Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON], зменшивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів, які є спадкоємцями померлого 31 грудня 2014 року [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00050682 від 08.07.2011 року в сумі: 19\~682,49 грн., з яких кредит 3\~915,45 грн., відсотки 1\~257,08 грн., комісія за РО 2\~327,43 грн., плата за пропуск платежів 12\~182,53 грн., посилаючись на те, що 08 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № BLaЖГА00050682, за умовами якого ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав [PERSON] кредит в розмірі 6500 тисяч гривень (п.1.1 спеціальної частини Кредитного договору), зі сплатою 15 відсотків річних (п.1.3 спеціальної частини Кредитного договору), комісією за управління кредитом у розмірі 1,75 відсотків від суми кредиту (п.1.4 спеціальної частини Кредитного договору) та кінцевим терміном погашення по 08 липня 2014 року (п.1.2 спеціальної частини Кредитного договору). В звязку з тим, що [PERSON] своєчасно не повернув кредитні кошти та несвоєчасно сплачував відсотки за користування кредитними коштами, ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимушене звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, та просив розглядати справу за його відсутністю. [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду заперечення в яких просила у задоволенні позову відмовити, а також надала до суду заяву про застосування строків позовної давності та заяву з проханням слухати справу у її відсутність. [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 08 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГА00050682. Зазначений договір укладений на підставі Заяви-анкети від 08 липня 2011 року на отримання «Кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку, підписана [PERSON] Сума кредиту склала 6 500,00 грн., річна процентна ставка (номінальна) 15%, комісія з управління кредитом 1,75% від суми кредиту (сплачується один раз за кожний розрахунковий місяць), штрафні санкції відповідно до умов договору, термін повернення кредиту 08 липня 2014 року. За вказаним графіком повернення суми кредиту визначено було у вигляді щомісячних платежів. 31 грудня 2014 року[PERSON] помер 31 грудня 2014 року (актовий запис №2 від 03 січня 2015 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 393886). Судом була витребувана спадкова справа до майна померлого [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті свого батька. У відповідності до [PERSON] Договору банківського обслуговування від 08 липня 2011 року № BLaЖГА00050682 - спеціальної частини, термін повернення кредиту 08.07.2014 року. Згідно з таблицею розрахунку заборгованості за кредитним договором №BLaЖГА00050682 Позичальник [PERSON] останній платіж був зроблений частково 08 листопада 2012 року, тобто, починаючи з 09 жовтня 2012 року у позивача відповідно виникло право стягнення кредиту, яким він не скористався, а пред'явив позов лише 07 вересня 2015 року. Верховний Суд України (Судова палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України) у своїй постанові від 19 березня 2014 року №6-20цс14 зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Позивач предявив вимоги стосовно й стягнення згідно з п.8 [PERSON] Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00050682 від 08 липня 2011 року спеціальної частини штрафу, передбаченого п. 4.2. зазначеного договору у розмірі 25% від суми кредиту. Так за п. 4.2 Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00050682 від 08 липня 2011 року у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору. Вимоги щодо сплати зазначеної плати фактично суми штрафів за несвоєчасну сплату чергових платежів з повернення кредитних коштів згідно залученого позивачем графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами Додаток № 1 до Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00050682 від 08 липня 2011 року, починаючи з 08 листопада 2012 року. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (п.1 ст.258 ЦК України). Позовна давність в 1 рік застосовується, зокрема, до вимог 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пп. 1 п. 2 ст. 258 ЦК України). Таким чином, вимоги щодо стягнення уточненої позивачем плати за пропуск платежів 12\~182,53 грн. з урахуванням заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності щодо стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 01 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (п.1 ст.37 ЦПК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до\~ст.1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у встановлений законом строк, звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. До складу спадщини, як встановлено ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1282 ЦК України встановлений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Так, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст. 1281, 1282 ЦК України кредитор мав заявити вимоги до спадкоємців, однак цього не зробив. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Однак, Відповідачам у даній справі нічого відомо не було про наявність боргів, зокрема кредиту. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.\~ Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги. Відповідно до Правової позиції висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними,преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредита включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. У справі, що розглядається кредитор предявив вимоги до спадкоємців поза межами зазначених строків, звернувшись до суду з позовною заявою 19 серпня 2015 року, провадження у справі порушене ухвалою суду 07 вересня 2015 року, тоді як строк виконання усіх вимог за укладеним Договором банківського обслуговування від 08 липня 2011 року № BLaЖГА00050682 визначений у п. 2 розділу І Спеціальної частини та п. 1.4 розділу ІІ Загальної частини зазначеного договору настав саме 08 липня 2014 року, та відповідно датою права вимоги останньої суми кредиту та нарахованих процентів, комісій, тощо слід вважати наступну дату це 09 липня 2014 року, отже наявні всі підстави для відмови ПАТ «ВіЕйБі Банк» у стягненні боргу за кредитом зі спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Як визначено у ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому за нормами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з п. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За нормами ч. 1 п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших доказів, крім тих, що містяться в матеріалах справи позивач не представив. Так само не представив доказів своєчасного звернення з вимогою до спадкоємців чи до нотаріальної контори, приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини. При таких обставинах та враховуючи, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» є не обґрунтованими, не доведеними і вони не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed