Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка склала на її ім`я заповіт, яким заповідала їй, позивачеві, належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Її мати на момент смерті проживала сама, тому ніхто зі спадкоємців не є таким, що автоматично прийняв спадщину. Протягом шести місяців вона не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у зв`язку тим, що проживає на території збройного конфлікту, де протягом часу, коли померла її мати та необхідного часу для звернення до нотаріуса була нестабільна ситуація: відбувалися бойові дії, був відсутній транспортний рух, та нотаріусі призупинили роботу. 29 жовтня 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на що їй було роз`яснено, що вона пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. Також у позовній заяві позивач просила розглядати справу за її відсутності Від відповідача надійшло клопотання, в якому Станично-Луганська селищна рада просила розглядати справи за відсутності її представника, проти позовних вимог не заперечувала. З огляду на те, що від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважав можливим розглянути справу без їхньої участі за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 24 постанови Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Верховний Суд України роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 29 жовтня 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на що їй було роз`яснено, що вона пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, тобто їй фактично було відмовлено в оформленні її спадкових прав після смерті матері [PERSON] . Проте, на підтвердження даної обставини, позивачем у порушення вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України не надано доказів звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових справ після смерті матері, про що свідчить її позовна заява, де у її частині «додатки» відсутня вказівка про долучення документа, яким їй нотаріус відмовив в оформленні спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином позивач не довела усіх обставин, на які посилалась як підставу позову, а саме, що вона звернулась у встановленому законом порядку до нотаріальної контори для оформлення спадщини, та їй в цьому було відмовлено. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, що не позбавляє позивача права на повторне звернення з таким позовом до суду у випадку надання відповідних доказів його підстав з обґрунтуванням ненадання їх раніше. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed