Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнень позовної заяви від 08.02.2016р. просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 028 508 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 3 654 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 25.12.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/KVN3-12-07, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 36 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 25.12.2022 року. 25.12.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 8/KVNР3-12-07 відповідно до пунктів якого [PERSON], поручитель за даним договором зобов'язалась перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне виконання боржником зобов'язань за вище вказаним договором в межах суми наданих в користування [PERSON] кредитних коштів в сумі 36 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 25.12.2022 року. 25.12.2007 року на підставі п.5 Кредитного договору № 8/KVN3-12-07 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 8/KVNZ3-12-07. На підставі даного договору [PERSON] передала в заставу квартиру [ADDRESS]. У порушення норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за кредитним договором №8/KVN3-12-07 належним чином не виконували в зв'язку з чим станом на 22.03.2015 р. утворилась заборгованість в сумі 1 028 508 грн. 85 коп. 22.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] в якому прохала визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 25.12.2007р. №8/KVNР3-12-07, укладеного між Банком, [PERSON] та нею. Свої вимоги мотивувала тим, що підставою припинення поруки є та обставина, що додатковими угодами №2 від 10.02.2009 року та №3 від 16.09.2010 року до Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVNР3-12-07, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON], без її як поручителя, згоди змінили зобов'язання за Кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON] Представник позивача за первісним позовом [PERSON] приймала участь у судових засіданнях: 09.11.2015р., 17.12.2015р., 15.01.2015р., 29.01.2016р., 10.02.2016р. під час яких позовні вимоги Банку підтримувала повністю, у задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити. У інші судові засідання представник позивача в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність, на задоволенні позовних вимог Банку наполягала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Одночасно заперечував щодо стягнення пені у повному розмірі, просив застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, просила зустрічний позов задовольнити повністю та одночасно просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог заявлених Банком Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 8/KVN3-12-07, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 36 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 25.12.2022 року (а.с.7-10 т.1). 25.12.2007 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №8/KVNР3-12-07 відповідно до пунктів якого [PERSON], поручитель за даним договором зобов'язалась перед Банком відповідати в повному обсязі за своєчасне виконання боржником зобов'язань за вище вказаним договором в межах суми наданих в користування [PERSON] кредитних коштів в сумі 36 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 25.12.2022 року (а.с.31-32 т.1). На підставі п.5 Кредитного договору №8/KVN3-12-07 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 25.12.2007 року було укладено іпотечний договір №8/KVNZ3-12-07. За умовами даного договору [PERSON] передала в заставу квартиру [ADDRESS] (а.с.26-29 т.1). Відповідно до п.2 договору іпотеки сторони визначили, що зазначене житлове приміщення передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих [PERSON] за кредитним договором від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 на суму 36 000 доларів США строком до 25.12.2022р., а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 8% річних, а також комісійної винагороди, неустойки за основним зобов'язанням за кредитним договором завданих простроченням платежів. Відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Кредитного договору укладеної 06.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (а.с.15 т.1) було змінено п.2.1. Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07, де зазначається що Банк надає Позичальнику кредит у сумі 47 910, 52 долари США, а позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 8% річних. Також було змінено підп.3.6. Кредитного договору та зазначено, що враховуючи, що позичальник [PERSON] є співробітником банку, у випадку його звільнення з філіалу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та несплати на цей же час заборгованості по кредиту та відсоткам, банк з наступного дня після звільнення встановлює відсоткову ставку у розмірі 17% річних. Судом встановлено, що Додаткова угода №1 до Кредитного договору від 06.08.2008р. №8/KVN3-12-07 містить підписи представника Банку та відповідача [PERSON] та не містить підпису [PERSON] Зі змісту додаткової угоди №1 до договору поруки від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 вбачається, що з поручителем [PERSON] погоджено тільки зміну умов надання суми кредиту. Разом з тим з поручителем не було погоджено зміну умов підп.3.6 Кредитного договору від 06.08.2008р. №8/KVN3-12-07, а саме те, що: у випадку звільнення [PERSON] з філіалу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та несплати на цей же час заборгованості по кредиту та відсоткам, банк з наступного дня після звільнення встановлює відсоткову ставку у розмірі 17% річних. Судом встановлено, що 10.02.2009 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору, згідно якої було обумовлено внесення змін до деяких пунктів даного договору, а саме: п. 3.2. Кредитного договору від 25.12.2007 року змінено, позичальника зобов'язано повністю повернути кредитні кошти, шляхом відповідних зарахувань на позичковий рахунок, а також в термін з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року здійснювати погашення відсотків за користування кредитом у повному обсязі; у період з 01.01.2010 року по 25.12.2022 року здійснювати погашення відповідно до графіку зниження розміру заборгованості, який є невід'ємною частиною цього Кредитного договору (а.с.16 т.1). До зазначеної угоди було складено графік погашень, включно по 2022 рік (а.с.17-20). 