Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору №CVSNGB00000148 укладеного 22.01.2008 року між позивачем та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 25 800 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів з кінцевим терміном погашення 22.01.2013 року. Посилається на те, що відповідач порушив зобов'язання за вище вказаним кредитним договором і станом на 17.12.2013 року загальна сума заборгованості складає 61 562,73 доларів США грн., а тому просив стягнути з [PERSON] борг за кредитом та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про зменшення позовних вимог вказавши, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2010 року з відповідача стягнуто суму боргу за кредитним договором №CVSNGB00000148 від 22.01.2008 року в розмірі 176 067 гривень 05 коп., що за курсом 7,9256 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.05.2010 року становить 22 214,14 доларів США. Таким чином на даний час загальна сума боргу разом із нарахованими пенею та штрафами складає 38 232,75 доларів США. Зменшені позовні вимоги представник позивача підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що дійсно саме він укладав зазначений кредитний договір №CVSNGB00000148 від 22.01.2008 року, однак вказані кошти були потрібні [PERSON] і саме на прохання останнього було отримано вказану позику. Посилається на те, що погашення боргу проводилося не ним, а іншими особами, зокрема [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 22.01.2008 року було укладено кредитний договір №CVSNGB00000148 згідно якого, останній отримав кредит у розмірі 25 800 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів з кінцевим терміном погашення 22.01.2013 року. На підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2010 року за кредитним договором №CVSNGB00000148 від 22.01.2008 року з [PERSON] стягнуто борг в розмірі 176 067 гривень 05 коп., що за курсом 7,9256 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.05.2010 року становить 22 214,14 доларів США. У зв'язку з тим, що [PERSON] борг не повернуто банком продовжено нарахування пені та штрафу за користування кредитними коштами і відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.03.2014 року загальна сума боргу складає 38 232,98 доларів США, з яких заборгованість за кредитом складає 146,76 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 731,13 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 0,45 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 32 508,90 доларів США, штраф (фіксована частина) - 26,38 доларів США, штраф (процентна складова) - 1819,36 доларів США. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.12 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Частиною 3 ст. 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved