Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що Позивач та [PERSON] уклали кредитний договір № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 100 404,97 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 27.09.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором Позивач з [PERSON] уклали договір іпотеки. В іпотеку надано нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 49,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що [PERSON] належним чином умови договору не виконувала, в зв'язку з чим 27.05.2010 року Дніпровським районним судом м. Херсона було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року, яка склала 89 227,72 доларів США. Проте, при зверненні Банку до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним договором не було поставлено для вирішення питання про виселення всіх мешканців, які зареєстровані та проживають в квартирі, на яке звертається стягнення. На підставі викладеного просить суд виселити [PERSON] та [PERSON], яка зареєстрована та проживає з нею у квартирі [ADDRESS]. Судові витрати покласти на Відповідачів. В судовому засіданні Представник позивача уточнила позовні вимоги, просила виселити [PERSON] та [PERSON] які зареєстровані та проживають у [INFO], без надання іншого житлового приміщення, та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник Відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що вважає вимоги Позивача по виселенню Відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] передчасними, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2010 року звернено стягнення на дві квартири, а саме: двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вважала, що Позивачем не врахована можливість погашення боргу за рахунок однієї квартири, а саме - [ADDRESS]. Представник Відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснила, що вважає, що Банк за заниженою ціною хоче продати обидві квартири, а саме: двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Крім, того, пояснила, що [PERSON] є непрацездатною особою, потребує соціального захисту, однак у випадку виселення буде позбавлена єдиного житла, в якому вона мешкає. Заслухавши пояснення представників Сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно договору № HECFGK0000000126 від 26 вересня 2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», надав [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 100 404,97 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та кінцевим терміном повернення 27.09.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки від 26 вересня 2008 року. В іпотеку надано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру житловою площею 19,1 кв.м., загальною площею 60,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 388 936 грн., та двокімнатну квартиру житловою площею 30,8 кв.м., загальною площею 49,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 194 468 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року, укладеним між сторонами, було звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS], шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ЗАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншими особами - покупцями, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень для здійснення продажу предметів іпотеки. Вказане рішення суду від 27.05.2010 року набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Положеннями ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вказані вимоги Закону були виконані Позивачем, про що свідчать лист-вимога на ім'я відповідачів та корінець про отримання поштового повідомлення від 25.02.2012 року, та лист-вимога № 30.1.0.0/2-434 від 01.11.2013 року та корінець про отримання поштового повідомлення від 12.11.2013 року. Разом з тим, суд вважає, що Позивачем не врахована можливість погашення боргу з боку відповідача [PERSON] за рахунок продажу однієї квартири, а саме: квартири [ADDRESS], яка має значно більшу ринкову вартість, ніж квартира [ADDRESS]. Банк надав кредитні кошти [PERSON] саме для придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира на сьогодні знаходиться в іпотеці банку, ще не була реалізована з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Суду не надано Позивачем доказів, яку ринкову вартість має саме ця квартира, чи вистачить коштів при зверненні стягнення на неї для погашення заборгованості за кредитним договором. В рішенні суду від 27.05.2010 року не було зазначено початкову ціну для реалізації квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає, що не враховано час, що пройшов з моменту укладення договору іпотеки, оскільки вартість майна з урахуванням економічних чинників могла змінитись, ціна, зазначена в іпотечному договорі на момент його виконання може не відповідати рівню реальних цін на подібне майно, що може призвести до порушення прав та інтересів суб'єктів договору іпотеки. Враховуючи викладене, суд вважає можливим відмовити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з підстав передчасності заявленої вимоги про виселення [PERSON] та [PERSON]

Outcome: dismissed