Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу [PERSON] щодо посвідчення 25.07.2008 року за реєстровим номером №2829 Іпотечного договору №27/к-ф укладеного між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу [PERSON] 11.07.2008 року за реєстровим номером №2609, як майновими поручителями [PERSON] На обгрунтування вимог представник позивача [PERSON] зазначив наступне. 25.07.2008 року між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та [PERSON] був укладений кредитний договір №27/К-ф. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязання, між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON], як майновим поручителем [PERSON], заключений Іпотечний договір №27/К-ф, посвідчений приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2829. Проте, посвідчуючи угоду від імені іпотекодавця [PERSON], інтереси якого за довіреністю представляв [PERSON], відповідач, на порушення статей 5,44,49,50 Закону України Про нотаріат та пунктів 14,20,23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не перевірила належним чином повноваження представника сторони договору, яким був [PERSON], і за відсутності волі власника нерухомого майна [PERSON], посвідчила Іпотечний договір, при тому, що у тексті довіреності повноваження з питання укладення договору іпотеки та майнового поручительства в забезпечення зобовязань [PERSON] лише перед АБ Експрес-Банк. Рішенням суду від 27.12.2012 року, яке набрало законної сили, Іпотечний договір №27/К-ф від 25.07.2008 року визнаний недійсним. Отже, внаслідок протиправних дій нотаріуса [PERSON] Банку завдані збитки. Відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні вимог з підстав не визначеності позивачем щодо порушеного права, способу захисту та відсутності посилання на матеріальні і процесуальні норми. Представник відповідача за угодою адвокат [PERSON], підтримавши правову позицію Клієнта, подав клопотання про відмову у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За приписами ст.ст.256,257 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.260 ЦК позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.253,254 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. У частинах 3,4,5 ст.267 ЦК зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27.12.2012 року визнаний недійсним договір іпотеки №27/К-ф від 25.07.2008 року укладений між ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] і посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.9,10). Відповідно до ст.223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвалою колегії суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 14.03.2013 року зазначене рішення місцевого суду залишене без змін (а.с.34-35). Отже, 14.03.2013 року позивачу достеменно стало відомо про порушення свого права та особу, яка його порушила, що, за нормою ст.261 ЦК України, визначено як початок перебігу позовної давності. Проте, з позовом до суду звернувся лише 21.08.2016 року, про що свідчать поштові штампи (а.с.18,19), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, який сплив 15.03.2016 року. Під час судового розгляду представником відповідача адвокатом [PERSON] подано письмове клопотання про відмову у позові внаслідок спливу позовної давності. Представник позивача не навів поважності причин пропущення позовної давності. З урахуванням викладених обставин, відсутності поважності причин пропущення строку суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed