Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку р.№1463 від 06.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, та на підставі договору дарування р.№4487 від 15.02.1974 року, посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою Луганської області. В будинку відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5940 від 12.03.2020 року, виданої відділом адміністративних послуг, зареєстровані позивачка, її онук [PERSON] , та [PERSON] . Починаючи з 2012 року відповідач [PERSON] перестав користуватися житлом за вищевказаною адресою, і не користується ним і до цього часу, тобто більше восьми років підряд. Позивачка ніяким чином не перешкоджає відповідачу проживати у будинку, він з власного бажання перестав мешкати за цією адресою та виїхав до Росії. Повертатися до України відповідач не збирається. Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між ними не має. Позивачка самотужки сплачує комунальні платежі за будинок не маючи постійної роботи. Відповідач у сплаті комунальних витратах участі не приймає, тому весь тягар від сплати комунальних платежів на ній. При оформленні субсидії на житло позивачці повідомили, що для її отримання відповідача необхідно зняти з реєстрації. Факт того, що відповідач вже майже вісім роки без поважних причин не проживає у спірному житлі, підтверджено довідкою, виданою Головою вуличного комітету від 13.03.2020 року. Тому просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме: житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 30.03.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/1944/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 07.12.2020 року позивач надала клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована порушенням прав власності позивача внаслідок не проживання відповідача за адресою реєстрації без поважних причин більше встановленого законом строку, протягом якого зберігається жиле приміщення за тимчасово відсутніми особами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування чатини житлового будинку ВАМ №625452 від 06.08.2003 року, [PERSON] від імені [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар Ѕ частку житлового будинку з дворовими побудовами, що знаходиться у [ADDRESS] , який знаходиться на зімельній ділянці норма зімлі якої не встановлено. Договір посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Дергільовою Н.М., зареєстровано в реєстрі під №1463 (а.с.9). Згідно з договором дарування чатини житлового будинку від 15.02.1974 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар Ѕ частку житлового будинку з дворовими побудовами, що знаходиться у [ADDRESS] . Договір посвідчений старшим нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Дятловою В.І., зареєстровано в реєстрі №1317. Згідно з реєстраційним написом на документ про право особистої власності, Ѕ частку будинку [ADDRESS] , зареєстровано Лисичанським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності, за [PERSON] на підставі договору дарування від 15.02.1974 р. № 1317 (а.с.10-11). Згідно з довідкою №5490 від 12.03.2020 р., виданою Управлінням адміністративних послу Лисичанської міської ради Луганської області ,за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано осіб: [PERSON] з 17.09.1993 року, [PERSON] з 27.11.2012 року, [PERSON] з 11.12.2019 року. (а.с.12). Згідно з актом від 13.03.2020 року, складеним головою вуличного комітету, [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року. (а.с.13). Мотивувальна частина Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідача у будинку позивача обмежує його права, так як він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2012 року відповідно, тобто понад 1 рік. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved