Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, 22.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №309А/08-1, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в розмірі 154750 грн. для придбання автотранспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% річних з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10.04.2015 року. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 22.04.2008 року був укладений договір поруки б/н, у відповідності до якого він взяв на себе солідарну відповідальність за виконання вищевказаного кредитного договору. ПАТ «ВіЕйБі Банк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач [PERSON], у порушення норм закону та умов договору, свої зобовязання належним чином не виконала. В звязку з чим станом на 21.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 189158,61 грн., яка складається з: 58450,65 грн. - заборгованості по кредиту, 76135,83 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 9053,10 грн. - заборгованість по сплаті комісії, 45519,03 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобовязань, які позивач і просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.46, 47). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки поштові відправлення в м. Шахтарськ, Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються (а.с.22-27, 36, 89), заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений сирок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 22.04.2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №309А/08-1, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в розмірі 154750 грн. на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, комісії з обслуговування кредиту у розмірі 0,13% від суми кредиту, з терміном повернення кредиту - 10.04.2015 року (а.с.6-19). Банк свої зобовязання виконав, однак відповідач [PERSON] порушила умови договору, не сплачує заборгованість за кредитом. Сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 21.08.2015 року, становить 189158,61 грн., та складається з: 58450,65 грн. - заборгованості по кредиту, 76135,83 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 9053,10 грн. - заборгованість по сплаті комісії, 45519,03 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобовязань (а.с.4). В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 22.04.2008 року було укладено договір поруки б/н, у відповідності до якого він взяв на себе солідарну відповідальність за виконання кредитного договору №309А/08-1 від 22.04.2008 року (а.с.20-21). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки відповідачі проживають в [INFO], на території якого здійснюється антитерористична операція, штрафи, які нараховані банком до сплати відповідно до договору: - 45519,03 грн., з 14.04.2014 року стягненню не підлягають, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з останньої та відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно солідарно стягнути заборгованість за кредитом, процентами та комісією в загальній сумі 143639,58 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог сумі 2154,59 грн. також підлягають стягненню з відповідачів. Згідно розяснень, наданих у п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, судовий збір з кожної особи стягується окремо у рівних частках.

Outcome: partial