Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Колізей Плюс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів та відшкодування заподіяної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно протоколу засідання правління №1/2012 від 14.05.2012 року [PERSON] обраний головою правління ОСББ «Колізей Плюс» та відповідно до наказу № 7 від 23.05.2012 року виданого головою правління, останній виконував обов`язки голови правління ОСББ «Колізей Плюс». На даній посаді відповідач перебував до 21 червня 2017 року. Вказує, що вищим органом управління об`єднання, відповідно до статуту позивача, є загальні збори, до виключної компетенції яких належить визначення розміру матеріального та іншого заохочення членів об`єднання і правління, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту. Проте, після звільнення відповідача із займаної посади було проведено аудит діяльності правління ОСББ «Колізей Плюс» за період 23.05.2012 року по 07.07.2017 року та виявлено, що [PERSON] за період виконання обов`язків голови правління безпідставно виплатив собі кошти в загальній сумі 79341,71 грн. заробітної плати на підставі особистих наказів, якими одноосібно встановив собі 0,1 ставки з оплатою праці згідно штатного розпису, а з 01 вересня 2014 року встановив повний робочий день з посадовим окладом в розмірі 2500 грн., з січня 2017 року - 3500 грн. Вважає, що відносини, які виникли між сторонами, не мають характер трудових, оскільки, посада голови ОСББ є виборною, виконання обов`язків голови ОСББ не характеризується ознаками найманої праці, тому кошти в розмірі 79341,71 грн. є безпідставно набуті внаслідок недобросовісності відповідача та безпідставно перейшли у його власність. Також, зазначає, що внаслідок неправомірної виплати матеріального забезпечення у формі заробітної плати ОСББ «Колізей Плюс» до бюджету були безпідставно перераховані податки із заробітної плати (єдиний соціальний внесок) на загальну суму 45607,10 грн., які не можуть бути повернуті з бюджету, а тому є майновою шкодою у відповідності до ст. 1166 ЦК України та підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в свою користь кошти в розмірі - 124948,81 грн., з яких безпідставно набуту винагороду в розмірі 79341,71 грн., матеріальну шкоду в розмірі 45607,10 грн. та понесені судові витрати. У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що відповідно до п. 4.7 Статуту ОСББ «Колізей Плюс» в редакції, яка діяла на момент видання ним наказів, голова правління забезпечує виконання рішень правління об`єднання. Оскільки, накази про затвердження штатного розпису видавались ним на виконання рішення правління ОСББ, зокрема від 25.05.2012 року, тому не можна вважати, що отримані ним кошти є безпідставно виплачені внаслідок недобросовісності з його боку. Крім того, стягнення з нього матеріальної шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України є безпідставною, оскільки, позивачем не доведено склад такого правопорушення. Ухвалю Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представники позивача, кожен зокрема, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа, зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з п.1 ст. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що [PERSON] з 23 травня 2012 року по 21 червня 2017 року працював на посаді голови правління ОСББ «Колізей Плюс» (а.с.23, 39 зворот). За результатами аудиту проведеного ПП АФ «Перспектива-Аудит» було встановлено, що за даними первинних документів за період з червня 2012 року по червень 2017 року [PERSON] , як голова ОСББ «Колізей Плюс», отримав 79341,71 грн. (а.с. 28-38). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції Закону від 23.09.2010 року що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон «Про ОСББ») вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відноситься: обрання членів правління об`єднання; визначення розміру матеріального та іншого заохочення членів об`єднання і правління; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. Аналогічні положення містяться у п.п. 4.5., 4.12 Статуту ОСББ «Колізей Плюс» в редакції 27.04.2009 року та в редакції статуту зі змінами від 29.04.2014 року (далі - Статут) (а.с. 11-22). Пунктом 4.7 вказаного Статуту, передбачено, що правління зі свого складу обирає голову правління, який укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису. Умовою визначення розміру матеріального заохочення голови правління ОСББ є наявність відповідного рішення загальних зборів ОСББ, як повноважного органу на вирішення даного питання. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на безпідставність отримання коштів відповідачем внаслідок недобросовісності, оскільки, рішення загальних зборів щодо матеріального заохочення голови правління не приймалося. Як встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.05.2018 року, яке набрало законної сили, правовідносини між [PERSON] та ОСББ «Колізей Плюс», що існували за час перебування останнього на посаді голови правління не являються трудовими правовідносинами і не регулюються нормами КЗпП України (а.с.39-43). Відтак, отримані [PERSON] кошти за час роботи на посаді голови ОСББ «Колізей Плюс» являються не заробітною платою, а матеріальним заохоченням, яке виплачується у відповідності до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Судом встановлено, що рішенням правління ОСББ «Колізей Плюс», що оформлене протоколом №2/2012 від 25.05.2012 року (п.4), затверджено штатний розпис у запропонованій редакції, відповідно до якого до ОСББ «Колізей Плюс» входить посада голови правління із з посадовим окладом 2500 грн. (а.с. 78-79). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на виконання вказаного рішення загальних зборів, видані накази № 10 від 26.05.2012 року, № 11 від 29.12.2013 року, №12 від 29.08.2014 року, якими [PERSON] встановив собі, як голові ОСББ, 0,1 ставки з оплатою праці згідно штатного розпису, з 01 вересня 2014 року встановлено повний робочий день, а також визначено посадовий оклад голови правління в розмірі 2500 грн. (а.с. 24-26). Отже, в даному випадку, правління ОСББ «Колізей Плюс», визначивши розмір матеріального заохочення голови правління, не дотрималась вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п.п. 4.5., 4.12 Статуту ОСББ «Колізей Плюс» в редакції 27.04.2009 року та в редакції статуту зі змінами від 29.04.2014 року. Разом з тим, відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що вищезазначене рішення правління ОСББ «Колізей Плюс», що оформлене протоколом №2/2012 від 25.05.2012 року, а також вищенаведені накази [PERSON] , як голови правління, щодо визначення штатного розпису та розміру матеріального заохочення голови правління не оспорювались і не скасовувалися загальними зборами ОСББ «Колізей Плюс», а відрахування із матеріального заохочення голови правління скеровувалися позивачем до відповідних страхових фондів (а.с.27). Відтак, позивач ОССБ «Колізей Плюс», вчинив дії, що свідчать про схвалення рішення свого виконавчого органу щодо визначення розміру матеріального заохочення голови правління, а відтак, суд вважає, що спірне матеріальне заохочення у розмірах, що відповідало штатному розпису, правомірно виплачувалося [PERSON] Тому такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутим майном у розмінні ст..1212 ЦК України, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 79341,71 грн. до задоволення не підлягають. Вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 45607,10 грн. також не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, відповідальність за завдану шкоду має наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Позивач посилається на те, що внаслідок неправомірної виплати матеріального забезпечення у формі заробітної плати ОСББ «Колізей Плюс» до бюджету було безпідставно перераховані податки із заробітної плати (єдиний соціальний внесок) на загальну суму 45607,10 грн. Оскільки, в судовому засіданні не було доведено безпідставність отримання коштів внаслідок недобросовісності відповідача щодо нарахування матеріального заохочення, тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди на підставі ст. 1166 ЦК України. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] понесено витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн., на підтвердження розміру якої відповідачем надано договір про надання правничої допомоги №25/06 від 25.06.2019 року, додаток до договору про надання правничої допомоги №25/06 від 25.06.2019 року, ордер серії ВЛ № 008625 від 27.06.2019 року, опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом М`яловіцьким В.Л. при наданні професійної правничої допомоги [PERSON] від 22.10.2019 року, прибуткові касові ордери №1 від 19.07.2019 року, №2 від 21.08.2019 року, у розмірі 5000 грн. (а.с. 65, 87-88, 104-105, 108). З огляду на вимоги ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати за правничу допомогу адвоката загальною сумою 5000 грн. відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт, є обґрунтованими та співмірними з предметом спору та складністю справи, не оспорювалися позивачем під час розгляду справи, а тому підлягають до стягнення з позивача користь відповідача.

Outcome: approved