16.09.2010 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07, згідно якої зміст підп.3.2. Кредитного договору було змінено та обумовлено обов'язок позичальника повернути отримані за договором кредитні кошти до 25.12.2022 року шляхом зарахування відповідних сум на відкритий позичковий рахунок. Згідно умов вище вказаної угоди [PERSON] зобов'язався щомісячно, в строк до 10 числа кожного місяця, в період з 01.09.2010 року до 30.04.2011 року здійснювати погашення відсотків за користування коштами, а у період з 01.05.2011 року по 25.12.2022 року здійснювати погашення згідно графіку зниження розміру заборгованості, додатного до даної угоди (а.с.22-25 т.1). У контексті ст.65 СК України [PERSON] як дружиною [PERSON] було погоджено вказані додаткові договори. Суд зазначає, що оскільки дружиною [PERSON] та поручителем є одна й та сама особа, то додаткові договори також є погоджені і з поручителем. Крім того, 29.03.2010 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2, згідно якої сторони досягли домовленості про внесення змін до Кредитного договору №8/KVN3-12-07 від 25.12.2007 року, де зазначено, що позичальник зобов'язується повністю повернути отримані грошові кошти до 25.12.2022 року та здійснювати щомісячні погашення на позичковий рахунок в строк до 10 числа кожного місяця у складі щомісячного ануїтентного платежу в розмірі 485,00 доларів США, а у випадку звільнення позичальника з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», розмір щомісячного ануїтентного платежу змінюється до розміру щомісячного внеску в сумі 629,00 доларів США, з урахуванням змін, внесених до п.4.1. Кредитного договору та підвищенням процентної ставки до 13,50% річних за користування кредитними коштами (а.с.21 т.1). Як встановлено судом, зазначена додаткова угода не була погоджена поручителем [PERSON] Разом з тим, зазначеною додатковою угодою було виключено підп.6.4 Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07, проте як встановлено судом вказаний договір не містити підп.6.4, а представник Банку не змогла пояснити виключення даного пункту. Судом встановлено, що згідно підп.4.4 п.4 договору поруки від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 внесення змін і доповнень у Кредитний договір, внаслідок яких збільшується відповідальність Поручителя, не допускається без узгодження з Поручителем. Посилання представника позивача на підп.2.3 п.2 Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 про те, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодування всіх збитків є безпідставним, з огляду на наступне. Згідно із ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Верховний суд України у постанові від 25.09.2013р. у справі №6-97цс13 зазначив, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. У зазначеній вище постанові Верховний Суд України висловив позицію обов'язковості згоди поручителя на зміну умов основного договору, оскільки підп.4.4 п.4 спірного договору чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, унаслідок яких збільшується відповідальність останнього. Порушення цих умов відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України тягне припинення поруки. У справі від 23.12.2014р. №3-196гс14 Верховний Суд України вказав, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, що призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення. Враховуючи вказане та оскільки з поручителем не було погоджено зміну умов підп.3.6 Кредитного договору від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 внесену Додатковою угодою №1 до Кредитного договору укладеної 06.08.2008 року, тому зобов'язання, що виникли з договору поруки від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 є припиненими. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 належним чином не виконував в зв'язку з чим станом на 22.03.2015 р. (курс НБУ станом на 22.04.2015р. становить 1 дол. США = 23.1906 грн.) утворилась заборгованість в сумі 1 028 508 грн. 85 коп., яка складається із: суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 800 810 грн. 61 коп. (34 531,69 дол. США); суми простроченої заборгованості по основному боргу - 62 749 грн. 82 коп. (2 705,83 дол. США); суми строкової заборгованості по відсоткам - 4 221 грн. 85 коп. (182,05 дол. США); суми простроченої заборгованості по відсотках - 46 640 грн. 24 коп. (2 011,17 дол. США); пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам - 114 086 грн. 33 коп., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.11-14 т.1). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні [PERSON] окрім заявлення про застосування строків позовної давності до вимог в частині стягнення пені за прострочення погашення заборгованості за Кредитним договором, також просив зменшити розмір неустойки у відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України. До обставин, що мають істотне значення [PERSON] вказано: значне зростання курсу національної валюти, зменшення розміру заробітної плати, його звільнення з «Банку «Фінанси та Кредит». За змістом ч.1 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У судовому засіданні встановлено, що погашення пені відбувається щомісячними платежами. Враховуючи вказане, сума пені 3 029 грн. 16 коп., нарахованої за прострочення погашень основної заборгованості про кредиту та сума пені 222 грн. 54 коп., нарахованої за прострочення сплати відсотків за користування кредитом до 06.07.2014р. (момент звернення з позовною заявою 06.07.2015р.) не належить до стягнення з [PERSON] За положеннями ч.3 ст.551 суду надано право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим настання зазначених обставини є незалежними одна від одної. При зменшенні розміру пені суд бере до уваги, що заробітна плата [PERSON] в період з 01.07.2014р. по 31.01.2016р. в порівнянні з періодом з 01.01.2013р. по 30.06.2014р. (а.с.167-168 т.2) зменшилась в 2,3 рази, на день розгляду справи [PERSON] звільнено з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.160, 169-171 т.2) у зв'язку з ліквідацією установи. Враховуючи викладене, суд вважає, що справедливим та таким, що відповідає засадам моральності буде зменшення розміру пені на суму 62 646 грн. 15 коп. Враховуючи вищезазначене, сума заборгованості, що належить до стягнення за кредитним договором від 25.12.2007р. №8/KVN3-12-07 з [PERSON] становить 962 611 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що первісний позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» належить до часткового задоволення, а зустрічний позов [PERSON] до задоволення в повному обсязі. Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial