Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» пред'явив позов до [PERSON] та за уточненими вимогами просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3% річних в розмірі 12043, 97 грн. (дванадцять тисяч сорок три гривні 97 копійок), а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], який обслуговує ОК «МЖСТ ДОМ» та фактично користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами. У зв'язку із неповною оплатою відповідачем житлово-комунальних послуг, у останньої виникла заборгованість перед позивачем. Підставою для звернення до суду в порядку позовного провадження стало скасування ухвали суду про видачу судового наказу на суму 7166, 71 грн. по справі №520/8214/13-ц. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, уточнені позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, у задоволені позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, які підтримав під час надання пояснень. Після технічної перерви представники сторін у судове засідання не з'явились. Надали суду спільну заяву в якій просили подальший розгляд справи проводити без їх участі, при цьому представник позивача зазначив про підтримку позовних вимог з урахуванням уточнень, а представник відповідача - про їх невизнання. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 24.12.2004р. ЯЯЯ № 061577 та відповідно є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються за вказаною адресою. Власником будинку [ADDRESS] житлово-будівельне товариство «ДОМ» (далі - МЖБТ «ДОМ»), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.11.2004 року САА № 423005. 10 січня 2011 року між МЖБТ «ДОМ» та Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» було укладено Договір про спільну діяльність. Відповідно до п. 1.1. даного Договору сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської мети з експлуатації будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS], а також надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків. 24 січня 2011 року загальними зборами учасників (засновників) МЖБД «ДОМ» було прийнято рішення про передачу Обслуговуючому кооперативу «ДОМ» на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку [ADDRESS]. Цього ж дня загальними зборами учасників (засновників) Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» було прийнято рішення про прийняття на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку [ADDRESS]. Підтвердженням факту приймання вказаного будинку на обслуговування та управління Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» є також Акт приймання - передачі в управління об'єктів від 25.01.2011 року. Судом встановлено, що [PERSON] споживала житлово-комунальні послуги, надані позивачем, про що свідчить часткова сплата заборгованості останньою, доказом чого є прибутково-касові ордери про оплату наданих послуг: №184 від 01.02.12р., №432 від 01.03.2012р., №872 від 04.05.2012р., а також квитанції до прибутково-касових ордерів №184 від 01.02.2012р., №529 від 10.05.2011р., №872 від 04.05.2012р., №432 від 01.03.2012р. Крім того, під час розгляду справи відповідачем були надані доповнення до заперечення проти позову, в яких [PERSON] визнала суму заборгованості у розмірі 1060, 29 гривень. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положення вказаної статті жодним чином не спростовує існування договірних відносин, без наявності укладеного договору в письмовій формі. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Як передбачено п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законодавством. Пункт 7 Правил користування будинками та прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08.10.1992 р. зобов'язує власників, наймачів жилих приміщень оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини 1 ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Незважаючи на відсутність письмової форми договору між позивачем та відповідачем, це не звільняє [PERSON] від обов'язку оплачувати житлово-комунальні послуги, надані позивачем. Верховний Суд України у Постанові від 30.10.2013 р. по справі № 6-59цс13 зробив правовий висновок про те, що згідно із нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ст. 360-7 ЦПК України). Відповідно до Розрахунку заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги вих. № 43/13 від 26.06.2013 р., станом на 01 червня 2013 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складала 6991 (шість тисяч дев'ятсот дев'яносто одну) гривню 37 копійок. Вказаний розрахунок було зроблено на підставі тарифів згідно з Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.06.2012 р. № 189 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибуткової території, розташованих за адресою: [ADDRESS], для ОК МЖСТ «ДОМ», Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.04.2013 р. № 160 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, які надаються Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ», а також договорами, укладеними між ОК «МЖСТ ДОМ» та постачальниками комунальних послуг - Договору підряду на повне обслуговування ліфтів № 177-ТО від 01 вересня 2012 р. та Договору на вивіз твердих побутових відходів № 280ожк97 від 01.03.2011 р. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що станом на 01.06.2013р. становить: 36 (тридцять шість) гривень 23 копійки - сума інфляційних втрат за весь час прострочення оплати, 139 (сто тридцять дев'ять) гривень 11 копійок - 3 % річних від простроченої суми. В свою чергу представником відповідача у розумінні ст. 60 ЦПК України не доведено відсутність заборгованості [PERSON] у первісно заявленому позивачем розмірі - 7166 (сім тисяч сто шістдесят шість) гривень 71 копійка. Стосовно збільшення позивачем первісних позовних вимог суд зазначає наступне. За правилами ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Враховуючи те, що представником позивача не надано доказів відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом на суму 4877 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 26 копійок (12043,97- 7166,71) суд у задоволені цієї частини позову відмовляє. Посилки відповідача на незаконність тарифів, які застосовуються позивачем при розрахунках за надані послуги, незаконність організації та діяльності позивача, присвоєння позивачем невластивих йому повноважень - належними та допустимими доказами не підтверджені. При розгляді справи суд ознайомився із матеріалами раніше розглянутих цивільних справ, де однією із сторін були Молодіжне Житлово-Будівельне Товариство «ДОМ», Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ». При огляді справ встановлено, що Київським районним судом м. Одеси в рішенні суду від 07.04.2014 року по цивільній справі № 520/13812/13-ц за позовом [PERSON] до Молодіжного Житлового-Будівельного Товариства «ДОМ», Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» про визнання електронної системи та камер нагляду незаконними та такими, що підлягають відключенню, відшкодування моральної шкоди встановлено, що 10 січня 2011 року між МЖБТ «ДОМ» та ОК «МЖСТ «ДОМ» було укладено договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської мети з експлуатації будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Апеляційну скаргу [PERSON] на це рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області було відхилено, а рішення залишено без змін. Також Київським районним судом м. Одеси розглянута цивільна справа № 1512/14459/1012 за позовом [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників. Позивач ставила вимоги про визнання незаконними загальних зборів кооперативу від 12.02.2012 року (протокол №1/13 від 24 лютого 2012 року) й в частині погодження плати та переліку послуг на утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS]. Рішенням суду від 20 березня 2013 року, у задоволені позовної заяви позивача було відмовлено. Апеляційну скаргу [PERSON] на це рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області - відхилено, а рішення - залишено без змін. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2014 року по цивільній справі № 1512/14461/2012 було відмовлено у задоволені позовної заяви [PERSON] до Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ», треті особи: Одеське міське управління юстиції в особі Відділу державних реєстраторів, Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними рішення загальних зборів засновників «МЖБТ ДОМ» від 17 лютого 2005 року за протоколом № 1/05 від 17 лютого 2005 року про внесення змін у пункті 9 Статуту Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ» про місцезнаходження Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ», про визнання недійсними рішення загальних зборів засновників «МЖБТ ДОМ» від 23 квітня 2010 року за протоколом № 1/05 від 23 квітня 2010 року про внесення змін в розділі «Приписи засновників» Статуту Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ», про визнання недійсними: рішення загальних зборів учасників Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ» від 8 жовтня 2010 р. за протоколом № 5/10 від 8 жовтня 2010 р. про погодження плати: опалення у розмірі 6, 726 грн. за кв.м., гарячого водопостачання у розмірі 15,7 грн. за куб. м. - житлових будинків [ADDRESS], рішення загальних зборів учасників (засновників) Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ» від 24 січня 2011 р. за протоколом № 1 від 24 січня 2011 р. про передачу Обслуговуючому кооперативу «МЖСТ ДОМ» на управління та обслуговування будинків Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ» [ADDRESS]. Рішення позивачем не оскаржувалося. Інша цивільна справа № 520/6648/14-ц за позовною заявою [PERSON] до Молодіжного житлового-будівельного товариства «ДОМ», третя особа - «МЖСТ «ДОМ» про визнання передачі та обслуговування житлового будинку незаконною на цей час розглядається апеляційним судом Одеської області. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в підтвердження незаконності організації, діяльності та нарахування тарифів Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» належних доказів не надав. Викладені в письмових запереченнях відповідача обставини та міркування не спростовують законність вимог позивача та не звільняють відповідача від виконання своїх зобов'язань перед позивачем. Залучені представником позивача до матеріалів справи ксерокопії витягів з ЄДР ЮО та ФОП судом не приймаються до уваги, враховуючи заперечення представника позивача, та оскільки дані документи виготовлені шляхом ксерокопіювання, не завірені належним чином та подані після початку розгляду справи по суті, про наявність поважних причин, які перешкоджали представнику відповідача залучити ці документи у належному вигляді та на тій процесуальній стадії розгляду справи, яка для цього встановлена нормами ЦПК України - відповідач суду пояснень не надав. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Outcome: partial