Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Державного підприємства «Первомайсквугілля» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та їх наслідками. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 14 червня 1980 року він почав працювати підземним горно робочим у вугільній промисловості СРСР з повним робочим днем під землею (в шахті), зокрема, після проголошення незалежності України він працював під землею тільки в Державному підприємстві «Первомайськвугілля» 29.02.2016 року його було звільнено у зв`язку з виходом на пенсію на підставі наказу № 69 від 29.03.2016 р. Шкідливі та небезпечні умови праці призвели до виникнення у нього професійних захворювань, а саме: хронічна двобічна сонсоневральна приглуговатість, початкові явища зниження слуху підставою встановлення йому втрати працездатності слати вплив пилу, концентрація кого перевищує ГДК, шуму, рівень яких перевищую ГДР, стаж в шкідливих умовах - 12 років. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації, життя, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, тому йому заподіяна моральна шкода, яку він просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 100000 грн. Таку вартісну оцінку моральної шкоди зазначено виходячи з ступеня моральних страждань та негативних наслідків, що наступили в наслідок шкідливого впливу на його здоров`я, шкідливих технологічних умов роботи та ступеня втрати працездатності. Раніше він вже звертався з позовом про відшкодування шкоди завданої професійним захворюванням та, на момент винесення рішення по справі, він мав 20 % втрати працездатності, але після цього значно погіршився стан його здоров`я, та 11 квітня 2018 року він став інвалідом (ІІІ групи) внаслідок роботи у шкідливих умовах в шахті відповідача та збільшився відсоток втрати працездатності до 60 % і тому, відповідно до ст.1203 ЦК України, він має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його непрацездатність знизилась порівняно з тією, яка була в нього на момент відшкодування шкоди. За період праці на ДП «Первомайськугілля» більше 12 років, згідно з лабораторно-інструментальними дослідженнями, запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксину кремнію 6,0 % склада - 9,0 мг/м3 протягом 94,3 % часу робочої зміни при ГДК - 2 мг/м3, виробничий шум до 90 дБА при ГДК 10 дБА. Праця по гігієнічним умовам праці відносилася до 3 класу, 2 та 3 ступеня шкідливих умов праці, а це згідно з Гігієнічної класифікації праці Гігієнічних нормативів ГН 3.3.5-3.3.8; 6.6.1-083 2001 р., затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2001 року №528 («320), це як працездатності в період трудової діяльності. Більшість свого трудового стажу він відпрацював в шахті «Тошківська» (більше12 років). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 09.02.2016 року № 3/44 йому вперше встановлено професійну хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (І ст.). Пізніше, згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 13.03.2018 року № 3/275, йому вперше встановлено професійну хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з помірним зниженням ступеня слуху (ІІІст.). Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 лютого 2016 року, причиною виникнення у нього професійного захворювання став тривалий період роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактору пил переважно фіброгенної дії, виробничий шум. Згідно з висновком МСЕК № 781106 від 11.04.2018 р., йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 60%, у зв`язку з професійним захворюванням, а також ІІІ групу інвалідності. Факт спричинення моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці. На підставі викладеного просив суд стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» на його користь відшкодування моральної шкоди завданої професійними захворюваннями та їх наслідками в сумі 100000.00 грн. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що в результаті збільшення втрати працездатності позивачем з 20% до 60 %, тобто погіршення стану здоров`я через професійне захворювання, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди завданої професійними захворюваннями та їх наслідками в сумі 100000.00 грн. Відзив на позовну заяву Від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав того, що вважають, що моральна шкода - це одноразова виплата та не може стягуватися двічі. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 16.05.2018 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/3595/18 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.23). 15.06.2018 року відповідачем був наданий відзив на позовну заяву з додатками (а.с.28-50). 09.04.2019 року відповідачем надані письмові пояснення (а.с.65-66). 17.04.2019 року позивачем надані заперечення на відзив на позовну заяву з додатками (а.с.85-87). 02.08.2019 року судом постановлена ухвала про закриття провадження у справі (а.с.94-96). 04.08.2019 року позивачем надана апеляційна скарга на ухвалу суду про закриття провадження у справі від 04.08.2019 року (а.с.97). 15.10.2019 року Луганським апеляційним судом ухвалена постанова, якою ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 02.08.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Лисичанського міського суду Луганської області (а.с. 126-131). 05.11.2019 року ухвалою суду прийнято до розгляду цивільну справу № 415/3595/18 (а.с.136). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факти, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факти, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Руда О.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, підтримала відзив на позовну заяву. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 19.06.1980 р. на ім`я [PERSON] , [INFO] , запис № 1 від 14.06.1980 року прийнятий підземним електрослюсарем ІІІ розряду з повним робочим днем під землею на підставі наказу №79к від 14.06.1980 р. та згідно з записом № 23 від 29.02.2016 року звільнений. Згідно з Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року у цивільній справі № 415/2042/17, з Державного підприємства «Первомайськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду, завдану здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками у розмірі 30000 гривень. Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №024056 від 11.04.2018 р., наданої [PERSON] , повторно, групу інвалідності встановлено ІІІ, спупінь втрати професйної працездатності у відсотках 40% по пневмаконкозу, а була 20%, та 20% по духсторонньої тугоухості, а була 5%. Дата перегляду 11.04.2018 р. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року у цивільній справі № 415/2042/17, з Державного підприємства «Первомайськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду, завдану здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками у розмірі 30000 гривень. Учасниками у даній цивільній справі не оспорюється та не заперечується факт завдання позивачу - [PERSON] моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками. Окрім того, даний факт встановлений рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року у цивільній справі № 415/2042/177. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я і наявність у нього професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Втім, відповідач заперечує щодо повторної виплати моральної шкоди. Позивач [PERSON] хоча і звертався до суду з аналогічним позовом та отримав виплату моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, в розмірі 30000 гривень, знову звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, з підстав того, що з часу отримання виплати в розмірі 30000 гривень його стан значно погіршився, а отже, йому потрібні гроші на лікування та вважає, що в нього знов виникло право на відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками в розмірі 100000 гривень. Дійсно, згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №024056 від 11.04.2018 р., наданої [PERSON] , повторно, групу інвалідності встановлено ІІІ, спупінь втрати професйної працездатності у відсотках 40% по пневмаконкозу, а була 20%, та 20% по духсторонньої тугоухості, а була 5%. Дата перегляду 11.04.2018 р. Втім, суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Лисичанського міського суду з аналогічним позовом та отримав виплату моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, в розмірі 30000 гривень. Інших домовленостей щодо виплат моральної шкоди між сторонами досягнуто не було, договорів не укладалось. На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 392/584/16ц. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed