Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Наприкінці листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що [INFO] року помер його дядько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельної ділянки площею 0,0705 га для ведення особистого селянського господарства та житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS], а також житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями другої черги за законом є сестри спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Незважаючи на це, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,0705 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS], житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Сторони у судове засідання не з'явились. Представник позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити його, а також слухати справу без його участі. Сеньківський сільський голова [PERSON] також направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без присутності їхнього представника та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії [NUMBER] (а.с.18). За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями другої черги за законом є його рідні сестри: [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження, виданими на ім'я [PERSON] та [PERSON], а також копією свідоцтва про одруження, відповідно до якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.39). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1273 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. З копії спадкової справи №184/2017, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.58). Таким чином, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] відмовилась від прийняття належної їм частки спадщини на користь [PERSON], що підтверджується відповідними заявами, поданими до Бориспільської районної державної нотаріальної контори (а.с.58-а,59-а). Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовуються в [ADDRESS], про що отримав від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.29,30). Як вбачається з довідок, виданих Сеньківською сільською радою Бориспільського району, від 20 жовтня 2010 року №1123 та №1122 [PERSON] користувався земельними ділянками площею 0,0705 га та площею 0,25 га з 1996 року (а.с.21, 23). Рішенням Сеньківської сільської ради Бориспільського району №922-XXXV-V від 08 жовтня 2010 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0705 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с.19, 22). Відповідно до довідки, виданої Сеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області №944 від 03 листопада 2017 року, згідно по господарської книги сільської ради власником житлового будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] Житловий будинок 1950 року побудови (а.с.26). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою або у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку площею 0,0705 га для ведення особистого селянського господарства та житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовуються в [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved