Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Орган опіки та піклування - Мукачівська районна державна адміністрація звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Мукачівська місцева прокуратура про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, вказуючи на те, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей зокрема, зловживають спиртними напоями, спостерігається фізичне насильство в сім'ї, дітей часто залишають без нагляду, не можуть забезпечити дітям належний рівень фізичного, соціального та інтелектуального розвитку. Крім того, не проявлять батьківської турботи, не доглядають за дітьми, чим свідомо ухиляються від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню та утриманню дітей. Таким чином, така поведінка батьків свідчить про те, що вони свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей у зв'язку з чим їх залишення разом з батьками може бути небезпечним для здоров'я дітей. Також просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив не відбирати дітей, оскільки вже усвідомив, що слід належним чином займатися їхнім вихованням. При цьому пояснив, що вдома вже створюються всі необхідні умови для проживання дітей. Додатково визнав всі факти неналежного виховання дітей, озвучені представником органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Представник прокуратури в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації № 02-26/190 від 13.02.2017, визнано за доцільне відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення батьків батьківських прав. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Щенборнської сільської ради Мукачівського району № 1 від 26.01.2017 року, комісії з питань захисту прав дитини рекомендовано вирішити питання про доцільність відібрання дітей, у зв'язку з тим, що умови їхнього проживання в сім'ї незадовільні, в будинку повна антисанітарія, відсутні комунікації, батьки зловживають алкогольними напоями. Згідно з акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.01.2017 року, сім'я відповідачів проживає у приватному будинку. Будинок потребує капітального ремонту, відсутнє газопостачання. Сім'я малозабезпечена та проживає у важких матеріально-побутових умовах, батько дітей [PERSON] працює на заводі «Флекс» різноробочим, його дружина [PERSON] ніде не працює, знаходиться в декретній відпустці. Батьками не ведеться ніяке підсобне господарство, зловживають спиртними напоями. Діти не хочуть повертатися до дому з дошкільного навчального закладу. Як вбачається з характеристики, виданої виконавчим комітетом Щенборнської сільської ради Мукачівського району 30.01.2017 року № 18/02-23, [PERSON] працює на заводі «Флекс» різноробочим, свої батьківські обов'язки по відношенні до дітей не виконує. З характеристики, виданої виконавчим комітетом Щенборнської сільської ради Мукачівського району 30.01.2017 року № 18/02-23, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не доглядає зі дітьми. В будинку антисанітарні умови., діти брудні, недоглянуті та голодні. Також як вбачається з листа з Мукачівського районного відділення поліції від 06.03.2017 року, 28.02.2017 року до старшого дільничного офіцера поліції Мукачівського РВП Мукачівського ВП звернулася лікар-педіатр Дерценської АЗПСМ, яка повідомила, що під час планового огляду дитини [PERSON], [INFO], в останньої були виявлені тілесні ушкодження, а саме садна з локалізацією на задній поверхні спини, сідницях та ножках. Дані тілесні ушкодження дитині міг спричинити батько [PERSON] По даному факту внесено відомості до єдиного реєстру судових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як правило, відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, який має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з ст. 9 Конвенції, Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займаються вихованням та матеріальним утриманням дітей, не проявляють батьківської уваги та турботи, зловживають алкогольними напоями, що в тому числі в сукупності безпосередньо визнав батько дітей в судовому засіданні, у зв'язку з чим залишення дітей разом з батьками може бути небезпечним для здоров'я дітей, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved