Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» (надалі також - Банк або Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 627,25 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 03.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на споживчі потреби в сумі 50 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 03.12.2015 року. Але [PERSON] не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у встановленні кредитним договором строки, в результаті чого станом на 26.06.2013 року виникла заборгованість у розмірі 60 627,25 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 49 366,40 грн., заборгованості по процентам у розмірі 7 075,27 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 1 776,30 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 2 409,28 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53112364751В, на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на споживчі потреби в сумі 50 000,00 грн. Зі свого боку [PERSON] зобов'язувалася щомісячно вносити на рахунок банку необхідні платежі, що включають в себе погашення заборгованості за кредитом, а також сплату процентів за користування кредитом у розмірі 31 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін повернення кредиту визначено до 03.12.2015 року. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що [PERSON] не виконала належним чином взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 26.06.2013 року виникла заборгованість у розмірі 60 627,25 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 49 366,40 грн., заборгованості по процентам у розмірі 7 075,27 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 1 776,30 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 2 409,28 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 7.1. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 627,25 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач повиннен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених судом вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 606,28 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved