Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 23 березня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 62/Авт-07, згідно якого останній надав [PERSON] кредит в сумі 20 104 Євро на придбання автомобіля марки «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску. 30 червня 2010 року між ним та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON], за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 62/Авт-07 від 23 березня 2007 року та договором застави № 62/Zкв-07-01 від 23 березня 2007 року, укладеними між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] На підставі виконавчого листа № 304/611/13-ц, виданого 08 жовтня 2013 року Перечинським районним судом Закарпатської області, було відкрито виконавче провадження на задоволення вимог заставодержателя у розмірі 163 494,14 грн. за рахунок продажу заставного майна, а саме автомобіля марки «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску. Згідно висновку експерта від 19 грудня 2014 року вартість предмет застави становить 119 700 грн., а станом на 25 грудня 2014 року залишок суми по кредиту, з метою забезпечення виконання якого укладено договір застави, становить 317 029,92 грн., що є значно більше ніж вартість заставного майна. Оскільки підстав для накладання арешту та подальшої реалізації вказаного майна немає, так як право застави виникло раніше ніж винесені судом рішення про стягнення з боржника коштів по виконавчих документах на користь інших осіб, а вартість предмета застави є меншою, ніж заборгованість перед заставодержателем, тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відділу державної виконавчої служби Перечинського РУЮ в судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення позову залишила на розсуд суду. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] також не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 62/Авт-07, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 20 104 Євро на придбання легкового автомобіля HUNDAI TUCSON, зі ставкою за користування кредитом в розмірі 9 % річних, строком на 72 місяці до 22 березня 2013 року. Того ж дня між вказаними сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 62/Zкв-07-01, за яким предметом застави є автомобіль марки «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 7-11). Також встановлено, що 30 червня 2010 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON], за яким в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, заборгованість та зобовязання Укрпромбанку перед Національним банком за кредитними зобовязаннями переводиться на [PERSON], внаслідок чого [PERSON] замінює Укрпромбанк як боржника (стає новим боржником) у зазначених кредитних зобовязаннях (а. с. 14-15). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічні положення закріплені в ст. 1 Закону України «Про заставу», згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Однак, як вбачається з матеріалів справи, на транспортний засіб «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], р/н [NUMBER], який є предметом застави згідно договору застави транспортного засобу №62/Zкв-07-01 від 23 березня 2007 року, накладені публічні обтяження на підставі постанови державного виконавця про розшук майна боржника № 24373817 від 26 грудня 2011 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №40337082 від 19 листопада 2013 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43843831 від 09 липня 2014 року (а. с. 25-27). Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Положеннями ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Як встановлено у судовому засіданні, згідно висновку про вартість майна від 19 грудня 2014 року, ринкова вартість транспортного засобу після ДТП легкового автомобіля універсал В, марки «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], р/н [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], з урахуванням технічного стану, степені пошкоджень, бувшого в експлуатації, станом на 19 грудня 2014 року склала 119 700 грн. (а. с. 12). Разом з цим, як вбачається з довідки ПАТ «Дельта Банку» від 25 грудня 2014 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 62/Авт-07 від 23 березня 2007 року станом на 25 грудня 2014 року склала 317 029,92 грн. (а. с. 13). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Отже, враховуючи те, що право застави транспортного засобу «HUNDAI», моделі TUCSON 2.0І, 16V, 2007 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], виникло у ПАТ «Дельта Банк» 23 березня 2007 року, тобто з моменту нотаріального посвідчення договору застави, а судові рішення, на підставі яких державним виконавцем на вказаний транспортний засіб було накладено арешт, винесені значно пізніше, тому суд вважає, що позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого рухомого майна, при цьому, що заборгованість боржника становить 317 029,92 грн., що значно перевищує вартість заставленого майна, яка становить 119 700 грн. Таким чином, позов в частині зняття арешту із заставного майна є обґрунтованим. Що стосується вимоги про зняття розшуку із заставного автомобіля, то суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки не передбачена ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та може бути вирішена державним виконавцем після зняття арешту із заставного майна, якщо необхідність у такому відпаде. На підставі наведеного та

Outcome: partial