Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

ПАТ АБ «Порто-Франко» звернулось до суду та просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкод в користуванні будинком за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, виселити відповідача з зазначеного будинку. При цьому позивач посилається на те, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору № 445/1-07від 22 лютого 2007 року, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2009 року стягнено в солідарному порядку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором - 1 051 723,94 гривень за кредитом, 138187,03 гривень - за відсотками, 24 399,97 гривень - неустойка та 1 950,76 гривень - судові витрати. За результатами примусового виконання рішення суду, позивачу було передано в рахунок погашення заборгованості за кредитом будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Однак, проживання в будинку відповідача порушує права ПАТ АБ «Порто-Франко», як законного власника, негативно впливає на ціну будинку та перешкоджає його реалізації, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також ПАТ АБ «Порто-Франко» просить встановити спосіб виконання рішення та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглядати у їх відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судому засіданні, яке відбулося 23 вересня 2014 представник відповідача просив надати час для врегулювання спору мирним шляхом, у подальшому відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно умов кредитного договору № 445/1-07від 22 лютого 2007 року, [PERSON] отримав від АКБ «Порто-Франко», яке в наступному було перейменовано в Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко», кредит в розмірі 43 000 доларів США на строк по 21 лютого 2017 року зі сплатою 14,5 відсотків річних на споживчі цілі. У свою чергу [PERSON] прийняв на себе зобов'язання своєчасного повернення позивачу всієї суми кредиту, відсотків у розмірах, строки і на умовах визначених кредитним договором. 05 липня 2007 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно умов якої сума кредиту була збільшена до 99 599 доларів США 31 центу. 26 листопада 2007 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, згідно умов якої сума кредиту була збільшена до 139 178 доларів США 98 центів. Відповідно до кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку. Крім основного кредитного договору, між сторонами 05 липня 2007 року було укладено іпотечний договір, згідно умов якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно: земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0304 га, з усіма спорудами. У встановлений строк [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства України, які передбачають, що позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити відсотки та можливу неустойку. 14 грудня 2009 року Київським районним судом м. Одеси було прийнято рішення, яким вимоги позивача задоволено частково, стягнено в солідарному порядку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором - 1 051 723,94 гривень за кредитом, 138187,03 гривень за відсотками, 24 399,97 гривень - неустойка та 1 950,76 гривень за судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачем виконавчі листи були подані до другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового стягнення. Судом встановлено, що за результатами примусового виконання рішення суду Київського районного суду м. Одеси, в рахунок погашення боргу згідно акту про передачу майна стягувачу (іпотекодержателю) АБ «Порто-Франко» було передано земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0304 га за ціною 542 756 гривень та двоповерховий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за ціною 336 540 гривень. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 ЦК України, право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобов'язаннями власника. Згідно акту про передачу майна стягувану (іпотекодержателю) в рахунок погашення боргу звернуто стягнення на Предмет іпотеки - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із чим, право користування спірним майном відповідачем припинилось, у зв'язку з припиненням його права власності на спірне житлове приміщення. Згідно з частиною 3 статті 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення відповідачем перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. У пункті 7 інформаційного листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» від 31.01.2001 року зазначається, що, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення житлового будинку титульного власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних житлових приміщень власника, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно, крім іншого, є право володіння. Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 37010652 від 27 грудня 2012 року та свідоцтва виданого 17 вересня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - АБ «Порто-Франко» є власником садового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Невиконанням зобов'язань по звільненню житлового будинку з боку відповідача порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як титульного володільця вищезазначеного майна. При таких обставинах, приймаючи до уваги відсутність відомостей від відповідача про звільнення будинку, а також виходячи із того, що право користування будинком відповідача припинено, суд вважає вимоги АБ «Порто-Франко» про усунення перешкод в користуванні будинком за адресою: [ADDRESS] та виселенні доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Щодо вимог про встановлення способу виконання рішення, суд вважає їх передчасними та не підлягаючими задоволенню, оскільки згідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видавав виконавчий документ у десятиденний строк розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, а відповідно до ст.217 ЦПК України при ухвалені рішення суд може лише визначити порядок його виконання. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: partial