Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

ПАТ «Акцент Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 08.07.2008 року у розмірі 9599,37 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карткуу розмірі 3000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ «Акцент Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач за вказаним кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, своєчасно не вносить кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим станом на 30.12.2015 року має заборгованість 9599,37 грн. Від представника банку, до суду надійшла письмова заява в якій просить справу за позовом ПАТ «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором розглянути за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, до суду 24.06.2016 року надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, з позовними вимогами не згодна, просить застосувати строк позовної давності. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоводенню виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карткуу розмірі 3000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг складає між ним та Банком кредитно заставний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплати відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], отримала кредитні кошти у розмірі 3000 грн., оскільки судом не було встановлено зворотнього, однак не належним чином виконував умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Однак позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як розяснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Задовольняючи клопотання відповідачів щодо застосування наслідків пропущення строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст. 261 ЦК України). Оскільки судом було встановлено, що відповідачка отримала кредит 08.07.2008 року, проте жодного платежу не зробила, то перебіг позовної давності починається з 08.07.2008 року. Звернувшись до суду з даним позовом 23.03.2016 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором, оскільки він закінчився ще 08.07.2011 року. Позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин для пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 265, 267, 526, 527, 530, 554, 623, 1049, 1050 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed