Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту №75/07-МК від 17.04.2007 року, звернення стягнення на предмет застави, стягнення судових витрат. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09.09.2011 року (суддя Островський Л.Є.) було відкрито провадження у справі. Рішенням (заочним) від 02.04.2012 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09.09.2011 року (суддя Островський Л.Є.) було скасовано заочне рішення суду від 02.04.2014 року. Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу призначено судді Барашкову В.В. Рішенням (заочним) від 22.05.2015 року було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.12.2015 року (суддя Барашков В.В.) було скасовано заочне рішення суду від 22.05.2015 року. 22.12.2015 року суддю Барашкова В.В. відраховано зі складу суддів Івано-Франківського міського суду у зв'язку із смертю. За розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського міського суду [PERSON] №17 від 22.01.2016 року проведено повторний авторозподіл справи. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.01.2016 року було прийнято до провадження судді Польської М.В. 22 березня 2016 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 75/07-МК від 17.04.2007 року у розмірі 4859354,72 грн., з яких 561700,99 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу, 667229,82 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 3630423,91 грн. - сума пені за прострочення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила позов задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідачів частково визнала позовні вимоги, просила задовольнити позов в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по основному боргу кредиту та заборгованості за відсотками, що в сумі складає 1228930 грн. 81 коп. Щодо суми пені за прострочення заборгованості за кредитним договором та відсотками у сумі 3630423,91 грн. - просить застосувати спеціальну позовну давність. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №75/07-МК від 17.04.2007 року, Банк «Фінанси та Кредит» надало кредит [PERSON] в сумі 24500 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 16 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення коштів до 16.04.2012 року (а.с.8-10). Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором між Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки №01-75/07-МК від 17.04.2007 року (а.с.13-14) . Згідно умов договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, та станом на 01.03.2016 року заборгованість по кредиту становить 4859354,72 грн., а саме: 561700,99 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу, 667229,82 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками, 3630423,91 грн. - сума пені за прострочення заборгованості (а.с.191-203). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 75/07-МК від 17.04.2007 року у розмірі 1228930 грн. 81 коп. (заборгованість по тілу кредиту і відсотках) є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно заявленої позовної вимоги про стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача пені за прострочення заборгованості за кредитом та відсоткамив сумі 3630423,91 грн, суд звертає увагу на наступне. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 03.12.2008 року (а.с.191), тобто переривання позовної давності відповідачем не було. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання до 15 числа кожного місяця, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до закінчення місяця, наступного за звітним, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто з 15.01.2009 року. Натомість позовна заява подана позивачем до суду лише 29.08.2011 року, тобто за межами строку позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Саме таку правову позицію висловлено у справі № 6-116-цс 13 постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року З врахуванням застосованої відповідачем позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача пені за прострочення заборгованості за кредитом та відсоткамив сумі 3630423,91 грн до задоволення не підлягають. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial