Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з відповідачем, народила дитину [PERSON] . 07.11.2016 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Ще до розірвання шлюбу стосунки між сторонами були розірвані, з весни 2014 вони почали мешкати окремо, після чого відповідач перестав бачитись з дитиною, приймати участь у вихованні доньки. Відповідач до сьогодні не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її розвитком, не навідує дитину, коштів на утримання дитини не надає. Вихованням дитини фактично займається лише позивач. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено Законом. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. У зв`язку з вищенаведеним просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його доньки [PERSON] , [INFO] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.02.2020 року ухвалою суду було прийнято до провадження цивільну справу № 415/8106/19 та призначено її до розгляду (а.с.31). Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відзив на позовну заяву не надійшов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.2003 року Урало-Кавказькою селищною радою, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю дитини записана [PERSON] . Згідно з довідкою від 06.12.2017 № [NUMBER] , [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 06.12.2017 № [NUMBER] , [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.11.2016 року Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що складений актовий запис № 2. Згідно з довідкою № 223 від 24.09.2019, виданою начальником ЖЕК № 1, [PERSON] , 1971 року народження, дійсно проживає разом з донькою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини за даною адресою не живе, сумісне господарство не веде, участі в вихованні дитини не приймає. Згідно з довідкою № 261 від 24.09.2019, виданою Лисичанським багатопрофільним ліцеєм, [PERSON] , одна виховує неповнолітню дитину [PERSON] , 2003 року народження. [PERSON] навчається в Лисичанському багатопрофільному ліцеї з 01.09.2018. Вихованням дівчини займається мати, яка постійно допомагає дитині в навчанні, цікавиться її досягненнями, підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Батько дитини [PERSON] , участі у вихованні доньки не бере: не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не відвідує батьківські збори. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] № 138/01-16 від 13.01.2020 року, Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,4 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved