Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Олександрійська міська рада та комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», які діють в інтересах малолітньої дитини - [PERSON],[INFO], звернулись із позовом до суду, де просять: - позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», який розташований за адресою: [ADDRESS] Позов мотивують тим, що [PERSON] та її малолітню дитину з пологового будинку перевели до міської дитячої лікарні, у зв'язку з тим що відповідач мала проблеми з житлом, а за тимчасовим місцем проживання умови для проживання дитини не були створені, тому матері було запропоновано влаштувати тимчасово дитину до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». Однак відповідач відмовилась від цієї пропозиції і запевнила соціальні служби, що створить належні умови для дитини. 27.01.2016р. соціальні служби відвідали приміщення, яке винаймала [PERSON] Після цього комісія прийшла до висновку, що умови для перебування дитини створені, також відповідачу було зроблено зауваження за санітарний стан кухні та попереджено щодо зібрання будь-яких компаній після виписки дитини з лікарні. 28.01.2016 року служба у справах дітей надала погодження на виписку дитини з лікарні. З метою контролю та надання необхідної допомоги матері і дитині за родиною був закріплений соціальний працівник міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (далі - МЦ СССДМ). Спочатку мати виконувала обов'язки і претензій не було. 17.02.2016 року при відвідуванні даної родини медичними працівниками було виявлено, що дитина не доїдає через брак суміші для харчування дитини, а тому малолітня [PERSON] була госпіталізована до дитячої лікарні разом з матір'ю. Відповідач не дуже переймалась своєю дитиною та станом її здоров'я, так як 19.02.2016 року вона залишила доньку у лікарні і з'явилась до неї 21.02.2016 року, при цьому мати не принесла ні чистої білизни, ні памперсів, ні суміші для годування, не поцікавилась у медичного персоналу станом здоров'я дитини. Зранку 22.02.2016 року [PERSON] знову залишила дитину у лікарні і була відсутня до 26.02.2016 року. За час відсутності матері, догляд за дитиною здійснювали медичні сестри та жінки, які в цей час перебували зі своїми дітьми. Враховуючи таке відношення матері до дитини було складено акт про покинуту дитину. 26.02.2016 року мати дитини з'являлась до служби та запевнила, що таке більше не повториться, а свою відсутність біля дитини пояснила особистими проблемами. Враховуючи вік матері, а також її післяродовий стан служба у справах дітей призупинила розгляд питання про надання статусу малолітній [PERSON] та влаштування її в сімейні форми виховання. 29.02.2016 року до служби надійшло повідомлення, що [PERSON] в ніч з 28 на 29.02.2016 року знову залишила дитину та пішла у невідомому напрямку, при цьому не поставивши до відома чергового лікаря або медичну сестру. За повідомленням дитячої лікарні мати безвідповідально ставиться до виконання своїх обов'язків, не забезпечує дитину харчуванням, чистою білизною, грубо реагує на зауваження медичного персоналу, продовжує без догляду залишати дитину в лікарні на декілька днів. Враховуючи таке відношення матері до дитини, рішенням органу опіки та піклування за № 141 від 17.03.2016 року малолітня [PERSON] була направлена до КЗ «Будинок дитини» терміном на три місяці. За час перебування дитини в закладі її мати не проявляла турботу про неї та не відвідувала дитину. Таке відношення матері до дитини є порушенням ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства». За інформацією управління праці та соціального захисту населення станом на 01.05.2016 року [PERSON] отримала кошти при народжені дитини та як одинока мати у розмірі 12 585 грн. Також [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника приблизно до 2000 грн., як дитина-сирота. Всі кошти вона використала лише на свої потреби, а тому їй було призупинено соціальні виплати на дитину. За час перебування [PERSON] в дитячій лікарні та КЗ «Будинок дитини» ніхто з рідних не звертався до служби у справах дітей з питанням встановлення її місця перебування, не цікавився її станом здоров'я. Враховуючи вищевказане просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] у зв'язку з тим, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а також в зв'язку з самоусуненням її від виконання своїх батьківських обов'язків, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги ві повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Олександрійської міської ради Яковлєв Ю.О. пояснив, що відповідач проживала в орендованому жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з подругою, але належних умов для проживання там створено не було. Через деякий час їй допомогли створити належні умови і 28.01.2016р. служба у справах дітей надала погодження на виписку дитини з лікарні. З метою контролю та надання необхідної допомоги матері і дитині за родиною був закріплений соціальний працівник міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Через деякий час сусіди почали скаржитись, що відповідач не займається дитиною, так як постійно вчиняє п'янки, гулянки. 17.02.2016 року при відвідуванні даної родини медичними працівниками було виявлено, що дитина не доїдає, а тому [PERSON] була госпіталізована до дитячої лікарні разом з матір'ю. 19.02.2016 року матір залишила доньку у лікарні і з'явилась до неї 21.02.2016 року. Але зранку 22.02.2016 року [PERSON] знову залишила дитини у лікарні і була відсутня до 26.02.2016 року. Коли вона повернулась, то з нею було проведено бесіду і роз'яснено, що вона може бути позбавлена батьківських прав. 29.02.2016 року до служби надійшло повідомлення, що [PERSON] в ніч з 28 на 29.02.2016 року знову залишила дитину та пішла у невідомому напрямку. Враховуючи таке відношення [PERSON] до дитини, рішенням органу опіки та піклування за № 141 від 17.03.2016 року малолітня [PERSON] була направлена до КЗ «Будинок дитини» терміном на три місяці. Бабуся дитини не виявляє бажання взяти дитину на виховання. Матір також дитиною не цікавиться. Представник КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» О.Б. Калінка-Бондар пояснила, що малолітня [PERSON] прибула до них 14.03.2016р. згідно рішення органу опіки і піклування. За час перебування дитини в закладі, майже рік її мати не відвідує дитину, не цікавиться нею. Бабуся теж не цікавиться своєю правнучкою. Свідок [PERSON] пояснила, що являється спеціалістом з соціальної роботи Олександрійського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. З жіночої консультації надійшла інформація, що вагітна [PERSON] їх не відвідує. Під час вагітності відповідач проживала по невідомим адресам. В січні 2016 року надійшла інформація, що відповідач народила дитину. Вони зустрілись з [PERSON], поспілкувавшись з нею з'ясували, що вона буде проживати з дитиною. Вийшли на місце та подивились, де вона буде проживати, допомогли створити умови її проживання. Через деякий час, під час відвідування дитини було виявлено, що дитина перебуває на штучному харчуванні, у дитини опрілості, вона не набирає вагу, тому дитину забрали до лікарні. Під час перебування дитини в лікарні відповідачка не переймалась дитиною, а потім взагалі залишила її в лікарні та не повернулась до неї. Вони намагались привити відповідачці материнські почуття, але у [PERSON] материнських почуттів не було та дитиною вона не займалась. Відповідач на розгляд справи не з'явилась повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166 СК України). Частинами 2 та 3 статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З позовної заяви та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України від 21.01.2016 року вбачається, що відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері (а.с.4) З акту обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] від 27.01.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] умови для дитини створені; але рекомендовано було провести прибирання для дитини, де вона буде проживати; відмовитись від куріння в жилому приміщення та збору компаній (а.с. 21). З повідомлення, які надходили до служби у справах дітей Олександрійської міської ради від головного лікаря міського комунального лікувально-профілактичного закладу - дитяча міська лікарня №81 від 18.02.2016р., №105 від 25.02.2016р., №114 від 29.02.2016р., №140 від 10.03.2016р., №165 від 22.03.2016р., вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO] з 17.02.2016р. по 14.04.2016р. перебувала на лікуванні з діагнозом білково-енергетична недостатність 1-го ступеню, попрілості. Мати дитини, [PERSON] покидала відділення 22.01.2016р., з 19.02.2016р. по 21.02.2016р., в ніч з 28.02.2016р. на 29.02.2016р., 05.03.2016р. з'явилась на півдня 07.03.2016р. та з 07.03.2016р. покинула лікарню і до дитини не повернулась. Під час перебування в лікарні за дитиною не доглядала, суміші і памперси не приносила, про що було складено акт про невідвідування дитини батьками та рідними від 30.06.2016р. №51. Просили прийняти міри щодо цієї ситуації (а.с. 10-12, 14-15, 16). 22.02.2016р. було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я №1095/1239 від 17.12.2013р., відповідно до якого 22.02.2016р. в Олександрійській дитячій міській лікарні була виявлена покинута дитина [PERSON], [INFO], яка поступила в лікарню 17.02.2016р. разом з матір'ю на лікування (а.с. 8). На підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17 березня 2016 року №141, було вирішено направити малолітню [PERSON], [INFO] до Будинку дитини м. Кіровограда (а.с. 18). 21 липня 2016 року рішенням виконавчого комітету міської ради №420 було продовжено термін перебування малолітньої [PERSON], [INFO], у комунальному закладі «Кіровоградський обласний будинок дитини» (а.с. 19). Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 12.07.2016 року №395/9/10/2, комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти з неї на утримання дитини на користь комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» (а.с. 3). З актів про невідвідування дитини батьками та рідними від 25.08.2016 року, 03.10.2016 року, та 20.03.2017 р. вбачається, що за час перебування [PERSON] у їх закладі батьки та інші рідні і близькі дівчинкою не цікавилися, не відвідували, письмових запитів на адресу закладу не надсилали. Згідно з п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень статті 214 СК України, ч. 1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1059 р.( принцип 6) прописано, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом значного проміжку часу, свідомо, в особливо-важливий період розвитку малолітньої дитини, належним чином не піклувалася та не цікавилась про її фізичний і духовний розвиток, харчування, медичний догляд, а тому суд не вбачає у діях відповідача [PERSON] почуття відповідальності за майбутнє дитини, за її долю. Також відповідач не вчинила жодних дій, які б свідчили про зміну її ставлення щодо покрашення її відношення до дитини, а тому всі ці обставини можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по виховання дитини та свідоме нехтування нею своїми обов'язками. Будь-яких доказів того, що відповідач не виконувала свої батьківські обов'язки внаслідок тяжкого захворювання чи з інших незалежних від неї причин, матеріали справи не містять. За таких обставин, є всі підстави передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК для позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], що сприятиме захисту життя, здоров'я та інтересів дитини. Відповідно до ст., ст. 166, 180, 182, 184 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до досягнення її повноліття і суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище платника аліментів. Таким чином, враховуючи вік, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що належить стягнути з відповідача на користь комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», на час перебування там дитини аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, а не 1/3 частини, починаючи з 27 вересня 2016 року на весь час перебування дитини в даному закладі, або фізичної особи опікуна або дитячого закладу в якому дитина буде перебувати і до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому суд задовольняє позов повністю. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача судові витрати за вимогами майнового та немайнового характеру - 1280 грн..

Outcome: approved