Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач наказом ректора від 10 серпня 2012 року № 483 з 01 вересня 2012 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. 10 вересня 2012 року між сторонами було укладено Договір № 12-329 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Наказом від 04 липня 2014 року № 100 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням п. 63 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ зі служби в органах внутрішніх справ. Однак, зважаючи на те, що у період з 01 вересня 2012 року по 04 липня 2014 року відповідно до умов Договору, відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, такі витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 15 461,48 грн. У зв`язку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу, добровільно не відшкодував витрати, понесені академією за його навчання та утримання, позивач змушений був звернутись до суду з позовом про відшкодування витрат в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року між [PERSON] та Національною академією внутрішніх справ було укладено Договір № 12-329 про підготовку фахівця у НАВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше 3 років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. (а.с. 8) У період з 01 вересня 2012 року по 04 липня 2014 року [PERSON] проходив навчання у Національній академії внутрішніх справ. При цьому, за період навчання в Національній академії внутрішніх справ відповідач забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом. Зокрема, за умовами Договору № 12-329 про підготовку фахівця у НАВС, Національна академія внутрішніх справ зобов`язалася забезпечити курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (п. 2.1.3. Договору). Наказом від 04 липня 2014 року № 100 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено з ОВС за власним бажанням. Згідно цього Наказу сума фактичних витрат на підготовку звільненого курсанта становить 15 461,48 грн. (а.с. 10) Сума фактичних витрат у розмірі 15 461,48 грн. підтверджена також відповідними довідками на харчування, утримання тощо. Такі кошти відповідач добровільно не сплатив позивачу, звільняючись з органів внутрішніх справ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Спірні правовідносини між сторонами регулюються умовами Договору № 12-329 про підготовку фахівця у НАВС від 10 вересня 2012 року та нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов`язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. У пункті 3.1. Договору сторони передбачили, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни. У відповідності до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Укладення такого договору та обов`язок відшкодування витрат за навчання, у разі дострокового звільнення, передбачалося ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв на момент вступу та звільнення відповідача. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, який діяв на момент вступу та звільнення відповідача, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Таким чином, згідно розрахунків Національної академії внутрішніх справи на період з 01 вересня 2012 року по 04 липня 2014 року відповідно до умов Договору відповідач у період навчання, перебуваючи на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг, використав 15 461,48 грн. бюджетних коштів, які у зв`язку з його звільненням за власним бажанням підлягають компенсації Академії за рахунок курсанта. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на вище викладене, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Національної академії внутрішніх справ та стягнення з відповідача на користь позивача 15 461,48 грн. витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі.

Outcome: approved