Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.04.2013 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-22401-260413. Згідно із п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно із п. 2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 15 000,00грн. Відповідно до п. 1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно із п. 2.1. частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 09.07.2014 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором. Станом на 09.07.2014 року за відповідачем рахується заборгованість за договором № 004-22401-260413 від 26.04.2013 р. на загальну суму 19249,19 грн., яка складається із наступного: тіла кредиту у сумі 11781,98 грн.; простроченого тіла кредиту у сумі 3216,49 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 4250,72 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 19249,19 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26.04.2013 р. ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-22401-260413. Згідно з п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 означеного договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 частини 3 договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн. Згідно із п. 1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.1. частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Судом встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000,00 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 09.07.2014 р. заборгованість [PERSON] за договором № 004-22401-260413 від 26.04.2013 р. становить 19249,19 грн., яка складається із наступного: заборгованості за тілом кредиту у сумі 11781,98 грн.; простроченого тіла кредиту у сумі 3216,49 грн., заборгованості за відсотками у сумі 4250,72 грн. Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, на користь банку слід стягнути заборгованість у сумі 19249,19 грн. з [PERSON]

Outcome: approved