Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду в особі представника [PERSON] до [PERSON] з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 18.03.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем, укладено кредитний договір № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р., відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000 долларів США на споживчі цілі. Кредит надано терміном на 120 місяців з датою його остаточного погашення 18.03.2018 року. Процентна ставка за умовами договору становить 14%. Банк виконав свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах передбачених кредитним договором, що стверджується випискою по рахунку на дату видачі кредитних коштів, валютним меморіальним ордером № OJC145208 від 18.03.2008 р. Відповідно до кредитного договору боржник зобовязався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними платежами в розмірі згідно графіку погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до кредитного договору. У разі невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору, відповідно до пунктів ст.9 п.9.1, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі, разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги. Починаючи з січня 2015 року [PERSON] припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитом, через що 18.05.2015 року позичальнику була направлена вимога про дострокове виконання зобовязань, однак заборгованість погашена не була. Внаслідок неналежного виконання кредитного договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 р. з боку [PERSON], станом на 16.07.2015 року, заборгованість перед ПАТ «[PERSON] Аваль» становить 4679,07 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 103441,52 грн. З вказаних підстав позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з [PERSON] в його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 103441,52 грн. З яких: 84102,29 заборгованість за кредитом (тому числі 12067,70 грн. прострочена заборгованість за кредитом); заборгованість за відсотками -7750,59 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 6847,29) грн.; розрахована пеня в сумі 11588,64 грн., та суму сплаченого судового збору - 1034,42 грн. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 року, укладений між ним та ПАТ «[PERSON] банк Аваль» з моменту його укладення; зобовязати державного реєстратора виключити з реєстру іпотек та заборон на відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором застави: квартира [ADDRESS] «а» в м. Хуст Закарпатської області; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати односторонню реституцію: зобовязати «[PERSON] Аваль» повернути позивачу за зустрічним позовом [PERSON], сплачені по кредитному договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 року відсотки, пеню, штрафні санкції. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що договір між сторонами був укладений із суттєвими порушеннями норм цивільного права, що тягне за собою його не чинність. Так зокрема підтвердженням видачі кредитних коштів у розмірі 10000 грн., є меморіальний касовий ордер, який підписаний невстановленою особою та не може рахуватись належним касовим документом. Натомість надані до суду документи підтверджують списання грошових коштів з одного рахунку на інший цього банку, а не передачу їх позичальнику. Крім того позивач за зустрічним позовом вважає, що його права були суттєво порушені, оскільки банком не надано таблиці визначення сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, яка передбачена додатком до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупність вартості кредиту. [PERSON] вважає, що по кредитному договору №014/4047/82/38404 від 18.03.2008 року між ними виникли зустрічні зобовязання: у банка - надати кредит; у відповідача - повернути його та сплатити проценти. Виконання одного обовязку однією із сторін, відповідно до умов договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку і є зустрічним виконанням зобовязань. Вважає, що банком не виконано умови договору, а тому останній не є чинним та підлягає такому визнанню у судовому порядку. При визнанні недійсним договору споживчого кредиту в іноземній валюті, втрачають своє правове значення й інші правочини, укладені на виконання недійсності договору, зокрема такими є договори поруки, застави, іпотечні договори та інші способи забезпечення виконання зобовязань. З цих підстав, зміст оспорюваного договору на його думку суперечить ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», оскільки ні перед його укладенням, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування. Позивач вважає, що ще на момент укладення договору, його поставлено у невигідне та таке, що порушує його права становище. Просив задовольнити зустрічні вимоги з наведених в заяві підстав. До матеріалів справи додано заперечення від ПАТ «[PERSON] Аваль» на зустрічну позовну заяву [PERSON] про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. З даного заперечення слідує, що зустрічні позовні вимоги банком не визнаються. Зокрема, представник позивача в запереченні ствердив, що позивач як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку, банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті на території України. Також відповідно до умов п.15.4 Кредитного договору, укладеного між сторонами, [PERSON] усвідомлював та гарантував, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також умовами Договору, зокрема п.15.5, встановлено, що у разі зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання кредитного договору, іпотечного договору та невиконання позичальником зобовязань, зазначених договором. В розрахунку заборгованості, доданого до первісного позову, вказано дати фактичного та планового погашення заборгованості у розрізі кредиту, відсотків та пені, кількість днів прострочення кожного платежу та залишок заборгованості. Також в запереченнях проти зустрічного позову, представник банку зазначив, що відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, меморіальний ордер є розрахунковим документом, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій зі списання коштів з рахунку платника, внутрішньобанківських операцій, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Таким чином, відповідно до умов п.6.1 Договору, сума кредиту в розмірі 10000 доларів США у безготівковій формі переказу, була переведена на рахунок [PERSON] Тому, вважає неправдивими твердження [PERSON] про те, що його не було ознайомлено з умовами кредитування та альтернативні методи кредитування, оскільки своїм підписом в заяві-анкеті на отримання кредиту від 05.03.2008 року, а також п.15.7 укладеного між ними кредитного договору, позичальник засвідчив та підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитним договором. Вважає, що при укладанні кредитного договору №014/4047/82/38404 від 18.03.2008р., банком не порушено жодну з вимог, на які посилається [PERSON] у зустрічній позовній заяві, а в діях і принципах роботи банку, відсутня нечесна підприємницька практика, на яку посилається позивач. Просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, за недоведеністю вимог. Представник позивача в судове засідання на розгляд справи не зявився. На про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги банку підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У своєму запереченні на зустрічний позов, представник банку просив відмовити в його задоволенні (а.с. 147-150). Відповідач за основним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання подали заяву з клопотанням про розгляд даної справи у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю цих позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. В запереченнях проти позову ( а.с.48-56), [PERSON] вимоги позовної заяви не визнав, вважає їх безпідставними та недоведеними в суді належними та допустимими доказами, так зокрема відповідач вважає, що позивачем не надано суду графіку погашення заборгованості та відсотків, які були ним сплачені, оскільки у кредитному договорі, передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту. Натомість позивачем додано «Рахунок», що складений за формою яка не передбачена законодавством та містить недостовірну інформацію. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт передачі кредитних коштів, тобто виконання умов договору, оскільки меморіальний ордер, на який посилається позивач, як на доказ видачі коштів, не відповідає вимогам закону та містить підпис невстановленої особи. Вважає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження виконання умов договору. Крім того, відповідач вважає, що позивач не мав право на видачу кредиту в іноземній валюті без індивідуальної ліцензії НБУ, та використовуючи долар США, як предмет кредитування за споживчим кредитом, позивач вніс в кредитний договір умову, яка є дискримінаційною, всупереч принципу добросовісності, має наслідок істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на його шкоду, що значно погіршує його становище, як споживача порівняно з позивачем - надавачом фінансових послуг. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та дослідивши її матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк Аваль», треті особи без самостійних вимог: інспекція з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області, Реєстраційна служба Хустського РУЮ про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним з моменту укладення а також зобовязання до вчинення дій слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В ході розгляду основного позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4047/8238404 від 18.03.2008 року, судом встановлено, що між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 доларів США терміном на 120 місяців, з датою остаточного погашення кредиту 18.03.2018 року та процентною ставкою 14% річних. Дані обставини стверджуються, дослідженими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах справи оригіналів: меморіального валютного ордеру № OJC145208 від 18.03.2008 р., кредитного договору, картки зі зразками підпису, заяви та договору на відкриття та ведення поточного рахунку «Для виплат», графіку погашення кредиту та інших платежів, додатку № 2 до Кредиту ( а.с.127-145). Автентичність підпису відповідача на вказаних документах не спростовувалася в ході судового розгляду і сторонами не заявлялося клопотань щодо дослідження таких обставин. При цьому, після отримання за ухвалами суду письмових доказів в оригіналах, [PERSON] зазначав, що підписи на оригіналах не відповідають його підпису, тобто у нього виникали сумніви щодо правдивості поданих в оригіналах письмових доказів. З кредитного договору вбачається, що відповідно до його умов, позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та відсотків щомісячно, однаковими платежами в розмірі, згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до вимогами ст.9 п.9.1 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи за цим кредитом. В позові йдеться про те, що з січня 2015 року не було жодного місяця, в якому б [PERSON] не прострочив обовязкового щомісячного платежу. При цьому банком не надано суду офіційних відомостей про те, в яких саме місяцях 2015 року та в якому розмірі відповідачем була прострочена виплата по кредиту. Судом досліджено вимогу банку № 114-0-0-00/15-31724 від 18.05.2015 року про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р. З даної вимоги вбачається, що станом на 20.04.2015 року у [PERSON] , внаслідок припинення належного виконання зобовязань виникла перед банком заборгованість у розмірі: 307,99 доларів США прострочений Кредит та 175,49 доларів США заборгованість за процентами. Таким чином, позивач ствердив, що з січня 2015 року відповідач припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором і заборгованість згідно вимоги банку ( а.с. 27) виведено станом на 20.04.2015 року. Кредитним договором передбачено право кредитора на дострокове повернення кредиту. При цьому в ст. 9 Договору, вказані обставини за яких можливе дострокове погашення кредиту, так в п.9.1, 9.2 Договору, на які посилається в позовній заяві позивач, зокрема зазначено, що кредитор вправі предявити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більш трьох раз протягом останніх дванадцять місяців. З інформаційного листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи ( а.с. 57) вбачається, що в березні 2015 року відповідач звернувся до позивача за розясненнями щодо виплат по кредиту та руху коштів на рахунку, оскільки вважав, що справно сплачував кошти по кредиту з 2008 року і правомірно вимагав надання йому інформації як стороні кредитного договору про порядок розрахунків і зарахування коштів по поверненню кредиту та підстав нарахування заборгованості по кредитній угоді. За клопотанням відповідача, ухвалою Хустського районного суду від 23.05.2016 року, проведено витребування від позивача відомостей щодо руху коштів на рахунку позичальника [PERSON] в ПАТ «[PERSON] Аваль» та оригіналів квитанцій, для огляду в судовому засіданні, сплачених коштів по рахунку № [NUMBER] за кредитним договором № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 року. 30.06.2016 року на адресу суду надано виписку по особовому рахунку № [NUMBER] за підписом представника банку [PERSON], однак ухвала суду в частині надання оригіналів квитанцій щодо погашення виплат по кредитному договору не виконана, внаслідок чого судом повторно вживались заходи щодо витребування доказів на підставі ухвали суду від 26 липня 2016 року. Ухвала суду щодо витребування доказів в частині надання для огляду в судовому засіданні оригіналів квитанцій щодо погашення кредиту в період до травня 2015 року, позивачем не виконана, а тому у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем [PERSON] в період з 01.01.2015 року по 20.04.2015 року порушувались умови кредитного договору, а саме ст.9 п.п.9.1,9.2, що є підставою для дострокового розірвання договору. Суд не бере до уваги, надану банком виписку по рахунку, оскільки остання належним чином та уповноваженою особою не завірена та не відповідає вимогам встановленим ст.64 ЦПК України, що ставиться до письмових доказів. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За наведених обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами, порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р, що призвели до можливості ставити вимогу дострокового стягнення заборгованості, а саме: що [PERSON] мав прострочення платежів за кредитним договором більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більш трьох раз протягом останніх дванадцять місяців у період з 01.01.2015 року по 20.04.2015р., а тому позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В порядку ст.123 ЦПК України судом прийнято до розгляду в одному провадженні з первісним позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором зустрічний позов [PERSON] з вимогами про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів та зобовязання вчинення дій. Свої вимоги [PERSON] за зустрічним позовом мотивує тим, що при укладанні кредитного договору, між ним та банком не було досягнуто основних істотних умов, а саме: відсутні докази про передачу йому кредитних коштів в розмірі 10000 доларів США. Посилається на те, що меморіальний ордер не є фінансовим документом та засвідчений невідомою особою і відповідно до вимог ч.3 ст.538 ЦК України через невиконання банком умов кредитного договору, він вправі відмовитись від його виконання. Однак, суд не погоджується з такою позицією [PERSON], оскільки вона є недоведеною в повній мірі та спростовується матеріалами справи. Так, судом встановлено, що між сторонами наявні договірні зобовязання, відповідно до яких [PERSON] отримав у ПАТ «[PERSON] Аваль» кредитні кошти та виконував зобовязання по кредитному договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р. в період з 2008 року по 2015 рік, сплачуючи кошти по тілу кредиту та відсотках за його користування. В ході розгляду справи позивач не заперечив факт укладення кредитного та іпотечного договорів, а також факт виконання ним умов кредитного договору до 2015 року. Суд також не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач не мав права на видачу кредиту в іноземній валюті, оскільки такі твердження позивачем не доведені, натомість спростовані представником відповідача в поданих до матеріалів справи запереченнях. Судом, зокрема матеріалами справи також встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору (п.15.4), укладеного між сторонами, [PERSON] усвідомлював та гарантував, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також умовами Договору, зокрема п.15.5, встановлено, що у разі зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання кредитного договору, іпотечного договору та невиконання позичальником зобовязань, зазначених договором. В розрахунку заборгованості, доданого до первісного позову, вказано дати фактичного та планового погашення заборгованості у розрізі кредиту, відсотків та пені, кількість днів прострочення кожного платежу та залишок заборгованості. Також в запереченнях проти зустрічного позову, представник банку зазначив, що відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, меморіальний ордер є розрахунковим документом, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій зі списання коштів з рахунку платника, внутрішньобанківських операцій, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Таким чином, відповідно до умов п.6.1 Договору, сума кредиту в розмірі 10000 доларів США у безготівковій формі переказу, була переведена на рахунок [PERSON] Суд також вважає недостовірними твердження позивача про те, що його не було ознайомлено з умовами кредитування та альтернативними методами кредитування, оскільки своїм підписом в заяві-анкеті на отримання кредиту від 05.03.2008 року, а також п.15.7 укладеного між ними кредитного договору, позичальник засвідчив, що підтверджує, що він ознайомлений у письмовій формі з кредитним договором. Крім того, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів на підтвердження того, що в діях банку при укладанні кредитного договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008р., наявні порушення вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме не дотримано вимоги, що ставляться до письмової форми договорів відсутність печатки установи, відсутність нотаріального посвідчення договору іпотеки, і саме порушення таких вимог мають наслідки застосування положень ст.203,215,1055 ЦК України для визнання нікчемним такого правочину. кредитного договору. Виходячи з доказів у справі, суд також не має достатніх підстав стверджувати про наявність з боку позивача при укладенні кредитного договору № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 порушень вимог ст. 56 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та відповідних Правил, які регламентують надання інформації банківськими установами споживачу про укладений кредитний договір, які б свідчили про наявну нечесну підприємницьку практику, або введення його в оману щодо істотної умови кредитного договору, оскільки судово-економічне дослідження для встановлення або спростування вище вказаних порушень у даній справі не проводилося і сторони не заявляли клопотання про проведення такої експертизи. З огляду на встановлене суд не знаходить підстав для задоволення зустрічних позовних вимог відповідача.

Outcome: dismissed