Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Означений вище позивач звернувся в суд з позовом до вказаного відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.05.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір укладений шляхом підписання відповідачем заяви з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». Банк видав відповідачу кредит та платіжну картку, строк перевипущеної карти до вересня 2015 року. Станом на цю дату відповідач [PERSON] мав, згідно наданого розрахунку сальдо поточної заборгованості за кредитом 1536,88 грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом 2261,00 грн., загальна заборгованість за процентами 15790,75 грн. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, що дає право банку нараховувати заборгованість до теперішнього часу, не зважаючи на те, що строк дії картки скінчився у вересні 2015 року. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, та допустив заборгованість по кредитним зобов`язанням. 24.02.2013 року здійснила останній платіж по кредитним забов`язанням шляхом внесення готівки у сумі 250,00 гривень. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом станом на 31.07.2017 року становить 105107,83 грн., та складається з наступного: -3797,88 грн. заборгованість за кредитом; -90945,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -4882,81 грн. - заборгованість за пенею; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -4981,33 грн. штраф (процентна складова) та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Представник позивача Романенко Т.М. в судовому засіданні 07.06.2019 року, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача адвокат Зайцев К.М. в судовому засіданні 07.06.2019 року позовні вимоги визнав частково, визнають суму заборгованості за кредитом та проценти по строк дії картки, тобто до вересня 2015 року. Просить застосувати строк позовної давності до нарахувань - штрафу, пені та комісії, оскільки право Банку на стягнення таких сум винагород обмежується спеціальним строком позовної давності в один рік, що передував часу звернення із відповідною позовною вимогою. Вислухавши пояснення представників сторін, слід прийти до наступних висновків. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа/кредитодавець/зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі/ч.1 ст.1055 ЦК України/. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,телеграмах,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким,що вчинений в письмовій формі,якщо він підписаний сторонами/стороною/. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови/пункти/визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови,які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законами як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї за сторін має бути досягнуто згоди /стаття 638 ЦК України/. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60,131-132,137,177,179,185,194,212-215 ЦПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову. В справі встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір/а.с.6,7/ шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір приєднання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна»/а.с.7/ базова процентна ставка в місяць/нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році- 2,5%. Розмір щомісячного платежу, враховуючи плату за використання кредитних коштів в обліковий період -7 відсотків від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, слідуючого за обліковим,отже щомісячний платіж згідно договору,укладеного із позичальником полягає в тому,що він кожного місяця відрізняється, адже становить 7% від суми заборгованості по кредиту,тобто, чим більший розмір використаних кредитних коштів,тим більший щомісячний платіж, і , навпаки, чим більші суми були б внесені позичальником в рахунок погашення боргу, тим менші відсотки йому б нараховувалися,пеня за несвоєчасне погашення заборгованості /пеня 1 /-базова процентна ставка по договору 30 нараховується за кожний день прострочки, /пеня 2/ -2 відсотки від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму від 30 гривень і більше,штраф при порушенні строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж 30 днів - 500 гривень плюс 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій,комісія за моніторинг неактивної картки - в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 гривень і саме такі умови підписані позичальником. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 виклала правовий висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, строк кредитування за кредитним договором від 21.05.2009 року припинився 30 вересня 2015 року, після чого Банк не в праві був нараховувати проценти за кредитом. Вимоги щодо стягнення з боржника нарахувань - штрафу, пені та комісії суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки право Банку на стягнення таких сум винагород обмежується спеціальним строком позовної давності в один рік, що передував часу звернення із відповідною позовною вимогою. Станом на час подання позову, спеціальний строк в один рік для стягнення цих сум завершився. Крім того, нарахування Банком заборгованості за пенею та комісією не передбачено укладеним між сторонами договором. Відповідно до Висновку №11/2008/ Консультативної Ради Європи суддів щодо якості судових рішень/п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Европейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується,що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. На підставі наведеного, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору та норми чинного законодавства, а також наданого Банком розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростовано, з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором: сальдо поточної заборгованості за кредитом 1536,88 грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом 2261,00 грн., загальна заборгованість за процентами 15790,75 грн., всього 19588,63 грн. (станом на 30 вересня 2015 року). Таким чином позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі вимог ст.141ЦПК України та п.36 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 17.10.2014 року з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: partial