Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.04.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №584рv15-08 з наданням кредитних коштів в сумі 16328 доларів США строком до 1004.2015 року. Відповідно до умов кредитного договору у період з 11.04.2008 року до 10.04.2009 року позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати щомісячно по 272,13 доларів США, з 17.04.2009 року по 10.04.2015 року - по 181,42 доларів США, а також проценти за користування кредитом: протягом першого року до 10.04.2009 року - 13,5%, з 11.04.2009 року по 10.04.2010 року - 13,1%, з 11.04.2010 року по 10.04.2011 року - 13,0%, з 11.04.2011 року по 10.04.2012 року -12,8%, з 11.04.2012 року по 10.04.2013 року - 12,4%, з 11.04.2013 року по 10.04.2014 року - 11,5%, з 11.04.2014 року по кінцеву дату повернення кредитних коштів - 10,0%. У випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі протягом трьох поспіль платежів застосовується процентна ставка у 15,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 11.04.2008 року укладено договір поруки № 584рv15-08. Позичальник [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і загальна сума заборгованості станом на 08.01.2015 року становить 1 237 378,35 гривень, в тому числі: строкова заборгованість по кредиту - 725,88 доларів США (11 436,67 гривень), прострочена заборгованість по кредиту - 10 969,81 доларів США (172 835,94 гривень), строкова заборгованість по процентам - 196,39 доларів США (3 094,24 гривень), прострочена заборгованість по процентам - 10 702,78 доларів США (168 628,72 гривень), пеня (за період з 08.01.2014 року по 08.01.2015 року) - 881 382,78 гривень, які просив з відповідача, як солідарного боржника. В процесу розгляду справи позивачем збільшено розмір позовних вимог. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 03.07.2015 року у загальному розмірі 1 894 828,77 гривень, з яких: заборгованість по основному боргу кредиту - 11 695,69 доларів США (245 745,16 гривень), заборгованість по процентам - 11 785,43 доларів США (247 630,74 гривень), пеня (за період з 03.07.2014 року по 03.07.2015 року) - 1 401 452,87 гривень. Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов, в якому просила визнати таким, що припинив свою дію договір поруки, посилаючись на ст.ст. 553, 559 ЦК України, вказуючи, що банк протягом шестимісячного строку від дня настання строку основного зобов'язання не звернувся з вимогою до поручителя, відповідно до ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України минули строки позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено позичальником 28.01.2013 року. Представник позивача підтримала заявлені вимоги по первісному позову з наведених підстав та заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача заперечував проти первісного позову, мотивуючи свої заперечення підставами пред'явленого зустрічного позову, просив задовольнити зустрічний позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені Банком вимоги задоволенню не підлягають, вимоги по зустрічному позову слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладено кредитний договір №584рv15-08 з наданням кредитних коштів в сумі 16328 доларів США строком до 1004.2015 року. Відповідно до умов кредитного договору у період з 11.04.2008 року до 10.04.2009 року позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати щомісячно по 272,13 доларів США, з 17.04.2009 року по 10.04.2015 року - по 181,42 доларів США, а також проценти за користування кредитом: протягом першого року до 10.04.2009 року - 13,5%, з 11.04.2009 року по 10.04.2010 року - 13,1%, з 11.04.2010 року по 10.04.2011 року - 13,0%, з 11.04.2011 року по 10.04.2012 року -12,8%, з 11.04.2012 року по 10.04.2013 року - 12,4%, з 11.04.2013 року по 10.04.2014 року - 11,5%, з 11.04.2014 року по кінцеву дату повернення кредитних коштів - 10,0%. У випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі протягом трьох поспіль платежів застосовується процентна ставка у 15,5% річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 11.04.2008 року укладено договір поруки № 584рv15-08. Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 03.07.2015 року становить 1 894 828,77 гривень, з яких: заборгованість по основному боргу кредиту - 11 695,69 доларів США (245 745,16 гривень), заборгованість по процентам - 11 785,43 доларів США (247 630,74 гривень), пеня (за період з 03.07.2014 року по 03.07.2015 року) - 1 401 452,87 гривень, Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Судовим наказом Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2009 року у справі № 2-Н124/2009 стягнуто З [PERSON] на користь ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» 137 827,79 гривень боргу за кредитним договором № № 584рv15-08 від 11.04.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи № 2-Н-124/2009, з [PERSON] стягнуто основний борг за кредитним договором достроково. До суду ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» звернувся 06.07.2015р. про стягнення кредитної заборгованості з поручителя. Згідно постанови ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24 даної постанови, судам рекомендується при вирішенні таких спорів враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам стаття 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Кредитор не направляв вимогу до поручителя та протягом 6 місяців не пред'явив вимогу до поручителя з моменту настання строку виконання кредитного зобов'язання (30.09.2009 року). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що дія поруки припинилась, тому відсутні підстави для задоволення заявлених до поручителя вимог та наявні підстави для визнання таким, що припинив дію договір поруки. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 533, 546, 549, 553-559, 599, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved