Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10023/0218 І типу філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» м. Кам'янка звернувся до Кам'янського райсуду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 87160551, посилаючись на те, що 16.05.2003 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кам'янського відділення № 3279 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 87160551, згідно якого відповідачка одержала кредит в сумі 20000 грн. строком на 12 місяців, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25 % річних та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, з остаточним терміном повернення кредиту 16.05.2004 р. 07.06.2011 р. проведено держреєстрацію змін до Статуту банку. Згідно постанови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 31 від 23.01.2012 р. «Про реорганізацію філії - Кам'янського відділення № 3279 АТ Ощадбанк філія Кам'янське відділення № 3279 «АТ Ощадбанк» реорганізована шляхом її перетворення у територіально-відокремлене безбалансове відділення, відкрите на балансі філії - Черкаського облуправління «АТ Ощадбанк»» та присвоєно внутрішньобанківський № 10023/0218». 20.12.2012 р. за вих. № 26/581 Банком направлялась претензія відповідачці про сплату заборгованості по кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті, однак позичальницею вимоги претензії не виконані. Станом на 03.02.2014 р. відповідачка має заборгованість по кредитному договору в сумі 22738 грн. 16 коп., з яких: 19895 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом; 2488 грн. 22 коп. - заборгованість за відсотками; 354 грн. 12 коп. - загальна сума пені. Оскільки на теперішній час зазначені вище кошти не сплачені, позивач просить стягнути їх із відповідачки. В судовому засіданні представники позивача Шульга Т. О. та [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, зазначивши, що відповідачка повідомлялась претензією про несплату кредиту лише 20.12.2012 р., про вручення якої підтвердження не має. [PERSON] 30.03.2012 р., 21.06.2013 р. та 02.08.2013 р. сплатила по вказаному вище кредитному договору відповідно 1250 грн., 100 грн., 60 грн. Представник [PERSON] вважає, що висновок експертів за результатами проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи не є доказом у справі; на проведенні повторної чи додаткової експертизи не наполягала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, вказавши, що вищевказаний кредитний договір не підписувала, ніякі платежі по ньому не сплачувала та не підписувала заяви на переказ готівки. Зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] з 25.11.1987 р., в даному Банку одержує пенсію по інвалідності приблизно з 2006 р., але ніяких претензій та повідомлень від працівників Банку, не одержувала; не міняла місце проживання та реєстрації. Просила стягнути з позивача на її користь 2368 грн. за проведення вищевказаної експертизи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач, подавши до суду вищевказаний позов, зазначив, що 16.05.2003 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кам'янського відділення № 3279 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 87160551, згідно якого відповідачка одержала кредит в сумі 20000 грн. строком на 12 місяців, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25 % річних та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, з остаточним терміном повернення кредиту 16.05.2004 р. 07.06.2011 р. проведено держреєстрацію змін до Статуту банку. Згідно постанови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 31 від 23.01.2012 р. «Про реорганізацію філії - Кам'янського відділення № 3279 АТ Ощадбанк філія Кам'янське відділення № 3279 «АТ Ощадбанк» реорганізована шляхом її перетворення у територіально-відокремлене безбалансове відділення, відкрите на балансі філії - Черкаського облуправління «АТ Ощадбанк»» та присвоєно внутрішньобанківський № 10023/0218». В судовому засіданні 04.04.2014 р. представник позивача Шульга Т. О. вказала, що [PERSON] 30.03.2012 р., 21.06.2013 р. та 02.08.2013 р. сплатила по вказаному вище кредитному договору відповідно 1250 грн., 100 грн., 60 грн. 20.12.2012 р. за вих. № 26/581 їй була направлена претензія щодо виконання зобов'язання та сплати 22 708 грн. 10 коп. Станом на 03.02.2014 р. відповідачка має заборгованість по кредитному договору в сумі 22738 грн. 16 коп., з яких: 19895 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом; 2488 грн. 22 коп. - заборгованість за відсотками; 354 грн. 12 коп. - загальна сума пені. Оскільки на теперішній час зазначені вище кошти не сплачені, позивач просить стягнути їх із відповідачки. Відповідачка в судовому засіданні категорично заперечила факт одержання вказаного кредиту, посилаючись на те, що ніяких банківських документів на одержання кредиту не підписувала, платежі по ньому не здійснювала, місце проживання та реєстрації не змінювала, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Черкаській обл. від 12.03.2014 р. (а. с. 27); просила призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, змін або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної (почеркознавчої та ТЕД) експертизи № 709/14-23, № 1174/14-23 від 27.06.2014 р. ЧВ КНДІСЕ: два підписи від імені [PERSON] в кредитному договорі № 87160551 від 16.05.2003 р. між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк» (а. с. 55-56) та три підписи від імені [PERSON] в заявах на переказ готівки: № 8590699 від 30.03.2012 р. на суму 1250 грн. (а. с. 58), № 21545454 від 21.06.2013 р. на суму 100 грн. (а. с. 59), № 22908755 від 02.08.2013 р. на суму 60 грн. (а. с. 60) - виконано рукописним способом кульковими ручками пастою фіолетового кольору різних відтінків без застосування способів технічного відтворення підписів: підготовки олівцем, копіюванням через копіювальний папір або перетисненням з наступною обвідкою, а також без використання графопобудовників. Два підписи від імені [PERSON] в кредитному договорі № 87160551 від 16.05.2003 р. між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк» (а. с. 55-56) - виконані не [PERSON], а іншою особою. Три підписи від імені [PERSON] в трьох заявах на переказ готівки: № 8590699 від 30.03.2012 р. на суму 1250 грн. (а. с. 58), № 21545454 від 21.06.2013 р. на суму 100 грн. (а. с. 59), № 22908755 від 02.08.2013 р. на суму 60 грн. (а. с. 60) - виконані не [PERSON], а іншими особами. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що волевиявлення [PERSON], на укладення кредитного договору від 16.05.2003 р. № 87160551 не було; Банком вищевказаний кредитний договір був оформлений без відома відповідачки. У вступній частині даного кредитного договору прізвище відповідачки зазначено, як «[PERSON]», а в п. 7 «юридичні адреси сторін» - «[PERSON]»; в оригіналі кредитного договору вказаний № 87160551, а в позовній заяві - № 87160511. Крім цього, відповідно до вказаного вище висновку експертів, відповідачкою не сплачувались платежі по кредитному договору, про що свідчить відсутність її підпису в заявах на переказ готівки. За 10 років, починаючи з 16.05.2003 р. до 20.12.2012 р. відповідачка ні разу не повідомлялась Банком про заборгованість по кредиту та необхідність її сплати. Також викликає сумнів письмова претензія Банку від 20.12.2012 р. № 26/581, відомостей (рекомендованого листа) про одержання якої [PERSON], представник позивача суду не надав. Представником позивача клопотання про проведення повторної чи іншої експертизи в судовому засіданні не заявлялось, до суду не надходило інших висновків експертів, крім описаного вище. Враховуючи викладене, суд вважає, що в позові необхідно відмовити. З позивача на користь відповідача необхідно стягнути витрати по оплаті вищевказаної експертизи в сумі 2368 грн. На підставі вищевикладеного ст. ст. 202, 203, 205, 215, 1049, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved