Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Наприкінці січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 листопада 2012 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Від цього шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка проживає разом з [PERSON] 14 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки у розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З зазначеним розміром аліментів позивач не погоджується, оскільки не має стабільного заробітку та не працює. Тому визначений судовим наказом розмір аліментів лише призведе до штучного створення заборгованості. За вказаних обставин [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року, визначивши аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказала на те, що судовим наказом судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Зважаючи на те, що позивач не приймає жодної участі в утриманні, вихованні, розвитку спільної дитини, абсолютно не цікавиться її життям, станом здоров`я, щоденними потребами, тому розмір аліментів, визначений судовим наказом, вважає цілком обґрунтованим. За змістом позову [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, вказуючи на те, що не має стабільного заробітку та не працює, тому стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі, буде розраховуватись виходячи з розміру середньої заробітної плати штатного працівника по м. Києву, що буде призводити до штучного виникнення заборгованості, нарахування пені. При цьому, позивач не враховує, які несприятливі наслідки настають для його дитини від того, що він не приймає участі у її вихованні, розвитку, утриманні, дбаючи лише про власний комфорт і забезпечення. Крім цього, інформація, викладена у позовній заяві не відповідає дійсності. Оскільки, позивач є засновником та керівником ПП «Продюсерський центр Айсстопер». Таким чином, позивачем не наведено жодної поважної та допустимої причини для зменшення розміру аліментів, визначеного судовим наказом судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні пред`явленого позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.7). [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (а.с.8). На підставі судового наказу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2018 року до дня досягнення дитиною повноліття (а.с.11). У відповідності до вимог ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] не погоджується з розміром аліментів, який визначений судовим наказом судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року, оскільки на даний час не має стабільного заробітку та не працює. На переконання позивача визначений розмір аліментів призведе в подальшому до штучного створення заборгованості по аліментам. За правилами ч.1 та ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданого відповідачем, вбачається, що [PERSON] є засновником та директором ПП «Продюсерський Айсстопер» (а.с.32-35). Разом з цим, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час судового розгляду справи [PERSON] не значиться засновником та директором ПП «Продюсерський Айсстопер» (а.с.50-53). Проте, судом критично сприймаються доводи позивача стосовно того, що він не працює, та у зв`язку з цим має скрутне матеріальне становище, що перешкоджає йому сплачувати аліменти у розмірі, присудженому згідно судового наказу. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою як за віком, так і за станом здоров`я. Будь-яких медичних протипоказань чи висновків лікарських комісій щодо заборони працевлаштування немає. Незважаючи на це, наданий час він не працює та на обліку в центрі зайнятості не перебуває, аліменти на утримання інших дітей чи не працездатних осіб не сплачує, має задовільний стан здоров`я. Тому відсутність у нього заробітку (доходу) не може бути тією обставиною, яка зумовлює зменшення розміру аліментів. Таким чином, позивач має можливість отримувати дохід та сплачувати аліменти на утримання єдиної малолітньої дочки. Крім цього судом критично оцінюється довідка форми ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу відносно [PERSON] за період 1999 по 2011 роки в якості належного та допустимого (а.с.10). Оскільки, відомості про суму заробітку [PERSON] за період з 1999 по 2011 роки не має жодного відношення для визначення матеріального становища та спроможності сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року. У відповідності до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що у випадку зменшення розміру аліментів це може суттєво вплинути на можливість надання дитині повноцінного рівня фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання його малолітньої дочки [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні. Крім цього, відповідно до ч.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Встановлено, що [PERSON] понесла також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги від 20 березня 2019 року (а.с.36-37), актом приймання-передачі наданих послуг від 27 березня 2019 року (а.с.40), квитанцією від 27 березня 2019 року (а.с.41). Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1200 гривень. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved