Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна, третя особа - Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Топчий Н. В. з метою оформлення спадщини, що залишилася їй від її чоловіка [PERSON] , а саме: частини квартири [ADDRESS] , вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, згідно свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 19.11.1999 року що видане Лисичанським міськвиконкомом. Нотаріус повідомив Позивачу, що нічого не може зробити оскільки на вищевказану квартиру, накладено обтяження (арешт), та надала їй відповідний витяг з реєстру. З вказаного витягу видно, що обтяження було накладено у зв`язку з боргом перед КП «Лисичанськтепломережа». Після чого, для вирішення цього питання, Позивач звернулася до КП «Лисичанськтепломережа» та отримала довідку № 6304 від 28.10.2019 року, що за вказаною квартирою боргу не має. Далі Позивач декілька разів зверталася до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з проханням зняти арешт з належного їй майна, оскільки обтяження (арешт) було накладено на підставі постанови державного виконавця серія АА № 253013 від 13.10.2003 року, шляхом надсилання відповідної постанови для накладення обтяження (арешту) до Лисичанської державної нотаріальної контори, оскільки процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на той час, регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657. На звернення Позивача до Третьої особа їй було надано відповіді в яких зазначено, що відносно неї, як боржника, відкриті виконавчі провадження відсутні, арешт на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , накладено помилково. Так 13.10.2003 року державним виконавцем Бурцевою Л.О., за виконавчим провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Лисичанськтепломережа» у сумі 2309,81 грн., яке було відкрите на підставі виконавчого листа Лисичанського міського суду № 2-2668 від 13.11.2002 року, винесено постанову № АА № 253013, про накладення арешту на майно [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] . Вказану постанову, державним виконавцем, згідно порядку який діяв на час її винесення, було направлено для виконання до Лисичанської державної нотаріальної контори, де реєстратором, помилково внесено до реєстру відомості та накладено арешт на квартиру Позивача, а не на квартиру Боржника (Відповідача). Порушення порядку накладення арешту, з боку державного виконавця не було, а арешт з майна може бути знято, лише якщо є підставі визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», так як підстав на даний час не вбачається, тому арешт може бути знятий, лише за рішенням суду. Також Позивачу було запропоновано звернутися, для вирішення питання, щодо зняття арешту, з належного їй майна, до суду. Відповідне виконавче провадженні, за яким накладався арешт, вже було знищено по строку зберігання, а данні про виконавче провадження у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні, через те, що відповідна система на той час не існувала, проте Третьою особою Позивачу була надана копія постанови АА № 253013 згідно якої накладався арешт. На підставі вище викладеного зняти обтяження (арешт) № 2711857, можливо тільки за рішенням суду, у зв`язку з чим Позивач змушена звернутися до суду, за захистом своїх прав. Таким чином, станом на дату звернення з позовом до суду, Позивач на законних підставах є власником частини нерухомого майна, але не має можливості ним вільно розпоряджатися, здійснювати інші не заборонені законом дії, щодо цього майна, через наявність арешту Третьої особи, що на її думку порушує її права та законні інтереси як власника нерухомого майна. На підставі викладеного, просила суд зняти арешт з квартири [ADDRESS] , частина якої належить [PERSON] , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 13.10.2003 року серія АА № 253013 в межах виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2668 від 13.11.2002 року виданого Лисичанським міським судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Лисичанськтепломережа» у сумі 2309,81 грн.. Зобов`язати Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 2711857 від 19.12.2005 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції серія АА № 253013 від 13.10.2003 року. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 29.10.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/6362/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 19.04.2021 року відповідач надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. 12.05.2021 року позивач надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутності та за відсутності її представника. 12.05.2021 року надано лист Лисичанської держаної нотаріальної контори. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач позбавлена права розпоряджатися належним їй майном у зв`язку з накладеним обтяженням - забороною відчуження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, до суду надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутності та за відсутності її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, до суду надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №183182925 від 02.10.2020 року, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотек, обтяжень за адресою: [ADDRESS] містяться такі відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2711857; зареєстровано: 19.12.2005 14:58:22 за №2711857 реєстратором: Лисичанська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова АА 253013, 13.10.2003, Лисичанське управління юстиції; об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] (а.с.8). Згідно з свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19.11.1999 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2019 року, виданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис № 391 (а.с.10). Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №258072 державним виконавцем Бурцевою Л.О. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з відповіддю на запит №16140/17.6-41 від 26.12.2019 року, наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, відносно [PERSON] , як боржника, відкриті виконавчі провадження відсутні, арешт на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , накладено помилково. Так 13.10.2003 року державним виконавцем Бурцевою Л. О., за виконавчим провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Лисичанськтепломережа» у сумі 2309,81 грн., яке було відкрите на підставі виконавчого листа Лисичанського міського суду № 2-2668 від 13.11.2002 року, винесено постанову № АА № 253013, про накладення арешту на майно [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] . Вказану постанову, державним виконавцем, згідно порядку який діяв на час її винесення, було направлено для виконання до Лисичанської державної нотаріальної контори, де реєстратором, помилково внесено до реєстру відомості та накладено арешт на квартиру Позивача, а не на квартиру Боржника (Відповідача). Порушення порядку накладення арешту, з боку державного виконавця не було, а арешт з майна може бути знято, лише якщо є підставі визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», так як підстав на даний час не вбачається, тому арешт може бути знятий, лише за рішенням суду (а.с.12). Згідно з відповіддю на запит №38158 від 27.05.2020 року, наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відносно [PERSON] , як боржника, відкриті виконавчі провадження відсутні, арешт на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , накладено помилково. Так 13.10.2003 року державним виконавцем Бурцевою Л. О., за виконавчим провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь КП «Лисичанськтепломережа» у сумі 2309,81 грн., яке було відкрите на підставі виконавчого листа Лисичанського міського суду № 2-2668 від 13.11.2002 року, винесено постанову № АА № 253013, про накладення арешту на майно [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] . Вказану постанову, державним виконавцем, згідно порядку який діяв на час її винесення, було направлено для виконання до Лисичанської державної нотаріальної контори, де реєстратором, помилково внесено до реєстру відомості та накладено арешт на квартиру Позивача, а не на квартиру Боржника (Відповідача). Порушення порядку накладення арешту, з боку державного виконавця не було, а арешт з майна може бути знято, лише якщо є підставі визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», так як підстав на даний час не вбачається, тому арешт може бути знятий, лише за рішенням суду (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою №841 від 23.09.2019 року, наданою Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.11.1999 року (а.с.14). Згідно з довідкою №6304 по КП «Лисичанськтепломережа» від 28.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] рішення Лисичанського міського суду виконано в повному обсязі (а.с.15). Згідно з листом №200/02-14 від 12.05.2021 року, наданого Лисичанською державною нотаріальною конторою у Луганській області для зняття арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запропоновано звернутись до суду. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна право відношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В судовому засіданні встановлено що державним реєстратором помилково внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості та накладено арешт на квартиру позивача. Заборона відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , порушує права та законні інтереси позивача як власника квартири. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зняття арешту з квартири [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved