Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

ПАТ КБ\~Приватбанк\~звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 11692,15 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.2013 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № б/н (Генеральна угода), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4671,77 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Кредитним договором. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2016 року складає 11692,15 грн., з яких: 4388,88 грн. - \~заборгованість за кредитом; 2481,01 грн.\~- заборгованість за процентами за користування кредитом; 3686,55 грн.\~- заборгованість за пенею та комісією, 1135,71 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в позовній заяві, а також в клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивачем відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.03.2013 року [PERSON], було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4671,77 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач прийняв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору. Згідно пункту 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (далі - Умови та Правила), Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь який іншій заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Згідно п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правих, більше ніж на 31 день, по зобовязанням, строк яких не настав, заборгованість по Кредиту починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1135,71 грн. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 01.07.2016 року його заборгованість дорівнює 8005,60 грн., з яких: 4388,88 грн. - \~заборгованість за кредитом; 2481,01 грн.\~- заборгованість за процентами за користування кредитом; 1135,71 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою\~статі 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України\~передбачено обовязок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобовязання. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2\~ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та неустойкою, та задовольняє позовні вимоги у вказаній частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 3686,55 грн., суд відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вказані грошові кошти в розмірі 3686,55 грн. є саме комісією. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості, в якому зазначено на наявність заборгованості з комісії в загальному розмірі 3686,55 грн., суд не може визнати належним доказом, що підтверджує обґрунтованість нарахування банком такого платежу. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, відсотках за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним Договором. Таким чином, вказана норма Умов та Правил є відсилочною та встановлює загальний обов'язок щодо сплати комісій на умовах, передбачених Договором. Між тим, з наданих позивачем документів, в тому числі тих, що складають Договір, судом не встановлено право позивача нараховувати комісію в загальному розмірі 3686,55 грн., конкретні підстави її нарахування та розмір. Таким чином, всупереч вимог ст.\~10,\~60 ЦПК України\~позивачем не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність у нього підстав для нарахування відповідачу комісії в розмірі 3686,55 грн. За таких обставин суд відмовляє в позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в загальному розмірі 3686,55 грн. Крім того, в разі, якщо вказана заборгованість є заборгованістю за пенею, то у суду відсутні підстави для її стягнення, оскільки стягнуто заборгованість за штрафами, які нараховуються з тих же підстав, що і пеня. Відповідні правові позиції щодо неможливості одночасного стягнення за невиконання договірних зобовязань штрафів та пені викладені в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 943,51 грн.\~\~

Outcome: partial