Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.06.2010 року в розмірі 27135.22 гривень та сплачений судовий збір в сумі 1600,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.06.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку, внаслідок чого станом на 02.03.2017 рік має заборгованість 27135.22 гривень. Позивач вказує на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» і що відповідно стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.06.2010 року [PERSON] отримала кредит розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією анкети - заяви, підписаної відповідачем, Умовами і правилами надання банківських послуг, що додані до матеріалів цивільної справи. Станом на 02.03.2017 рік [PERSON] має прострочену заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 02.06.2010 року у розмірі 27135.22 гривень, яка складається з наступного: 4517, 11 грн.\~- заборгованість за кредитом; 9595, 77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11\~254, 00 грн.\~- заборгованість за пенею, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1268.34 грн. - штраф (процентна складова). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази на спростування вимог позивача. Положеннями ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором по заборгованості по кредиту, нарахованих відсотках та пені. Вирішуючи питання в частині одночасного стягнення пені та нарахованих штрафів, суд виходить із наступного. З наданого судом розрахунку вбачається, що за порушення відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штрафи. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 Тобто із вказаного слідує, що позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (порушення позичальником грошового зобовязання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1\~ст.\~61 Конституції Українита ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1268.34 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином,\~загальний розмір\~заборгованості відповідача\~за кредитним\~договором №б/н\~від 02.06.2010\~року становитиме\~25366.88 гривень, яка складається з наступного: 4517, 11 грн.\~- заборгованість за кредитом; 9595, 77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11\~254, 00 грн.\~- заборгованість за пенею. Відтак, на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд приходить до висновку, що відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, доказів щодо погашення існуючої заборгованості суду не надав, натомість позивач належними доказами підтвердив обґрунтованість позовних вимог. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заборгованість за кредитним договором. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі в сумі 1600 грн.

Outcome: partial