Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Наприкінці лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 травня 1980 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований мерією с. Савка Окницького району Республіки Молдова. За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано: домоволодіння [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 11 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. При цьому, покупцем домоволодіння було вказано [PERSON] . Таким чином, домоволодіння було набуте за час перебування у шлюбі. Тому [PERSON] просить: визнати домоволодіння [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та [PERSON] ; припинити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомив. Відповідно до ч.11 ст.128\~ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області (а.с.54) [PERSON] зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , не значиться. Тому, [PERSON] повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bpm.ko.court.\~gov.ua/sud1005 (а.с.71,72). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 травня 1980 року мерією с. Савка Окницького району Республіки Молдова між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, згідно копії свідоцтва про шлюб з перекладом на українську мову, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Чижиковим О.О. (а.с.12-14). За час перебування сторін у шлюбі, а саме 11 лютого 2002 року [PERSON] придбав незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., зареєстрованого в реєстрі за №640 (а.с.15-16). В подальшому [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрував за собою право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права на нерухоме майно №11458046 від 07 серпня 2006 року та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 серпня 2006 року (а.с.19,20). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві За загальними принципами, закріпленими ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70\~СК України, ч.1 та ч.2 ст.370\~ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що домоволодіння [ADDRESS] , набуте [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, за їхні спільні кошти та з метою спільного сімейного проживання. Тому вказане нерухоме майно належить сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках та за [PERSON] та [PERSON] належить визнати право власності на Ѕ частку вказаного нерухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З метою забезпечення вільного та безперешкодного володіння, користування та розпорядження сторонами по справі своїми частками у спірному домоволодінні, суд також вважає доцільним припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №1-1007К від 25 лютого 2019 року (а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1496 гривень. Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1496 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved