Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON], представник [PERSON], діючи в інтересах довірителів [PERSON] та [PERSON], просять визнати за позивачами право спільної часткової власності (по 1/3 частині за кожним) на квартиру [ADDRESS] (до перейменування Шота) в м. Покровськ Донецької області за правилами спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 20.09.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом [PERSON], померлої 12 вересня 2010 року, після смерті якої до спадкування відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно квартира [ADDRESS] (до перейменування вул. Шота) в м. Покровськ Донецької області. При юридичному оформленні спадкових прав у позивачів виникли певні перешкоди, а саме нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з ненаданням всіх необхідних документів на підтвердження реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. За таких обставин позивачами з посиланням на положення ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України заявлено вимоги захисту майнових прав. Позивач [PERSON], представник позивачів [PERSON], [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, суду адресовано заяви про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем [PERSON] міською радою Донецької області в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 20 вересня 2010 року померла [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про смерть серійний номер І-НО № 490329 а.с. 36), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі по справі: - [PERSON] є матірю померлої, - родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер ІІ-НО № 4532662 а.с. 10 (засвідчено народження [PERSON], матірю записана [PERSON]), свідоцтвом про укладення шлюбу серійний номер І-НО № 328911 а.с. 11 (засвідчено одруження [PERSON] з взяттям прізвища за чоловіком «Хоменко»), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021479566 а.с. 18, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2014 року по справі № 2/235/1688/14 а.с. 19 (вбачається факт розірвання шлюбу позивача з залишенням прізвища за чоловіком «Касьян»); - [PERSON] є сином померлої, - родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер І-НО № 121657 а.с. 12); - [PERSON] є сином померлої, - родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер І-НО № 121656 а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 24486233 від 14.12.2018 року вбачається, що приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області заведена спадкова справа № 13/2011 після смерті [PERSON] (а.с. 57). З листа приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області № 2089/01-16 від 14.12.2018 року вбачається, що 26.01.2011 року заяву про прийняття спадщини від імені неповнолітніх дітей спадкодавця [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] подав батько [PERSON]; 26 квітня 2016 року заяву про фактичне прийняття спадщини подала мати спадкодавця [PERSON]; свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 56). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить право власності на квартиру [ADDRESS] (до перейменування вул. Шота) в м. Покровськ Донецької області, - нерухоме майно належне спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 12 березня 1997 року приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області (а.с. 14-15). Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. З дотриманням вказаної норми, [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 329/02-31, № 332/02-31, № 333/02-31 від 26.04.2016 року в видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено в звязку з відсутністю підтвердження реєстрації права власності на нерухоме майно договору дарування квартири, посвідченого 12.03.1997 року приватним нотаріусом (а.с. 401, 41, 42). Вмотивуванням в постановах зазначено посилання на п. 4,15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, положенням якого передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності яке підлягає державній реєстрації провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на таке майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] (до перейменування вул. Шота) в м. Покровськ Донецької області, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право відноситься до прав, які входять до складу спадщини. Це право після смерті спадкодавця перейшло в порядку спадкування до позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, будучи спрадкоємцями першрї черги за законом, прийняли спадщину у належний спосіб в порядку ч. 3 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 ЦК України, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане нерухоме майно в нотаріальній конторі не мають можливості. Позивачі фактично, будучи титульними власниками спірного спадкового майна змушені в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] (до перейменування вул. Шота) в м. Покровськ Донецької області після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст.\~13,\~19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved