Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 10.05.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при пропущенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. [PERSON] не виконав зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з цим станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 23419,49грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 14896,14грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 6081,95грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 850грн., штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. та 1091,4грн. У зв'язку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 10.05.2010 року в сумі 23419,49грн. Пред'явив позов до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 243,6грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в якому зазначив, що ним спочатку розрахунки по кредиту виконувались вчасно та без порушень, однак з квітня 2013 року через фінансові труднощі він вже був не в змозі оплачувати свій кредит в повному обсязі, у зв'язку з цим звертався до відділення банку з проханням реструктуризації кредиту, але йому було відмовлено. Згідно п.1.1.5.1 та п.1.1.5.19 умов та правил надання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» підрозділ «Відповідальність сторін» сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов'язків та з питань порушення, не виконання або припинення договору. З посиланням на ст. ст. 526, 527, 530, 651 ЦК України відповідач [PERSON] зазначає, що ним істотно порушуються вимоги договору та вважає, що є усі підстави для розірвання даного договору, тому просить розірвати кредитний договір № б/н від 10.05.2010 року, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Суберляк Д.В., підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просить поданий позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на відсутність підстав для розірвання кредитного договору. В подальшому представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Суберляк Д.В. подав до суду заяву про підтримання позову, відмову в задоволенні зустрічного позову та розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково на суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14896,14грн., однак, зазначаючи, що між ним та банком кредитний договір не був укладений в письмовій формі, тому посилаючись на ч.2 ст.1055 ЦК України, відповідно до якої вважає його нікчемним, та посилаючись на ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» просить відмовити в задоволенні позову. Крім цього, відповідач [PERSON] підтримав свій зустрічний позов і просить розірвати кредитний договір з підстав, викладених в зустрічному позові. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. 07.05.2010 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки. Відповідач [PERSON] засвідчив підписом, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, висловив згоду, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. З боку ПАТ КБ «ПриватБанк» даний документ був підписаний керівником відділення [PERSON] В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» від 10.05.2010 року викладені умови надання відповідачу [PERSON] кредиту ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що він підписував вказані документи. Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 207, 1055 ЦК України, обов'язкова письмова форма кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], була дотримана, тому посилання відповідача [PERSON] відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України на нікчемність кредитного договору у зв'язку з недотримання його письмової форми є безпідставним і не обґрунтованим. Посилання відповідача [PERSON] відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» на те, що подана ним анкета-заява від 07.05.2010 року виконана різним шрифтом та має різний фон, як на підставу для відмови в задоволенні позову є необґрунтованим. Анкета-заява позичальника [PERSON] від 07.05.2010 року виконана практично одним шрифтом і різких розбіжностей за шрифтом не має. Наявність різного фону у різних частин анкети-заяви позичальника [PERSON] від 07.05.2010 року не перешкоджає ознайомленню з нею, що підтвердив в судовому засіданні і відповідач [PERSON] У зв'язку з цим, посилання відповідача [PERSON] на вказані обставини не є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів та інших платежів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 10 (07).05.2010 року, що складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у зв'язку з цим станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 23419,49грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 14896,14грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 6081,95грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 850грн., штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. та 1091,4грн. Вказані кошти підлягають стягненню на користь позивача у повному обсязі. Посилання відповідача [PERSON] в зустрічному позові на те, що ним істотно порушуються умови договору як на підстави для його розірвання, не може бути прийняте до уваги виходячи з наступного. Згідно ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], який складається з анкети-заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та правилами надання банківських послуг, а також тарифів банку, не містить права позичальника [PERSON] на його розірвання з підстав істотного порушення ним умов кредитного договору. Сторона вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти його розірвання. Положення ст.651 ЦК України, на які посилається відповідач [PERSON], не передбачають випадків розірвання договору на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору цією ж стороною, натомість передбачають випадок розірвання договору на вимогу однієї із сторін у разі такого порушення договору другою стороною. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав умови кредитного договору, укладеного зі [PERSON], і не порушував його умови, порушення ж умов договору допустив саме відповідач [PERSON] Інших випадків розірвання договору, встановлених договором або законом, відповідач [PERSON] в зустрічному позові не наводить. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 (07).05.2010 року в сумі 23419,49грн. та понесені судові витрати в сумі 243,6грн., в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved