Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 31.10.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з заборгованості по кредитному договору, вказавши в обґрунтування наступне. 11.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-20080-110613 (оформлений у вигляді «заяви»), відповідно до якого відповідачу встановлена кредитна лінія в сумі 15 000 гр., зі сплатою відсотків. Позичальник свої обов*язки по кредитному Договору не виконує, не повертає ані тіло кредиту, ані відсотків за користування ним, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2014 р. становить 21 796 гр. 85 коп.,з яких: 13884 гр. 60 коп. тіло кредиту, 5301 гр. 75 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2610 гр. 50 коп. прострочене тіло кредиту. Просять стягнути заборгованість та відшкодувати судові витрати. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, стверджував суду, що при укладанні кредитного договору Банком булі порушені норми чинного законодавства: письмово кредитний договір не укладався- заява № №001-20080-110613 від 11.06.2013 р. не є кредитним договором, оскільки, не містіть в собі обов*язкових істотних умов договору; Банком цей договір не підписувався, оскільки, не надано доказів, що інспектор кредитного договору [PERSON] мала 11.06.2013 р. повноваження на підписання «заяви». Таким чином, відповідачка набула гроші без достатніх підстав. Крім того, відповідачка письмово звернулась до Банку з заявою про розірвання договору, тому, позивач не мав права нараховувати відсотки; розрахунок заборгованості виконаний невірно. Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 11.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №001-20080-110613 (оформлений у вигляді «заяви»), відповідно до якого останній встановлена кредитна лінія в сумі 15 000 гр., зі сплатою відсотків. З тарифами на обслуговування платіжних карток [PERSON] ознайомилась; копії документів отримала, про що свідчить її особистий підпис. [PERSON] отримала в Банку гроші в розмірі 15 000 гр., що підтверджується розрахунком особового рахунку. За приписом діючого законодавства, зокрема ст. 611-612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання винна особа повинна сплатити штрафні санкції, що передбачено угодами та законодавством. Як вбачається з наданих письмових доказів, відповідачка кредит не повертає, щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, загальна сума заборгованісті за кредитном договором на 15.08.2014 р. становить 21 796 гр. 85 коп. Тому, суд має правові підстави для задоволення позову у повному обсязі. Судом вивчались заперечення представника відповідача, але, погодитись з ними не може. Так, заява та додані до неї Тарифами на обслуговування платіжних карток містять в собі всі істотні умови договору; [PERSON], ознайомившись з ними, надала свою згоду на всі умови та саме на цих умовах отримала в банку гроші, деякій час виконувала умови укладеної угоди та здійснювала платежі Банку; до цього часу в належному розмірі гроші не повернула. Той факт, що відповідачка надіслала Банку письмову заяву про розірвання кредитного договір не звільняє її від виконання грошового зобов*язання та повернення позиченої суми, тому, доказів того, що заява була отримана позивачем та кредитній Договір розірвано не надано. Судові витрати суд присуджує стороні, на користь якої постановлено рішення, відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved