Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Великоберезнянської РДА звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про відібрання від останньої її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення матері батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, на користь обласного Будинку дитини м. Свалява. Позовні вимоги мотивовані наступним. За місцем проживання відповідачки, з метою соціально-правового захисту малолітньої дитини, комісією у складі: начальника служби у справах дітей Перечинської РДА, діловода Порошківської сільської ради, сімейного лікаря дільничної лікарні села Порошково було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], про що складено відповідний акт від 05.06.2013 року. За результатами проведеного обстеження було встановлено, що мати дитини - [PERSON], [INFO], неодружена, перебуває на лікуванні у психіатричній лікарні м. Берегово, а дитина залишилась з громадянином [PERSON], який називає себе дідусем дитини, що не підтверджено документально. Проживають вони в антисанітарних умовах, не забезпечені належними продуктами харчування. Зі слів сусідів, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в результаті чого стає агресивним, що є небезпечним для малолітньої дитини, її життя та здоров'я. У [PERSON] власне житло відсутнє. Враховуючи зазначені обставини, за розпорядженням в.о. голови Перечинської РДА № 154 від 05.06.2013 року малолітню дитину [PERSON] було вилучено у [PERSON] та поміщено у дитяче відділення Перечинської ЦРЛ з метою її обстеження. В подальшому за розпорядженням голови Перечинської РДА № 205 від 09.07.2013 року малолітню дитину [PERSON] влаштовано в обласний Будинок дитини м. Свалява. Після повернення [PERSON] з психіатричної лікарні м. Берегово, дитину було повернуто на виховання матері, оскільки як вбачається з листа обласної психіатричної лікарні м. Берегово від 05.08.2013 року за № 610, інвалідність ІІІ групи [PERSON] не є підставою для перешкоджання матері виконання нею батьківських обов'язків. - 2 - Однак, після повторного поступлення малолітньої [PERSON] в дитяче відділення Перечинської ЦРЛ 29.11.2013 року та повторної госпіталізації матері [PERSON] на стаціонарне лікування в обласну психіатричну лікарню м. Берегово, за розпорядженням голови Перечинської РДА № 391 від 10.12.2013 року малолітню [PERSON] було знову влаштовано в обласний Будинок дитини м. Свалява. Проте, за час перебування [PERSON] у даному закладі, мати дитину не відвідує й участі у її вихованні не приймає, що стверджується листом адміністрації Будинку дитини м. Свалява № 67 від 28.01.2014 року. Сторони подали до суду заяви, в яких представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, а відповідачка позов визнала повністю, при цьому просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що за адресою: [ADDRESS], без реєстрації, проживає відповідачка [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та громадянином [PERSON], який називає себе дідусем дитини, що не підтверджено документально. Відповідачка [PERSON] хворіє на психічну хворобу та періодично знаходиться на лікуванні в обласній психіатричній лікарні м. Берегово й самоусунулася від виховання та утримання своєї малолітньої дитини [PERSON] Так, згідно характеристики місця проживання останньої, за час проживання на території села вона показала себе з посередньої сторони, по характеру неврівноважена, вживає спиртні напої. Під час загострення хвороби догляд за малолітньою дитиною відсутній. Також на її поведінку надходили скаргу з боку сусідів та інших жителів села. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини [PERSON] від 05.06.2013 року встановлено, що мати дитини - [PERSON], [INFO], неодружена, перебуває на лікуванні у психіатричній лікарні м. Берегово, а дитина залишилась з громадянином [PERSON], який називає себе дідусем дитини, що не підтверджено документально. Проживають вони в антисанітарних умовах, не забезпечені належними продуктами харчування. Зі слів сусідів, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в результаті чого стає агресивним, що є небезпечним для малолітньої дитини, її життя та здоров'я. У [PERSON] власне житло відсутнє. Крім того, як вбачається з листа Перечинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Перечинської РДА за вих.№ 01-10/206 від 31.05.2013 року, громадянин [PERSON] є інвалідом ІІ групи, часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння і не приділяє відповідної уваги малолітній дитині, у зв'язку з чим перебування з ним малолітньої [PERSON] є небезпечним для її життя та здоров'я. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00012408092 від 06.07.2013 року, відомості про батька дитини - [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 10.12.2013 року за розпорядженням голови Перечинської РДА № 391 малолітню [PERSON] було влаштовано в обласний Будинок дитини м. Свалява. За час перебування [PERSON] у даному закладі, мати дитину не відвідує й участі у її вихованні не приймає, що стверджується листом адміністрації Будинку дитини м. Свалява № 67 від 28.01.2014 року. Орган опіки та піклування Перечинської РДА подав до суду висновок, в якому вважає за доцільне надати згоду на відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], без позбавлення її батьківських прав, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Згідно з вимогами ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. - 3 - Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 170 СК України підставами для відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також, в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. З огляду на викладене, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає, що від відповідачки [PERSON] слід відібрати малолітню [PERSON], [INFO], без позбавлення матері батьківських прав. Задовольняючи позов про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, суд, у відповідності до ч.4 ст. 170 СК України, вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дитину. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі ст. 183 СК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, на користь обласного Будинку дитини м. Свалява, в який влаштовано дитину. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved