Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

ПАТ «Акцент-банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №A31VCC9FJJ0426 від 20.06.2011 року між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 19990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 24.10.2016 року загальна сума його боргу становила 250305,76 грн. При цьому вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.12.2013 року з відповідача ухвалено стягнути борг в сумі 40462,93 грн.. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» 90000,00 грн., з яких: 0,22 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 399,80 грн. заборгованість по комісії та 89599,98 грн. пеня, а також судові витрати, повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення заборгованості, однак просив зменшити розмір пені, який є надто великий. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №A31VCC9FJJ0426 від 20.06.2011 року між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 19990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 24.04.2016 року за кредитним договором визначений в розмірі 250305,76 грн., з яких: 0,22 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 399,80 грн. заборгованість по комісії та 89599,98 грн. пеня (а.с. 4). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.12.2013 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором № A31VCC9FJJ0426 від 20.06.2011 року суму заборгованості в розмірі 40462,93 грн. (а.с. 4). Разом з тим, як вбачається із представленого розрахунку суми боргу, відповідачу нарахована пеня в розмірі 89599,98 грн., яка значно перевищує розмір заборгованості. При цьому, розмір основного боргу стягнуто рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.12.2013 року, а тому зважаючи на викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, вона підлягає зменшенню до розміру суми боргу за відсотками та комісією, а саме 400,02 грн. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача 800,04 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: partial