Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 356/с від 21.02.2008 року. Згідно договору позивач зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 39\~200,00 грн. на термін до 17.02.2011 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за договором. Станом на 23.04.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 164\~607,59 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 33057,54 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 62535,37 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 69014,68 доларів США. Зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2010 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута сума в розмірі 46\~889,93 доларів США. Залишок заборгованості становить суму в розмірі 117717,66 доларів США, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 11,09 доларів США - штраф (фіксована частина), 5885,88 доларів США (процентна складова). Отже, заборгованість становить 123\~614,63 доларів США, що за курсом 22,54 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 2786273,86 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 356/с між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладеного договір поруки. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 123\~614,63 доларів США, що за курсом 22,54 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 2786273,86 грн. за кредитним договором № 356/с від 21.02.2008 року. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги. Просить суд, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 125\~977,84 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 2839540,47 грн. за кредитним договором № 356/С від 21.02.2008 року. Просив суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі заборгованості за кредитним договором по 17 лютого 2011 року. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 356/с від 21.02.2008 року (а.с. 13 15). Згідно договору позивач зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 39\~200,00 грн. на термін до 17.02.2011 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором (а.с. 13 15). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2010 року, у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута солідарно сума заборгованості в розмірі 370\~974,37 грн. (46\~889,93 доларів США) та 200 грн. за кредитним договором № 356/с від 21.02.2008 року. Відповідно до вказаного рішення, встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 356/с від 21.02.2008 року, за умовами якого [PERSON] отримав 39\~200 доларів США. Відповідно до вказаного рішення, також встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 21.02.2008 року був укладений договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобовязалася відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором Вказане рішення суду набрало законної сили 20.12.2011 року (а.с 99-100). Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що вищевказані обставини, встановлені судовим рішенням від 26 жовтня 2010 року, у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, що набрало законної сили, що у справі, що розглядається судом беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини та, що вказані обставини є встановленими та не підлягають до доказування відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України. За таких обставин, суд зазначає, що заперечення [PERSON] та її представника, щодо не укладання договору поруки від 21.02.2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З уточненої позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, суд вбачає, що позивач фактично просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по процентам за користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором з 14.03.2010 року по 23.04.2015 року, а також штрафи відповідно до договору 11,09 доларів США (фіксована частина) та 5998,42 доларів США (процентна складова) а всього: 125977,84 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 2839540,47 грн. Вирішуючи питання щодо вимог позивача щодо солідарного стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 14.03.2010 року по 23.04.2015 року суд виходить із наступного: Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.п. 4.3 п. 4 укладеного кредитного договору № 356/с від 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та п. 1 договору поруки № 356/с від 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у випадку порушення строків повернення кредиту, позичальник сплачує 32 відсотки річних за користування кредитом. За таких обставин, враховуючи наявність заборгованості за кредитом в розмирі 33\~057,54 доларів США, суд вважає, що з відповідачів підлягає до солідарного стягнення заборгованість по процентам з 14.03.2010 рік по 23.04.2015 рік в розмирі 54\~109,31 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 33057.5414.03.2010 - 23.04.2015186732 %54109.31 Таким чином, загальна сума процентів, що підлягає до солідарного стягнення з відповідачів на корись позивача з 14.03.2010 рік по 23.04.2015 рік за договором № 356/с від 21.02.2008 складає 54\~109,31 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 1\~219\~623,84 грн. Вказану суму заборгованості суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів, задовольнивши вимоги позивача частково в цій частині. Вирішуючи питання щодо вимог позивача щодо солідарного стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором з 14.03.2010 року по 23.04.2015 року, суд виходить із наступного: Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 укладеного кредитного договору № 356/с від 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та п. 2 договору поруки № 356/с від 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у випадку порушення будь якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1,4.1-4.4 кредитного договору строків повернення кредиту, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3. та ін.., позиві чальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмирі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування. Відповідно до п.п. 6.4 п. 6 звзначеного кредитного договору, Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязання, передбачених п.п.6.1,6.2,.6,3 здійснюється протягом 3 років від дня, коли це зобовязання повинно було бути виконано позичальником. За таких обставин, враховуючи наявність заборгованості за кредитом в розмирі 33\~057,54 доларів США, з терміном повернення до 17.02.2011 року, суд вважає, що з відповідачів підлягає до солідарного стягнення заборгованість по пені з 14.03.2010 року по 18.02.2014 року в розмирі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, виходячи з наступного розрахунку: Розрахунок суми пені Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення 33057.5414.03.2010 - 07.06.20108610.2500 %0.056 %1596.72 33057.5408.06.2010 - 07.07.2010309.5000 %0.052 %516.24 33057.5408.07.2010 - 09.08.2010338.5000 %0.047 %508.09 33057.5410.08.2010 - 22.03.20125917.7500 %0.042 %8296.54 33057.5423.03.2012 - 09.06.20134447.5000 %0.041 %6015.39 33057.5410.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038 %811.49 33057.5413.08.2013 - 18.02.20141906.5000 %0.036 %2237.04 А всього, 19981,52 доларів США. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором з 14.03.2010 року по 18.02.2014 року в розмирі 19\~981,52 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 450383,46 грн., задовольнивши вимоги позивача частково в цій частині. Вирішуючи питання щодо вимог позивача щодо солідарного стягнення штрафів відповідно до договору 11,09 доларів США (фіксована частина) та 5998,42 доларів США (процентна складова), суд виходить з наступного. Так, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні вимог позивача, щодо солідарного стягнення штрафів з відповідачів відповідно до договору 11,09 доларів США (фіксована частина) та 5998,42 доларів США (процентна складова) відмовити. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 356/с від 21.02.2008 року, а саме: - заборгованість по процентах за користування кредитом з 14.03.2010 року по 23.04.2015 року 54109,31 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 1\~219\~623,84 (один мільйон двісті девятнадцять тисяч шістсот двадцять три грн.. 84 коп.) - пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором з 14.03.2010 року по 18.02.2014 року 19981,52 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 450383,46 грн. (чотириста пятдесят тисяч триста вісімдесят три грн.. 46 коп.), а всього 74090,83 доларів США, що за курсом 22,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.04.2015 року складає 1\~670\~007 ,31 грн., що складає 0,5581.. від позовних вимог позивача (1\~670\~007 ,31 грн. / 2\~839\~540,47 грн.). Суд критично відноситься до заяв відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки сторонами був погоджений строк позовної давності, відповідно до п.п. 6.8 п.6 кредитного договору, по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України. Суд зазначає, що при зверненні позивача 25.05.2010 року з позовом до відповідачів до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська (а.с.102) строк позовної давності перервався відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, а з зазначеним позовом позивач звернувся в межах пятирічного строку позовної давності 13.05.2015 року (а.с. 2). Так само, суд критично відноситься до заяви представника [PERSON], щодо строку звернення кредитора з вимогою до поручителя, оскільки позивач вже звертався до [PERSON] 25.05.2010 року з позовом до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська (а.с.102) та було ухвалене рішення про солідарне стягнення заборгованості у тому числі і по кредитному договору, крім того п.12 договору поруки сторонами був узгоджений строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду протягом пяти років. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні позивачем сплачений судовий збір, а саме 42593,11 грн. (3654 + 38939,11) грн. За таких обставин з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення понесені витрати повязані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 25050 грн. (42593,11 грн. х 0,5581..).

Outcome: partial