Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, який діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], пред`явив позов до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських (материнських) прав, з тих підстав, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов'язки по догляду та вихованню дитини, веде аморальний спосіб життя, витрачає дитячі кошти на задоволення власних потреб, а також існує реальна загроза життю та здоров'ю дитини, оскільки відповідачка зловживає спиртними напоями, проживає разом з дитиною у аварійному будинку, залишає дитину без нагляду, часто змінює співжителів та місце проживання, неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності та 05.12.2013 року до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 ККУ. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. А тому, Орган опіки та піклування Тлумацької РДА просить відібрати у [PERSON] малолітню дитину [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських (материнських) прав, з подальшим влаштуванням малолітньої дитини в Долинський дитячий будинок «Теплий дім». Представник Органу опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації Яворська Н.Є. пояснила, що службою у справах дітей Тлумацької РДА неодноразово проводились виїзди за місцем проживання даної сім`ї, виховні бесіди та роз`яснення, проте позитивних результатів не досягнуто. Відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, тобто ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 15.04.2015 р. проти задоволення позову заперечила. Вказала, що вона любить та доглядає свою дитину, дитячі кошти на свої потреби не витрачає. Щодо фотографій поданих представником органу опіки та піклування Тлумацької РДА пояснила, що вони зроблені в [ADDRESS] Тлумацького району, проте вона з дитиною проживає [ADDRESS] з співмешканцем [PERSON], де створені задовільні умови для проживання та виховання дитини. В судовому засіданні прокурор Вівчарук Л.В. щодо задоволення позову заперечила. Просила в позові відмовити. Зазначила, що ні в матеріалах справи, ні під час судового засідання не встановлено підстав, які би свідчили про необхідність відібрання дитини від матері, належні та переконливі докази про обґрунтованість позову відсутні. Органом опіки та піклування не перевірено умови проживання за фактичним місцем проживання дитини в [ADDRESS], жодних заходів з метою допомоги позивачці та її дитині цим органом не вжито. Свідок [PERSON], який до кінця 2013 р. працював о/у СКМСД Тлумацького РВ УМВС України в Івано-Франківській області, в судовому засіданні пояснив, що в 2013 році він за запрошенням служби у справах дітей двічі виїжджав в с.Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області до відповідачки [PERSON] Один раз [PERSON] було винесено усне попередження, а другий ним був складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП, оскільки остання перебувала в стані алкогольного сп'яніння. За цим протоколом на відповідачку судом було накладено адміністративне стягнення в виді штрафу, який вона сплатила. Щодо поведінки позивачки в 2014-2015 рр. повідомити нічого не може. Свідок [PERSON], який працює о/у СКМСД Тлумацького РВ УМВС України в Івано-Франківській області, в судовому засіданні пояснив, що відповідачку [PERSON] він не бачив ніколи. В січні 2015 року він спільно з Службою у справах дітей виїжджав до відповідачки в [ADDRESS] Тлумацького району, однак останньої вдома не було. Її сестра повідомила, що вона появляється там дуже рідко та проживає з співжителем в іншому місці. Чи притягалась [PERSON] до адміністративної або кримінальної відповідальності в 2014-2015 рр. йому не відомо. Свідок [PERSON], яка з 2010 року є сільським головою Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в судовому засіданні пояснила, що знає відповідачку з 90-х років. Ствердила, що сім'я відповідачки (2 сестри та 2 брата) перебувала в скрутних матеріальних умовах та проживала в напіврозваленій хаті. За допомогою сільської ради їм була куплена хата в [ADDRESS], власниками якої є в рівних частках відповідачка [PERSON] та її брат [PERSON] На даний час в цій хаті проживає сестра відповідачки [PERSON], а відповідачка з дитиною проживають в [ADDRESS]. Інколи відповідачка приїжджає з дитиною в [ADDRESS] та проживає разом з сестрою та її дитиною. Вона разом з комісією провела перевірку умов проживання відповідачки в [ADDRESS]. На момент перевірки в хаті було прибрано, були продукти харчування: сир, молоко, сметана, картопля, тощо. Дитина доглянута, має необхідний одяг. Відповідачка та її сестра допомагають по господарству одинокій сусідці, виконують тимчасову роботу для людей у селі, які платять їм гроші та дають продукти харчування. Відповідачка разом з дитиною відвідує церкву, дитина готується піти до дитячого садочку. Просила не відбирати малолітню доньку у [PERSON], оскільки остання виховує та піклується про малолітню доньку, а дитина дуже любить свою матір. Також пояснила, що повідомлення в Службу у справах дітей Тлумацької РДА від 23.02.2015 року про те, що [PERSON] проживає разом з донькою у [ADDRESS] у господарстві [PERSON], де малолітня дитина немає належних умов для проживання, та про те, що [PERSON] постійно вживає спиртні напої та грубо поводиться з дитиною, вона направила для перевірки, оскільки у Бортниківську сільську раду подзвонив брат співжителя відповідачки - [PERSON], з яким вони перебувають і неприязних стосунках (а.с. 11). Свідок [PERSON], яка виконує обов'язки голови Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в судовому засіданні пояснила, що відповідачка [PERSON] разом з малолітньою донькою часто проживають в [ADDRESS] у господарстві [PERSON] Ствердила, що відповідачку ніколи не бачила в нетверезому стані, у господарстві завжди прибрано та зварено їсти, дитячий одяг випраний та дитина завжди в охайному стані. Додатково вказала, що малолітня донька дуже любить свою матір [PERSON], а тому відібрання дитини у матері буде суперечити інтересам дитини. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки під час судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо його малолітньої доньки та інших підстав для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Приймаючи рішення про відмову у позові, суд також бере до уваги наступні фактичні обставини справи, встановлені та перевірені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідачка) є матір'ю [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою (4 роки), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до відповіді Відділу ДРАЦС Реєстраційної служби Тлумацького РУЮ від 12.12.2013 року відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с. 6). Наказом служби у справах дітей від 13.01.2011 року № 15 малолітню [PERSON] було взято на облік згідно Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, затвердженого наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту від 29.07.2009 року № 2669 (а.с. 9). До матеріалів справи позивачем додано: повідомлення 12.10.2011 року Тлумацької ЦРЛ про те, що малолітня [PERSON] перебувала у критичному становищі, проживала разом з матір'ю [PERSON] (відповідачка), яка веде аморальний спосіб життя: пиячить, бродяжить, проживає в антисанітарних умовах, у приміщенні без підлоги та вікон, зі стелею яка руйнується (а.с. 8); Повідомлення Борниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 15.04.2013 року про те, що [PERSON] (відповідачка), маючи на утриманні малолітню дитину, залишає її без нагляду, дитина часто недоглянута, їх умови проживання антисанітарні, при цьому [PERSON] (відповідачка) часто перебуває в алкогольному сп'янінні (а.с. 10); Довідку-характеристику Бортниківської сільської ради від 15.04.2013 року про те, що [PERSON], зловживає спиртними напоями, не слідкує та не доглядає за дитиною, ніде не працює, господарство не веде, не реагує на звернення сільської влади щодо ведення нормального способу життя (а.с. 13), Довідку-характеристику Прибилівської сільської ради від 1.02.2015 року про те, що [PERSON] не слідкує за собою та дитиною та зловживає спиртними напоями (а.с. 12); фотографії, з зображенням помешкання в [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідачка та її дитина станом на 15.11.2013 р. (а.с. 48-62). Зазначені матеріали суд не бере до уваги, оскільки зазначені в них обставини спростовані поясненнями сільських голів [ADDRESS] та [ADDRESS] в судовому засіданні, інформація, що міститься в них є застарілою (2011-2013 рр.). Крім цього, Бортниківська сільська рада Тлумацького району Івано-Франківської області надала суду лист, з якого вбачається, що [PERSON] (відповідачка) виправляється, доглядає дитину та на даний час проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] (а.с. 72). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої [PERSON], [INFO], виданому Бортниківською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 20.04.2015 року [PERSON] (відповідачка) та її донька проживають в звичайній хаті, де створені умови для проживання малолітньої дитини, в кімнаті тепло, частково прибрано, ліжка в постільній білизні, в кімнаті є дві шафи, тумбочка, стіл та пічне опалення. На кухні в каструлях зварена картопля та квасоля, а продуктів є молоко, хліб, горох, вермішель, мука, мішок картоплі. В сараї нарубані дрова. Відповідачка часто допомагає по господарству сусідці, гуляє з дитиною на дитячому майданчику, ходить до церкви (а.с. 73). Вказані обставини щодо умов проживання також підтверджуються фотографіями (а.с. 74-77), з яких видно, що умови проживання малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання у [ADDRESS] є задовільними, в хаті прибрано, ліжка в постільній білизні, а малолітня донька одягнена в чистий одяг, з зачесаним волосся та охайним виглядом. Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Тлумацької РДА від 19.02.2015 року [PERSON] (відповідачка) з грудня 2010 року отримує державну соціальну допомогу, як одинока матір, в розмірі 309,60 грн. в місяць (а.с. 14). Доказів щодо витрачання вказаних коштів не за цільовим призначенням суду не представлено. У період з 2013 по 2015 роки малолітня [PERSON], [INFO], двічі знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Тлумацької ЦРЛ: з 18.08.2013 року по 29.08.2013 року з приводу гострого респіраторного вірусного захворювання (дитина у задовільному стані була виписана); з 30.01.2014 року по 06.02.2014 року з приводу гострого ларинготрахеобронхіту (мати недолікувавши дитину самовільно залишила дитяче відділення), що підтверджується відповіддю Тлумацької ЦРЛ від 19.02.2015 року (а.с. 15). Проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка здійснювала амбулаторне лікування дитини вдома, вилікувала її, та вже більше року інформація про хвороби дитини відсутня. [PERSON] (відповідачка) перебувала під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. З 19.02.2013 року по 16.10.2013 року метою супроводу було надання навичок по догляду за дитиною та контроль за цільовим використанням коштів. Однак, на даний час сім'я знята із супроводу у зв'язку із частою зміною місця проживання та закінчення терміну дії договору про соціальний супровід, але соціальні послуги надаються за карткою обліку роботи із сім'єю, що підтверджується повідомленням Тлумацького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 24.02. 2015 року (а.с. 16). Проте, суду не надано жодних доказів, що соціальні служби надавали [PERSON] (відповідачці) допомогу по догляду за дитиною, немає письмових попереджень органу опіки та піклування щодо неналежного виконання нею батьківських обов'язків, відсутні докази щодо нецільового використання відповідачкою коштів, що виплачуються їй у вигляді допомоги як одинокій матері. Згідно відповідей Тлумацького РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] притягалась до кримінальної відповідальності 28.04.2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України, а також до адміністративної відповідальності: 17.06.2013 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП; 27.08.2013 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП; 15.11.2013 року за ч. 2 ст. 178 КУпАП (а.с. 18). Тобто відповідачка більше року не притягалась ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 08.08.2011 року, 29.07.2014 року та 22.10.2014 року [PERSON] (позивачка) проживає у [ADDRESS], є одинокою матір'ю, у неї на утриманні перебуває [PERSON], [INFO], матеріально-побутові умови проживання незадовільні, санітарно-гігієнічний стан житла не відповідає загально прийнятим нормам та перебуває у аварійному стані, у кімнаті підлога не помита та на ній розкидані брудні речі та сміття, у кімнаті брудно та накурено, продукти харчування та миючі засоби відсутні, температура у кімнаті прохолодна + 9 С, відсутні дрова для опалення, дитина одягнута у брудний одяг, не створені умови для навчання, проживання та виховання дитини (а.с. 19-21). Однак, дані акти обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин проведених за зареєстрованим місцем проживання відповідачки у [ADDRESS], не можуть стверджувати наявність викладених обставин щодо неналежних умов проживання та виховання дитини станом на день подання справи до суду. Крім того, як зазначила Тлумацька РДА у своєму висновку про доцільність відібрання дитини від 11.03.2015 р., ствердили в судовому засіданні свідки та прокурор, та сама відповідачка [PERSON], вона з дитиною майже постійно до середини квітня 2015 р. проживала в [ADDRESS]. Обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин за фактичним місцем проживання відповідачки та її дитини у [ADDRESS] органом опіки та піклування не проводилось. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини». Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При цьому ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено жодної з вищевказаних підстав, які би свідчили про необхідність відібрання дитини від матері, належних доказів про те, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов'язки по догляду та вихованню дитини, веде аморальний спосіб життя, витрачає дитячі кошти на задоволення власних потреб, а також існує реальна загроза життю та здоров'ю дитини, судом не здобуто. Інформація щодо недогляду за дитиною з вини матері, притягнення матері та адміністративної відповідальності, не створення відповідачкою належних умов проживання та виховання дитини, яка надана Органом опіки та піклування Тлумацької РДА, є застарілою та стосується 2011-2013 рр. Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України. Згідно висновку № 162/01-18/03 від 11.03.2015 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] (відповідачка) зареєстрована в [ADDRESS], проте проживає у [ADDRESS] із співжителем [PERSON] Матеріально-побутові умови проживання у житлі [PERSON] незадовільні, в хаті не прибрано, їсти для дитини не приготовлено. [PERSON] (відповідачка) не виконує рекомендації медиків, щодо належного догляду за малолітньою донькою, зокрема 30.01.2014 року мати з хворою донькою були госпіталізовані до дитячого відділення Тлумацької ЦРЛ з діагнозом ларинготрахеобронхіт. 03.02.2014 року не вилікувавши дитину, [PERSON] (відповідачка) самовільно залишила відділення Тлумацької ЦРЛ. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 23.01.2015 року [PERSON] (відповідачка) залишила свою малолітню доньку на виховання сестрі [PERSON] та протягом двох тижнів не з'являлась та не цікавилась дитиною. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що [PERSON] (відповідачка) не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, негативно впливає на її фізичний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області, вважає доцільним відібрати у [PERSON] (відповідачка) малолітню дитину [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських (материнських) прав (а.с. 23). Суд не бере вище вказаний висновок до уваги, оскільки він є необгрутованим, не містить посилання на підстави та докази, в зв'язку з якими комісія прийшла до висновку про відібрання дитини від матері, оскільки факт ухилення відповідачки від покладених на неї обов'язків, підтверджувався лише даними минулих років, відповідачка [PERSON] комісією з питань захисту прав дитини Тлумацької РДА в Івано-Франківській області на розгляд питання не викликалась, докази щодо її повідомлення у матеріалах справи відсутні, будь-яких пояснень з цього приводу вона не надавала, малолітня донька відповідачки не проходила співбесіду з психологом. Крім цього у висновку не зазначені випадки, які би свідчили про загрозу для життя або здоров'я дитини, що є підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси малолітньої дитини та першочергове право батьків перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними та право батьків на їх виховання. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходить з інтересів малолітньої дитини, першочергового права матері перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з нею та право матері на її виховання, а також враховує відсутність належного та мотивованого висновку органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] (відповідачка) без позбавлення батьківських прав. Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини та є передчасною, обставини, на які він посилається, не є достатніми та належним чином підтвердженими для застосування до відповідачки, як матері, такого крайнього заходу, як відібрання дитини, тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 14 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. На підставі ст. ст. 150, 164, 170 СК України, 2 ст. 11, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини,

Outcome: dismissed