Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги позивача обгрунтовані наступним. [PERSON] була зареєстрована в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, по день своєї смерті, тобто по 30 грудня 2010 року. 2 серпня 2010 року остання склала заповіт, який посвідчила Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. Даним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: земельну ділянку площею 1.7154 га, яка розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №268947, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, вона заповіла [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. До кладу спадщини [PERSON] ввійшла вищезазначена земельна ділянка. В поточному році позивачка звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, тобто за місцем відкриття спадщини, з метою отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус в результаті ретельного вивчення поданих нею документів, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відмову тим, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивачка в позовній заяві зазначає те, що дійсно нею був пропущений вищезазначений термін в зв`язку з тим, що вона має інвалідність, є інвалідом першої групи, в плані здоров`я погано себе почуває та обмежена у русі, так як її інвалідність пов`язана із поступовою, тривалою втратою зору. Вона потребує постійного стороннього догляду, в зв`язку з тим, що зір втратила практично повністю. В 2019 році першу групу їй затвердили безстроково. За станом здоров`я не мала фізичної спроможності вияснити питання кому саме [PERSON] залишила у спадок земельну ділянку. На час відкриття спадщини не знала також про наявність заповіту, котрий залишила [PERSON] . Як вказує позивачка, що вона з [PERSON] не є родичами, лише зберігали добрі стосунки, але даний факт свідчить сам по собі про наявність намірів у спадкодавця зробити заповідальне розпорядження, та залишити їй у спадок належну останній земельну ділянку. Вищезазначений заповіт, як документ був втрачений ще при житті безпосередньо спадкодавцем, позивачка не знала про заповідальне розпорядження на своє ім`я. В позовній заяві позивачка також звертає увагу суду на те, що згідно ст.63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, або в сільських населеннях, уповноважена на вчинення нотаріальних дій може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У випадку позивачки не було зроблено спроби її розшукати, як спадкоємця за заповітом. Можливо саме та обставина, що в сільській раді з 2010 року по даний час двічі змінювались секретарі сільради слугувала причиною того, що її безпосередньо після відкриття спадщини не повідомили про наявність заповіту на її ім`я. Про існування даного документу позивачці стало відомо в березні 2019 року, при проведенні інвентаризації землі на території Гндрбурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. З позовної заяви вбачається, що 13 березня 2019 року за реєстровим №14 Гандрабурівською сільською радою їй видали дублікат заповіту, після отримання даного документу та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, лише завдяки допомозі довірених осіб, вона почала займатися спадщиною [PERSON] . Тому, позивачка вважає, що втрата зору, інвалідність, повна неспроможність та безпосередність за станом здоров`я, а також незнання про наявність заповіту причинами поважними, пов`язаними із об`єктивними, непереборними істотними труднощами суттєво перешкоджали її зверненню до нотаріальної контори в строки встановлені ст.1270 ЦК України. В зв`язку з викладеним, позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просить винести рішення, котрим визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, визначити їй [PERSON] , додатковий строк для подання заяви до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, про прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після надходження позовної заяви до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2020 року головуючим суддею у справі визначено Желяскова О.О. (.с.25). 11 січня 2020 року головуючим суддею було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.26). В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено сторонам про їхні процесуальні права передбачені Цивільним процесуальним Кодексом України. Однак, як вбачається з матеріалів справи, що відповідач не скористувався своїм процесуальним правом визначеним ст.178 та ст.193 ЦПК України та не подав до суду у встановлені судом строки відзив на позовну заяву та не пред`явив до суду зустрічний позов. В подальшому, після проведення головуючим суддею всіх завдань, що визначені в статті 189 ЦПК України у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, про що було постановлено 16 березня 2020 року відповідну ухвалу (а.с.36-37). У судове засідання 02 липня 2020 року позивачка [PERSON] не з`явилася. При цьому, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] , що була подана до суду разом з позовною заявою 27 грудня 2019 року, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.21). Відповідач Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області у судове засідання 02 липня 2020 року не з`явилася. Проте, 02 липня 2020 року на електронну пошту суду надійшла заява від сільського голови Мазуренко П.Я. про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, у зв`язку із службовою зайнятістю, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі (а.с.49). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянин України у вигляді ID-картки №002374987, виданого 01 жовтня 2018 року, органом-5136 (а.с.6), та копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.8). Відповідачем у справі є Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04380940. Як вбачається з позовної заяви, що позивачка звернулася до суду з вимогою про визначення їй додаткового строку для подання заяви до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, котра залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00021941270 виданого 23 січня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.9). Відповідно до довідок №832 та №833 виданих 19 квітня 2020 року Гандрабурівською сільською радою Одеської області спадкодавець [PERSON] , 1954 року народження, була зареєстрована та проживала по день смерті, тобто по [INFO] за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури (а.с.17). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №268947, виданого 26 квітня 2010 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] посвідченого державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О., зареєстрованого за №3103 від 28 серпня 2007 року, вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] володіла земельною ділянкою площею 1,7154, яка розташована в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.12). Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В даній справі спадкування здійснюється за заповітом, оскільки в матеріалах справи міститься копія дублікату заповіту складеного за життя спадкодавцем [PERSON] , в якому вона заповідала на випадок своєї смерті усе майно, де б воно не було із чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на що вона за Законом матиме право в.т.ч. земельна ділянка площею 1,7154 гектара, яка розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області згідно Державного акту на землю серії ЯЛ №268947 виданого районною державною адміністрацією 26 квітня 2010 року [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі №14, 02 серпня 2010 року (а.с.15). Заповіт складений за життя [PERSON] [INFO] у Спадковому реєстрі № [NUMBER] , що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56253634 виданого 22 травня 2019 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою (а.с.19). Дублікат заповіту виданий 13 березня 2019 року секретарем Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Кресюн Л.О. зареєстрований в спадковому реєстрі за №14, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 27 березня 2019 року Одеською філією державного підприємства «Національні інформаційні підприємства» (а.с.16). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом особистого майнового чи немайнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено частиною 1 статті 1216 ЦК України. Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З довідки №29/65-16 виданої 15 січня 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що в архіві відділу актових записів про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] та народження, в яких матір`ю дітей вказана вищевказана особа інформація відсутня (а.с.31). Згідно з частино 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із частино 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений Законом строк позивачка не звернулася до нотаріуса або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини. Крім того, листом за вихідним номером 909/01-16 від 22 травня 2019 року державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області роз`яснила [PERSON] , що нею пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України, в зв`язку з чим не можливо оформити свідоцтво на право на спадщину за заповітом н спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та рекомендувала з даного питання звернутися до судових органів (а.с.5). Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Дослідивши надані позивачем докази, а саме копію довідки до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12ААБ №235319 від 11 лютого 2019 року, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] маючи проблеми зі станом здоров`я, маючи першу групу інвалідності безстроково, потребує в постійному сторонньому догляді, тобто мала поважні причини, які унеможливлювали її звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, котре залишилось їй після смерті [PERSON] . Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту статті 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності з частиною 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причину пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, яка визнана судом поважною, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Що стосується судового збору суд, звертає увагу на те, що у відповідності із п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Тому, відповідно до наданих підтверджуючих документів позивачка [PERSON] , яка є інвалідом першої групи безстроково, звільняється від сплати судового збору у справі.

Outcome: approved