Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування з нього витрат за період навчання в розмірі 25 375 гривень 48 копійок . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1.09.2006 року [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, який в подальшому був реорганізований в Національну академію внутрішніх справ. 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір № Рв-41, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету та зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після здобуття освіти, [PERSON] був направлений для подальшого проходження служби до управління міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області. Таким чином, вважає позивач, навчальним закладом були виконані умови укладеного договору в повному обсязі. Наказом управління міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області від 19.04.2011 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі поданого ним рапорту. Посилаючись на умови укладеного договору між навчальним закладом та [PERSON], на норми ст.ст.526,610,611,623 Цивільного кодексу України позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання у розмірі 25 378 гривень 48 копійок. В судовому засіданні представник позивача Хмуровська Л.С. позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суду пояснив, що згідний, щоб з нього було стягнуто витрати за період навчання у Національній академії внутршніх справ в розмірі 25 375 гривень 48 копійок та судові витрати по справі . Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У пункті 1.6.2 статуту Національної академії внутрішніх справ від 12.10.2010 року вказано, що одним із основних напрямків діяльності академії є підготовка за державним замовленням і договірними зобов'язаннями кваліфікованих фахівців для системи міністерства внутрішніх справ(а.с.24). У відповідності зі ст.ст.626,629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і даний договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні досліджено договір № Р -41 від 29.11.2007 року про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с.9). Встановлено, що пунктом 2.3.6. вищевказаного договору, громадянин [PERSON], як сторона договору, у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, зобов'язується відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно до наказу №111 о/с від 9.07.2010 року управління міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області лейтенант міліції [PERSON], який прибув після закінчення Київського національного університету внутрішніх справ, призначений на посаду дільничного інспектора міліції (а.с.11). Позивач надав суду як письмовий доказ по справі витяг з наказу №68 о/с від 19.04.2011 року управління міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області (а.с.11). Відповідно до змісту наказу, лейтенант міліції [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за власним бажанням на підставі особистого рапорта. Норми ст. 526 Цивільного кодексу України вказують на те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Таким чином, вищевказані письмові докази(договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, наказ про призначення на посаду в органах внутрішніх справ, наказ про звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ за власним бажанням до закінчення встановленого договором трирічного терміну), фактичні обставини щодо терміну роботи в органах внутрішніх справ - 9 місяців 10 днів( з 9.07.2010 року по 19.04.2011 рік) свідчать про порушення відповідачем умов договору та взятих на себе зобов'язань. Згідно зі ст.ст.611,623 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором і боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Під час розгляду цивільної справи судом досліджено письмові довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ ( а.с.15-23). Встановлено, що витрати пов'язані із грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням відповідача у навчальному закладі та пов'язані з ним витрати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв становлять 25 375 гривень 48 копійок. Згідно з нормами ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 260 гривень ( а.с.1, ). У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка від ціни позову. Вважаючи на дану норму та на ціну позову (25 375 гривень 25 копійок), сума судового збору повинна складати 253 гривні 75 копійок. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,сплачена сума судового збору повертається позивачу в разі його внесення в більшому розмірі. На підставі наведеного,

Outcome: approved