Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

ПАТ КБ «Правекс-банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 06.04.2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №07006-008/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 16150,00 дол.США зі сплатою 12% річних. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 90,00 дол.США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п.4.2 кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору. 04.01.2006 року з метою реструктуризації поточної заборгованості за кредитним договором між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору. Проте, станом на 27.05.2016 року [PERSON] неналежним чином виконуються зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 22251,39 дол.США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 10017,96 дол.США; заборгованість за процентами - 5047,65 дол.США; неустойка (пеня) за кредитом - 4230,75 дол.США;неустойка (пеня) за процентами - 2955,03 дол.США. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов`язання [PERSON] як позичальником, 06.04.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що за його умовами поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником за кредитним договором. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором №07006-008/05Р від 06.04.2005 року у розмірі 16614,99 дол.США та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 30.08.2016 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2017 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинській В.Е. Заочним рішенням суду від 17.07.2017 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою суду від 18.12.2019 року заочне рішення за цивільною справою №766/7565/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 17.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про застосування строку позовної давності. Зазначили, що дані позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки до даного спору слід застосувати позовну давність. З метою погашення заборгованості за кредитним договором останні платежі здійснені [PERSON] у листопаді 2010 року. Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи викладене, у позивача з листопада 2010 року виникло право на позов - можливість захистити свою право в примусовому порядку через суд. До суду за захистом банк звернувся лише в липні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, враховуючи, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від відповідача [PERSON] зарахований позивачу 16.11.2010 року вірно вважати, що право позивача на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості, згідно умов пунктів 4.4., 7.1.4 кредитного договору, виникло з 11-го дня місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 11.12.2010 року, протягом трьох років від цієї дати, не пізніше 11.12.2013 року, однак позовну заяву подав до суду лише 26.07.2016 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Після зміни строку виконання зобов`язання (11.12.2010 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4. додаткової угоди позичальник був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11.12.2010 року не підлягали виконанню. Позивачем суду не надано доказів того, що він до 26.07.2016 року, тобто до дня звернення до суду з позовом, не знав про порушення свого права на отримання від відповідача заборгованості за кредитним договором. Доказів здійснення боржником дій, які б свідчили про визнання ним боргу та вказували на переривання строку позовної давності матеріали справи також не містять. При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, які перешкоджали ПАТ КБ «Правекс-Банк» вчасно пред`явити позов. Відтак, оскільки позивачем порушено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, клопотання про поновлення якого ним не заявлено, позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволенню не підлягають в зв`язку з пропуском строків звернення з позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву щодо застосування строків позовної давності. Зазначив, як вбачається з тексу кредитного договору, він був укладений між позивачем та [PERSON] 06.04.2005 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, яка міститься в матеріалах справи, та квитанціями, які були долучені до справи самим позичальником, [PERSON] , 16.11.2010 року було здійснено останній платіж по договору. Таким чином, беручи до уваги умови договору, прострочення виконання зобов`язання за кредитом, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 11.12.2010 року, а банк звернувся із позовною заявою лише 26.07.2016 року. Крім того, банк пред`явив вимоги до [PERSON] , як поручителя, більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, а тому відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука відповідача за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором припинилася. Відтак підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором обох відповідачів відсутні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 06.04.2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №07006-008/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 16150,00 дол.США зі сплатою 12% річних строком з 06.04.2005 року по 06.04.2020 року. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 90,00 дол.США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п.4.2 кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п.1.2 кредитного договору (06.04.2020 року). 04.01.2006 року з метою реструктуризації поточної заборгованості за кредитним договором між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов`язання [PERSON] як позичальником, 06.04.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що за його умовами поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником за кредитним договором. Таким чином, строки сплати чергових платежів по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, - визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі договору. Також сторони у справі у порядку, визначеному ч.1 ст. 627 ЦК України погодили наслідки порушення зобов`язань позичальником. Так, у п.4.4. договору сторони прийшли до згоди, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків більше 10 календарних днів за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору (до 06.04.2020 року), припиняється достроково, на 11-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Тобто, у разі зміни строку виконання основного зобов`язання у порядку частини другої статті 1050 ЦК України, саме з цього часу у банка виникає право на позов щодо погашення заборгованості у цілому і від цього дня розпочинає перебіг позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, щодо відповідних вимог. Згідно розрахунку заборгованості за договором №07006-008/05Р від 06.04.2005 року, станом на 27.05.2016 року, останній платіж у вигляді сплати суми кредиту було здійснено позичальником 30.08.2012 року на суму 96,04 доларів США, а погашення відсотків у розмірі 113,22 долара США було здійснено 27.08.2012 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору та починаючи з 10.09.2012 року перестав повертати суму отриманого кредиту (тіла кредиту) і станом на 27.05.2016 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 16614,99 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем до позовної заяви. Таким чином, останній платіж здійснено у серпня 2012 року, заборгованість за черговим платежем почала діяти з 10 вересня 2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 26.07.2016 року, в той час як строк позовної давності сплив ще у вересні 2015 року. Матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчили б про переривання позовної давності. Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про відсутність жодних поважних причин про поновлення строку позовної давності, адже про таке не заявлялось позивачем. Таким чином, беручи до уваги клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, враховуючи, що внесення чергового платежу останній раз відбулось 30.08.2012 року, а до суду позивач звернувся лише у липні 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову АТ КБ «Правекс-Банк» слід відмовити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed