Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 11.10.2014 року звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 25.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № ZPS0GK00000436, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 36750,00 доларів США на термін до 25.12.2026 року, із зобовязанням повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 04.09.2014р. виникла заборгованість у розмірі 27663,50 доларів США, яка складається з: 25382,64 доларів США заборгованість за кредитом; 1593,94 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 420,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 266,92 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не погасив, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ZPS0GK00000436 від 25.12.2006р. у розмірі 27663,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 346347,02 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 3463,47 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог, оскільки вважали, що позов позивачем предявлено до суду неправомірно та безпідставно, в звязку з відсутністю у банку законного права і повноважень на право вимоги заборгованості за кредитним договором, тому що ПАТ КБ «ПриватБанк» право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс Nо. 1 Пі-Ел-Сі» згідно договору від 19.02.2007 року. Просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 25.12.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір № ZPS0GK00000436, відповідно до якого, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 36750,00 доларів США на термін до 25.12.2026 року, із зобовязанням повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (т.1, а.с.9). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25.12.2006 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений іпотечний договір № 397, предметом якого є жилий будинок з невідємними приналежностями, який знаходиться у м. Запоріжжя, вул. Шевченка, 241/вул. Цюрупи, 43. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що іпотекодержателем на цей час є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» відповідно до договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами про іпотечні кредити (т.3, а.с. 91-93). З копії договору, наданого відповідачем, вбачається, що 19.02.2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненес № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, за яким ЗАТ «КБ «ПриватБанк» погодився продати, а «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненес № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» погодився купити права вимоги за іпотеками та відповідні права вимоги за кредитами та з 19.02.2007 року, є єдиним власником усіх прав вимоги (т.3, а.с.23). За визначенням договору від 19.02.2007 року кредитом є кредит, наданий позичальнику продавцем (ЗАТ КБ «ПриватБанк») як кредитором, для цілей фінансування придбання позичальником майна або, залежно від змісту, кредитний договір, укладений між позичальником та продавцем як кредитором, що засвідчує надання такого кредиту. Іпотекою є іпотека майна, що забезпечує виконання позичальником зобовязань за кредитом або, в залежності від змісту, договір іпотеки, що засвідчує виникнення такої іпотеки. Отже, починаючи з 19.02.2007 року всі права вимоги за кредитним договором з [PERSON] належать новому кредитору та не належать ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного суд погоджується з позицією відповідача та його представників, що заміна кредитора у зобовязанні за кредитним договором № ZPS0GK00000436від 25.12.2006 року відбулася в момент укладення між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, в тому числі і щодо [PERSON], тобто 19 лютого 2007 року. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Норми ч.1 ст.15 ЦПК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин при зверненні до суду у жовтні 2014 року з позовом до [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк», як у позивача, не було законних матеріально-правових підстав. Враховуючи те, що [PERSON] на час предявлення позову і судового розгляду справи субєктивних цивільних прав ПАТ КБ «Приватбанк» не порушував, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed