Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Виконавчий комітет Лисичанської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини померла [INFO] . Відповідач не займається вихованням доньки, не спілкується з нею у необхідному обсязі, не утримує матеріально. Після смерті дружини почав зловживати спиртними напоями, уходити з дому на тривалий час. На підставі ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Неповнолітня дитина [PERSON] письмово пояснила, що з 2015 року її батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, не приймає участі у її вихованні, не цікавився її навчанням у школі, а влітку 2019 року почав їй казати, щоб влаштовувала своє життя сама. Неповнолітня дитина [PERSON] з 01.09.2019 року навчається на І курсі КЗ «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради на денній формі навчання психолого-педагогічного факультету. На підставі викладеного просили суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Лисичанська Луганської області, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , неповнолітню дитину передати органу опіки та піклування Лисичанської міської ради до призначення піклувальника над нею та стягнути з [PERSON] аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів його доходів на дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.02.2020 року ухвалою суду прийнято до свого провадження справу 3415/8669/18 та призначено справу до розгляду. 06.12.2019 року представником позивача надано письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі. 06.12.2019 року відповідачем надано письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач Виконавчий комітет Лисичанської міської ради як органу опіки та піклування вважає відповідача таким, що не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмове клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмове клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.05.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 248. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю дитини записана [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2015 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] померла [INFO] , у м. Лисичанську, про що зроблено відповідний актовий запис №1736. Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] від 23.05.2017 р., орган, що видав 4430, [PERSON] , [INFO] . Згідно з заявою від 29.07.2019 року, [PERSON] звернулась до начальника служби у справах дітей, в якій пояснила, що з 2015 року її батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, не приймає участі у її вихованні, не цікавився її навчанням у школі, а влітку 2019 року почав їй казати, щоб влаштовувала своє життя сама. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно з довідкою №31пп від 02.09.2019 року, виданою Комунальним закладом «Харківська гуманітарно-педагогічна академія», [PERSON] навчається на 1 курсі Комунального закладу «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради на денній формі навчання психологічно-педагогічного факультету. Згідно з висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] №4002/01-16 від 17.09.2019 року Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, визнав позов в повному обсязі, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не суперечать закону та відповідають інтересам дітей. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1536 гривень 80 копійок. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved