Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] перебуває в Управлінні-службі у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини в сім?ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків». Згідно довідки Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України зі слів матері. Посилаючись на те, що відповідачкою не створено належних умов для проживання дитини, не здійснення належного догляду та утримання, не забезпечено належного та своєчасного медичного огляду, що призвело до погіршення стану здоров'я дитини, невжиття відповідних заходів після неодноразового проведення роз'яснювальних робіт, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, а також накласти заборону на відчуження житла дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, посилаючись на те, що на теперішній час не має можливості утримувати дитину. Також визнала позов в частині стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову останньою, суд у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України вважає за можливе ухвали рішення за результатами підготовчого провадження. При цьому, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану відомості про батька дитини в актовий запис внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.11). Відповідно до довідки ОСББ «По пр.Кірова,1/9» відповідачка разом із дитиною зареєстровані за адре-сою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно актів обстеження від 29.12.2015 року та 15.04.2016 року умов проживання дитини за вказаною вище адресою вбачається, що умови для проживання дитини неналежні. Меблі, побутова техніка та підлога брудні, в зношеному стані. Присутній сторонній запах. Дитина та мати окремого місця для сну не мають, дитина спить разом із матір'ю. Одяг іграшки в обмеженій кількості (а.с.16,17). З довідки КЗ «ДЦПМСД №1» від 13.07.2016 року вбачається, що дитина перебуває на обліку у лікарів хірурга та невролога. Відповідачкою рекомендації лікаря щодо консультації щелепно-лицьового хірурга не виконуються (а.с.20). 25.09.2017 року відповідача звернулась до Центральної районної у м.Дніпрі ради з письмовою заявою про залишення дитини в зв'язку з неможливістю займатись його вихованням та утриманням (а.с.13) та відповідно до акту від 25.09.2017 року в цей же день залишена дитина було доставлена до медичного закладу (а.с.12). Відповідно до висновку виконкому Центральної районної у м.Дніпрі ради №16/485 від 20.10.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] ,[INFO] (а.с.14). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та понов-лення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготов-ку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спіл-куються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що після взяття сім'ї відповідачки на облік, остання будь-яких дієвих заходів до зміни свого образу життя, ставлення до виховання дитини та її належного розвитку та догляду не вжила, відповідні рекомендації соціальних служб не виконувала. Як зазначила сама відповідачка під час розгляду справи в суді, на теперішній час вона не має можливості утримувати дитину та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідачки до питання виховання та утримання дитини, суд вважає, що за відсутності на теперішній час придатних умов для проживання, розвитку та відпочинку дитини, відсутності у відповідачки постійного заробітку, самоусунення від виконання батьківських обов'язків, наявні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідачки баткьівських прав. В звязку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню. При цьому, позбавлення відповідачки баткьівських прав не позбавляє останню в подальшому можливості поновити відповідні права в порядку, передбаченому ст.169 СК України, в разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В зв'язку з цим, а також враховуючи положення ст.ст.180-183,191 СК України, слід задовольнити і позовні вимоги органу опіки та піклування в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2017 року (дня подання позову) та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захис-ту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно п.3 ч.3 ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч.3 ст.25 вказаного Закону у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Як було зазначено вище, відповідно до довідки ОСББ «По пр.Кірова,1/9» відповідачка разом із дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. А тому, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових прав дитини, слід накласти заборону на відчуження її житла за адресою: [ADDRESS], без згоди відповідного органу опіки та піклування та до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави також слід стягнути судовий збір в сумі 1280 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved