Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.10.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 31.12.2016 року має заборгованість в сумі 12188,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6076,27 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4406,82 грн.; заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в розмірі 648,63 грн.; а також штрафи відповідно умов кредитного договору в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та у розмірі 556,59 грн. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] судове засідання не зявилася повторно, про місце і час розгляду справи належним чином була повідомлена, що стверджується наявними в матеріалах справи розписками, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за його відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № б/н від 27 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином. Станом на 31 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 12188,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6076,27 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4406,82 грн.; заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в розмірі 648,63 грн.; а також штрафи відповідно умов кредитного договору в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та у розмірі 556,59 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved