Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Гадяцької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Гадяцький районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.11.2015 року відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав та стягнуто з них аліменти на утримання дітей. Малолітні діти з 04.08.2015 року і по даний час знаходяться в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини на повному державному утриманні. Відповідачі за час перебування дітей в державному закладі їх не відвідували, не цікавилися їх життям та здоров'ям, не виявляли до них батьківського піклування, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача органу опіки та піклування Гадяцької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вони зробили відповідні висновки та бажають опікуватись дітьми та проживати з ними однією сім'єю, створять для дітей усі необхідні умови для їх проживання. Представник Гадяцького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що центр здійснював соціальний супровід сім`ї, однак позитивних результатів це не надало, батьки на шлях виправлення не стали. Заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що зі свідоцтв про народження (а.с. 7-9) вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із матеріалів справи, проводилось обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 83), було встановлено, що відповідач [PERSON] був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відповідачка [PERSON] з явними ознаками побоїв на обличчі, умови для повернення дітей відповідачами не створені. Згідно повідомлення Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини від 12.04.2017 року №420 малолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають у їхньому закладі з 04.08.2015 року. За час їх перебування у закладі батько [PERSON] дітей не відвідував, не телефонував, не цікавився життям та здоров'ям дітей. Мати [PERSON] відвідала дітей на початку вересня 2016 року один раз. Аліменти на будинок дитини не перераховуються. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гадяцької районної державної адміністрації № 01-41/325 від 30.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3) - позбавлення батьківських прав останніх відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі за час перебування дітей в державному закладі їх не відвідували, не цікавилися їх життям та здоров'ям, не виявляли до них батьківського піклування, тому позов підлягає до задоволення. В частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] - відмовити, оскільки аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь навчального закладу, в якому будуть знаходитися діти, стягнуто за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.11.2015 року, а підстави для зменшення розміру аліментів на час розгляду справи відсутні. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial