Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №А33ВСС9FKN0202 від 01.07.2011 року відповідач отримав кредит у сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.12.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 97281,36 грн. Однак відповідач продовжує ухилятись від виконання умов договору у звязку з чим станом на 25.09.2015 року має заборгованість 362850,26 грн., яка складається з наступного: 17226,68 грн. - заборгованість за кредитом; 28,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1884,36 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. За вирахуванням суми стягнутої за рішенням суду залишок заборгованості складає 265568,90 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -13278,45 грн., - штраф (процентна складова), що і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.66, 67). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.27, 64, 65), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений сирок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 01.07.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-14). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком кредитно-заставний договір. З заяви відповідача, яка є частиною договору, вбачається, що кінцевий строк повернення кредиту до 30.06.2014 року включно. Також банк може змінювати відсоткову ставку за кредитом в залежності від зміни облікової ставки НБУ (п.3.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг). Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу (п.5.1 Умов та правил надання банківських послуг). Також сторони домовились, що термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, встановлюється тривалістю у пять років (п.5.5 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, та відкрив рахунок №29092061640270. Однак відповідач [PERSON] порушив умови вказаного договору і тому рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/10185/13-ц від 16.12.2013 року з нього на користь ПАТ «Акцент-Банк» стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в сумі 97281,36 грн. (яка виникла станом на 31.07.2013 року та складається з наступного: 17226,68 грн. - заборгованість за кредитом; 24,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7597,14 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 67324,40 грн. пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4608,64 грн. - штраф (процентна складова)), а також судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 11.02.2014 року. (а.с.4). Відповідач у добровільному порядку не погасив вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок пені та штрафів, наданий позивачем разом з позовом до суду (а.с.5, 56-58), відповідачем не оспорюється. Статтею 546 ЦК України визначені види забезпечення виконання зобов'язання, зокрема, за частиною першою вказаною статті виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст.10 ЦПК України, щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс 14 від 03.09.2014 року. Оскільки нарахована сума неустойки є неспівмірною із сумою заборгованості (17226,68 грн. - заборгованість за кредитом + 28,39 грн. - заборгованість по процентам + 12397,14 грн. заборгованість по комісії = 29652,21 грн.) і значно перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п.6 ч.1 ст.3; ч.3 ст.509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе її зменшити до суми заборгованості за тілом кредиту, а саме до 29652,21 грн. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (п. 3.2.2. та п. 3.2.3. даних Умов) по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.13). У той самий час, згідно з пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с.13). Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів в загальному розмір 13778,45 грн. необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Одже суд приходить до остаточного висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк»: 3,89 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 4800 грн. - заборгованості по комісії за надання фінансового інструменту, 29652,21 грн. - пені, а загалом - 34456,10 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 523,78 грн. (а.с.1).

Outcome: partial