Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11837,97 доларів США та 74284,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (банк), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) укладено кредитний договір №205/П/41/2008-840 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 16703,14 долари США зі сплатою 14,2% річних за користування кредитом з терміном погашення до 17 серпня 2015 року, а позичальник зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1206,34 доларів США. Поручитель зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. 18 серпня 2008 року між банком та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до умов вказаного договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язання повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо. 11 травня 2012 року між банком, позичальником та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої щомісячна сума мінімального необхідного платежу склала 317,06 доларів США, а кінцевий термін повернення кредиту - 18 серпня 2016 року. 11 травня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої сторони дійшли домовленості про не стягнення нарахованої неустойки по нарахованим штрафам в розмірі 1670,31 доларів США та пеням у розмірі 402,05 долари США за договором №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року. Цей договір втрачає чинність у частині не стягнення нарахованої неустойки по нарахованим штрафам в розмірі 1670,31 доларів США та пеням у розмірі 402,05 долари США при невиконанні позичальником умов реструктуризації передбачених додатковою угодою №1 від 11 травня 2012 року. Сторони домовились про збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності, встановленої чинним законодавством, до 20 років. 11 травня 2012 року між банком та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року та додаткової угоди №1 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року. Станом на 08 червня 2015 року внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 15370,96 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 323186,91 грн., з яких 9812,31 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 206311,73 грн. - непогашений кредит, 2025,66 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 42591,13 грн. - несплачені відсотки, 1862,68 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 39164,35 грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань, та 1670,31 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 35119,70 грн. - штрафу за порушення умов кредитного договору. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11837,97 доларів США та 74284,05 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що внаслідок різкого падіння курсу національної валюти зобов'язання відповідача перед позивачем збільшились більше ніж на 400%, тому істотні умови договору змінилися настільки, що якби сторони могли їх передбачити, то не укладали б договір або уклали б його на інших умовах. Вказав, що банк жодного разу не попередив, що валютні ризики під час виконання зобов'язань несе відповідач, не надав в письмовій формі інформацію щодо наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, орієнтовану сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки та вартості всіх послуг, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Жодних доказів надання відповідачу інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, як і доказів видачі саме валютного кредиту, позивачем не надано. Зазначив, що позивачем надано анкету-заяву на отримання кредиту, в якій не відповідачем внесена недостовірна інформація, підпис відповідача відсутній, в графі «Позичальник» залишились не заповненими місця з прізвищем та датою, а підпис зроблений не відповідачем. Будь-яких повідомлень від позивача щодо невиконання зобов'язань відповідачі не отримували. Крім того, відповідач вказав, що останній платіж ним був внесений 17 січня 2014 року, у зв'язку з чим з 19 лютого 2014 року банк мав право достроково пред'явити вимогу про погашення кредиту, і з цього часу банк мав право протягом шести місяців пред'явити вимоги до поручителів, тому відповідач вважає поруку обох поручителів за зобов'язаннями відповідача припиненою. Також відповідач вважає, що поруки припинилася і з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителів внаслідок укладення додаткової угоди №2 між банком та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON], яка також є представником відповідача [PERSON], проти позову заперечувала, нею та [PERSON] було подано до суду зустрічний позов до банку про визнання поруки по договору «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, договору поруки №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, поруки за додатковою угодою №1 від 11.05.2012 року до договору «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року та додатковою угодою №1 до договору поруки №б/н від 18 серпня 2008 року припиненою з 20 серпня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що банк жодного разу не попередив про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань несе споживач, не надав в письмовій формі інформацію щодо наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, орієнтовану сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки та вартості всіх послуг, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Вказали, що якби їм було надано банком достовірну інформацію щодо валютних ризиків, сукупної вартості кредиту та з інших питань, то вони б ніколи не виступили поручителями за вказаним кредитним договором. Зазначили, що позивачем надано анкету-заяву на отримання кредиту, в якій внесена недостовірна інформація не позичальником, підпис позичальника відсутній, в графі «Позичальник» залишились не заповненими місця з прізвищем та датою, а підпис зроблений не позичальником. Також зазначили, що будь-яких повідомлень від банку щодо невиконання зобов'язань вони не отримували. Крім того, вказали, що порушення зобов'язання за кредитним договором почалося з 19 лютого 2014, і з цього часу банк мав право протягом шести місяців пред'явити вимоги до поручителів, але не пред'явив їх, тому вони вважають поруку обох поручителів за зобов'язаннями позичальника припиненою з 20 серпня 2014 року. На підставі викладеного позивачі за зустрічним позовом просили визнати поруку за кредитним договором «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, договором поруки №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, поруку за додатковою угодою №1 від 11.05.2012 року до договору «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року та додатковою угодою №1 до договору поруки №б/н від 18 серпня 2008 року такою, що припинилась з 20 серпня 2014 року. Представник банку проти зустрічного позову заперечував, вказавши, що кредитний договір та договір поруки укладено з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, вимагати від позичальника дострокового виконання взятих на себе зобов'язань є правом банку, додатковою угодою №1 до кредитного договору встановлено строк повернення кредиту до 18 серпня 2016 року, і строк повернення кредиту ще не настав, тому відсутні підстави вважати поруку припиненою. [PERSON] зустрічний позов просив задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] (позивача за зустрічним позовом), дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (банк), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) укладено договір «Автопакет» №205/П/41/2008-840 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надав позичальнику на придбання автотранспортного засобу у тимчасове користування грошові кошти у сумі 16703,14 доларів США зі сплатою 14,2% річних за користування кредитом з терміном погашення до 17 серпня 2015 року. Відповідно до п.1.2.1 вказаного договору банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеву кредитну лінію з лімітом 1206,34 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктами 2.2.1, 2.2.3 вказаного договору передбачено, що Позичальник повертає кредит та сплачує Банку відсотки за користування кредитом шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу в розмірі 317,06 доларів США щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 вказаного договору в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань позичальник передає в заставу предмет застави - автотранспортний засіб, який належить заставодавцю на праві приватної власності та вартість якого складає 89900 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття автотранспортного засобу в заставу складає 18559,04 доларів США. Відповідно до п.п. 3.2.1-3.2.4 вказаного договору поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник, всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язання повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Відповідно до п. 4.2.5 вказаного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів за договором, можливих штрафних санкцій якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Згідно положень пункту 5.1 кредитного договору у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 5.2 кредитного договору у разі порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок. Відповідно до п.7.2 вказаного договору сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 серпня 2008 року між банком та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до умов вказаного договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язання повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо. 11 травня 2012 року між банком, позичальником та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої щомісячна сума мінімального необхідного платежу склала 317,06 доларів США, а кінцевий термін повернення кредиту - 18 серпня 2016 року. 11 травня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої сторони дійшли домовленості про не стягнення нарахованої неустойки по нарахованим штрафам в розмірі 1670,31 доларів США та пеням у розмірі 402,05 долари США, за договором №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року. Цей договір втрачає чинність у частині не стягнення нарахованої неустойки по нарахованим штрафам в розмірі 1670,31 доларів США та пеням у розмірі 402,05 долари США при невиконанні позичальником умов реструктуризації передбачених додатковою угодою №1 від 11 травня 2012 року. Сторони домовились про збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності, встановленої чинним законодавством, до 20 років. 11 травня 2012 року між банком та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 18 серпня 2008 року, відповідно до якої поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року та додаткової угоди №1 до кредитного договору №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши Позичальнику визначену договором суму кредиту. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 08 червня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 15370,96 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 323186,91 грн. Вказана заборгованість включає: 9812,31 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 206311,73 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена; 2025,66 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 42591,13 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, в тому числі прострочені. Крім того, за прострочення сплати щомісячних платежів, Банком, відповідно до положень п.5.1 кредитного договору, нараховано пеню в розмірі 1862,68 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 39164,35 грн. Також Банком нараховано штраф за порушення умов договору (п.5.2 кредитного договору) в розмірі 1670,31 дол. США, що станом на 08 червня 2015 року за курсом НБУ становить 35119,70 грн. Всього заборгованість за кредитним договором складає 11837,97 доларів США (за кредитом та за відсотками) та 74284 грн. 05 коп. (пені та штрафу). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. В даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, їх спільна порука відсутня, оскільки кредитором укладено окремі договори поруки з кожним із поручителів, у зв'язку з чим кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником, як солідарні боржники, згідно з вимогами ст.553 ЦК України. За таких обставин, враховуючи, що внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 11837,97 доларів США та 74284 грн. 05 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь банку вказаної заборгованості з позичальника та окремо з кожного поручителя солідарно з позичальником. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання поруки такою, що припинилась, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позичальником останній платіж було здійснено 17 січня 2014 року. З пояснень представника банку, позичальника та поручителів вбачається, що банк не направляв їм досудову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, тобто до звернення до суду з вказаним позовом (30 червня 2015 року) у позичальника строк виконання зобов'язання в повному обсязі не настав і за ним залишився обов'язок сплачувати щомісячні платежі до кінцевого терміну повернення кредиту - до 18 серпня 2016 року. Посилання відповідачів на те, що банк з 19 лютого 2014 року (початок порушення зобов'язання) зобов'язаний був пред'явити вимоги до поручителів протягом шести місяців не ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки строк виконання зобов'язання у повному обсязі 19 лютого 2014 року не настав, підстави для визнання поруки припиненою з 20 серпня 2016 року відсутні. За таких обставин відсутні підстави для задоволення зустрічного позову про визнання поруки за кредитним договором «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, договором поруки №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року, поруки за додатковою угодою №1 від 11.05.2012 року до договору «Автопакет» №205/П/41/2008-840 від 18 серпня 2008 року та додатковою угодою №1 до договору поруки №б/н від 18 серпня 2008 року такою, що припинилася з 20 серпня 2014 року. Посилання поручителів на те, що їх не повідомили про валютні ризики, сукупну вартість кредиту не впливають на їх обов'язок виконати зобов'язання за договором поруки, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, і якщо поручителі чи позичальник вважали, що їм банком не надана уся інформація, необхідна для укладення договору, вони мали право його не укладати. Оскільки позивач на час звернення до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 3231 грн. 87 коп., по 1077 грн. 29 коп. з кожного.

Outcome: partial