Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивачі вказали, що вони є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до рішення виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради народних депутатів № 7 від 29 травня 1981 року. У належному їм будинку зареєстрований відповідач - син [PERSON] , [INFO] , який в ньому не проживає з травня 2014 року. Реєстрація відповідача у будинку створює їм проблеми із призначенням субсидії на сплату житлово-комунальних послуг та користуванням будинком. Відповідач не можє прибути до смт. Станиця Луганська, тому вони були вимушені звернутись з цією позовною заявою до суду. Також в своєму позові позивачі просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Третя особа - Станично-Луганська селищна військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області також надала клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить позивачам в рівних частках відповідно до рішення виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради народних депутатів № 7 від 29 травня 1981 року. Також, наведені вище обставини підтверджуються: копіями паспортів позивачів [PERSON] та [PERSON] , де вказане місце їх реєстрації та проживання; копією технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; домовою книгою за вказаною адресою, згідно якої підтверджується, що у житловому будинку крім позивачів, зареєстрована відповідач [PERSON] . Однак, з травня 2014 року він за даною адресою не проживає, що також підтверджується актом складеним депутатом селищної ради. Частина 1 ст. 401 ЦК України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] дійсно з 08.07.2008, зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , але вже більше 7 років в ньому не проживають. За таких обставин позовна заява [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved