Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся\~ до суду з позовною заявою до\~[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначив, що 30.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, її заборгованість станом на 21.09.2016 року складає 15320 грн. 94 коп. позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк»\~ не зявився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.\~ Представник відповідача\~ [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач отримуючи зарплатну карту дійсно отримала картку на якій були кредитні грошові кошти. Ліміт кредиту постійно збільшувався, востаннє в грудні 2012 року до 8000 грн. [PERSON] користувалась кредитними коштами востаннє в березні 2013 року. Цього ж року кредитну карту нею було втрачено про що вона повідомила по телефону представника банку. Будь-яких претензій, вимог до неї щодо погашення кредитну останнім не висувалось. Представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю через сплив строку позовної давності. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З липня 2008 року по грудень 2012 року кредитний ліміт карткового рахунку збільшувався, востаннє 27.12.2012 року збільшений до 8000 грн. Строк дії кредитної картки травень 2016 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам, укладеного між сторонами договору, відповідач порушила узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустила виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками заборгованості підтверджується наявність боргу за кредитним договором станом на 21.09.2016 року на загальну суму 15320 грн. 94 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 5839 грн. 42 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 3096 грн. 65 коп., заборгованості за пенею по простроченому зобовязанню 4417 грн. 21 коп., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. та штрафу відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 1000 грн. 00 коп., \~штрафу (фіксована частина) 250 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) 717 грн. 66 коп.\~\~\~ Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] коштів заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Суд не вбачає правових підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки рух коштів по рахунку проводився в межах строку позовної давності, пеня нарахована в межах строку спеціальної позовної давності. Посилання представника відповідача, що строк позовної давності необхідно відраховувати від дати останнього зняття кредитних коштів відповідачем в березні 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки перебіг позовної давності у даних правовідносинах починається зі спливом строку виконання. Вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved