практика, підтвердженням цього є положення пункту 3.1 листа ВСС України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у якому вказано, що\~якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.\~Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права, а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. Разом з тим, як установлено судом, позивач у справі після померлого [INFO] [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки звернувся із заявою про таке прийняття поза межами встановленого законодавством строку. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову про визнання права власності на Ѕ спадкового майна [PERSON] , позаяк в ході судового розгляду встановлено, що позов подано спадкоємцем, який спадщину не прийняв, а відтак не набув суб`єктивного права яке намагається захистити. При вирішенні даної справи суд ураховує преюдиційність встановлених постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року по цивільній справі №603/907/14-ц обставин. Згідно із указаним судовим актом рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2015 року в частині визначення позивачу по цій справі - [PERSON] додаткового строку шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові [PERSON] відмовлено. 26 листопада 2020 року Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду залишив вищевказану постанову Тернопільського апеляційного суду без змін. Судові витрати Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи що у позові відмовлено, судовий збір сплачений позивачем відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed