Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» 10.08.2017 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.08.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у розмірі 138840,00 доларів США на строк до 09.08.2027 року, а відповідач зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Відповідно до договору факторингу від 01.11.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» передало, а ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором від 07.08.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 03.07.2017 року склав 422686,19 доларів США. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 109940,76 доларів США, що за курсом 26,02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.07.2017 року становить 2860658,58 грн. та судові витрати. У своїй заяві представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 07.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNZ0GK00000093, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 138840,00 доларів США на строк з 07.08.2007 року по 09.08.2027 року, а позичальник зобовязався кошти прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 10-12). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 03.07.2017 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 422686,19 доларів США, з яких: 109940,76 доларів США заборгованість за кредитом; 99723,42 доларів США заборгованість по процентам; 13133,12 доларів США заборгованість по комісії; 199888,89 доларів США пеня (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами договору факторингу № 1 від 01.11.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» передало, а ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № DNZ0GK00000093 від 07.08.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с. 13-15). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № DNZ0GK00000093 від 07.08.2007 року. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 109940,76 доларів США, що за курсом 26,02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.07.2017 року становить 2860658,58 грн. (а.с. 5-9). Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 42909,88 грн. (а.с. 24-26), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved