Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 07.08.2019 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №43 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського району Черкаської області. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 06.07.2016 проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей не має. В процесі спільного проживання між Позивачем та Відповідачем виникали спори в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що негативно впливало на настрій та емоційний стан Позивачки, викликало в останньої глибокий моральний дискомфорт. Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам позивачки, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.10.2019 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 13.11.2019 року сторонам було надано строк для примирення - один місяць, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 13.11.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 року провадження у справі було відновлено. У судове засідання позивач з`явився, позов підтримав та вказав, що примирення не відбулось. Відповідач у судове засідання з`явився та заперечував проти задоволення позову, вказуючи що не згідний на розірвання шлюбу. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 06.07.2016, про що складено відповідний актовий запис №43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2016 виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на [PERSON] . (а.с.6). Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Сторонам надавався строк на примирення один місяць. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Сторонами не надано суду доказів того, що між ними досягнуто примирення. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2, 3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110-114, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved