Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) у січні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 12.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримав кредит в сумі 10270,00 гривень зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та комісії не вносить, внаслідок чого станом на 30.11.2016 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 76664,44 гривень, з яких заборгованість за кредитом 9554,73 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 59985,10 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2997,73 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 3626,88 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується Статутом (а.с. 19) та [PERSON] 12.06.2006 року укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг та тарифів (а.с. 8-14). Відповідно до умов вказаного Договору про надання банківських послуг, - [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 10270,00 гривень шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36%. За кредитне обслуговування передбачено сплату комісії, а за несвоєчасне погашення заборгованості штрафи та сплати відсотків у підвищеному розмірі. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 3-7), станом на 30.11.2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 12.06.2006 року у сумі 76664,44 гривень, з яких заборгованість за кредитом 9554,73 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 59985,10 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2997,73 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 3626,88 гривень. Штрафи нараховані на підставі п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 12.06.2006 року укладено договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 76664,44 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved