Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Добрянської селищної ради звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] з вимогами про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка не виконує свої батьківські обов'язки, не забезпечувала дитині належні умови проживання, вживала спиртні напої, залишала дитину на тривалий час без догляду. В зв'язку з таким ставленням відповідачки до виховання дитини, [PERSON] було направлено 10.01.2013 року до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей в с. Хмільниця Чернігівського району Чернігівської області. З метою збереження біологічної сім'ї, службою в справах дітей Ріпкинської РДА та Добрянською селищною радою неодноразово проводились профілактичні бесіди з відповідачкою з приводу повернення дитини з Центру. Однак мати не реагувала, жодних дій щодо повернення дитини додому, не вчинила. В зв'язку з цим, [PERSON] було переведено до Комунального закладу «Прилуцький навчально - реабілітаційний центр» в м. Прилуки Чернігівської області. За весь час перебування дитини в Центрах, [PERSON] жодного разу її не відвідала, не телефонувала, листів не писала, тобто долею дитини не цікавилася. Крім того, що відповідачка не займалася вихованням дитини, вона не надає жодних коштів на утримання дитини. За таких обставин, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? від усіх видів заробітку. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - служби в справах дітей Ріпкинської РДА Савенко В.О. підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що сім'я [PERSON] вже тривалий час перебуває на обліку в службі в справах дітей як неблагополучна. Відповідачка має не тільки сина [PERSON], в неї ще було двоє дітей, відносно яких вона позбавлена батьківських прав ще у 2007 році. Відразу після народження [PERSON], за родиною відповідачки здійснювалося спостереження, з нею проводилися бесіди. Однак, відповідачка не змінилася, продовжувала асоціальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, залишала дитину одну вдома без огляду. Коли дитину забрали до Центру соціальної реабілітації, то при огляді, лікарями було констатовано, що дитина виснажена, внаслідок недостатнього харчування, у віці 4 років, розвиток дитини був на рівні дворічної дитини. [PERSON] не мав елементарних навичок самообслуговування, які повинна мати дитина у віці 4 роки, майже не вмів говорити. Одежа у дитини була брудною, дитина не доглянута. Взагалі стан дитини, в якому вона була доставлена до Центру прирівнювався стану «Мауглі». За весь період перебування дитини в с. Хмільниця, відповідачка жодного разу самостійно не відвідала дитину. Один раз її доставила у Центр соціальний працівник, але дитина до відповідачки не пішла, тому що не впізнала. Після переведення [PERSON] у м. Прилуки, відповідачка жодного разу не відвідала дитину, не зателефонувала, щоб поцікавитися дитиною. При цьому, відповідачка пояснювала, що не відвідує дитину внаслідок відсутності коштів. Але вона постійно пасла корів мешканців смт. Добрянка, за що отримувала кошти. З цього слідує, що вона просто не мала бажання відвідати дитину, оскільки вона відповідачці не потрібна. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суть заперечень зводиться до того, що на даний час вона працевлаштувалася, позитивно характеризується по місцю роботи, винайняла будинок, має бажання забрати дитину. Відвідувати сина не мала змоги внаслідок відсутності коштів. Чому не поїхала до дитини після отримання заробітної плати і до часу розгляду справи в суді, пояснити не змогла. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено з матеріалів справи матір'ю неповнолітнього [PERSON] являється відповідачка - [PERSON]. ( а.с.5) З акту обстеження житлово - побутових умов за місцем фактичного проживання відповідачки та рішення виконкому Добрянської селищної ради № 83 від 20.09.2012 року видно, що [PERSON] не забезпечувала належні умови для життя та виховання дитини. Так, за місцем фактичного проживання відповідачки у будинку брудно, будинок не опалюється, продуктів харчування не має, постільної білизни не має, миючих засобів не має, дитина одягом не забезпечена. Встановлені випадки, коли дитину залишали саму без догляду вдома. ( а.с.4,11) Оскільки відповідачка не піддавалася на вплив з боку працівників служби в справах дітей, ні представників органу опіки та піклування виконкому Добрянської селищної ради, які вимагали від відповідачки виконання батьківських обов'язків, Рішенням № 8 від 16.01.2014 року на підставі висновку органу опіки та піклування виконком вирішив клопотати перед Ріпкинським районним судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с. 6,7) З акту, складеного в комунальному закладі «Прилуцький навчально-реабілітаційний центр» встановлено, що за час перебування дитини - [PERSON] в закладі мати хлопчика жодного разу не відвідувала, не телефонувала, дитиною не цікавилася.( а.с.12) Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, наміру їх виконувати не виявляє, навіть не цікавиться дитиною, незважаючи на наявність у неї такої можливості. Тому суд не приймає заперечення відповідачки щодо наявності у неї бажання забрати дитину, оскільки сам по собі факт працевлаштування, оренди житла та позитивної характеристики з місця роботи, не спростовує того, що відповідачка не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини - [PERSON]. Крім того, поведінка відповідачки протягом всього часу перебування дитини у соціальних центрах ( більше року!) свідчить про її нехтування дитиною та про небажання займатися вихованням та утриманням дитини. Відповідно до ст.ст.. 180, 181, 248 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку невиконання вказаного обов'язку батьками, грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від заробітку (доходу). Влаштування дитини позбавленої батьківського піклування до дитячого закладу не припиняє її права на аліменти. Оскільки, як встановлено судом, відповідачка не виконує обов'язку і по утриманню дитини, то з неї підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Крім того з відповідачки підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved