Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] 228691,07 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №06/127/07-А, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 26083 доларів США за офіційним курсом НБ України на дату надання кожного кредиту терміном по 16.09.2014 року включно зі сплатою 12,3% річних. 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» відступає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема ПАТ «Дельта Банк» набув прав вимоги по даному кредитному договорі. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 18.06.2015 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 228691,07 грн., з яких 146288,04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 46538,26 грн. заборгованість по відсотках, 31966,43 грн. пеня, 3012,55 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та 885,79 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, який в поданій заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, однак повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, адже як вбачається із відомостей адресно-довідкового підрозділу при ГУМВС України у Львівській області /а.с.38/, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] на яку й було направлено дане повідомлення, проте до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, крім цього, представник позивача у поданому клопотанні зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, що 17.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №06/127/07-А, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 26083 доларів США за офіційним курсом НБ України на дату надання кожного кредиту терміном по 16.09.2014 року включно зі сплатою 12,3% річних /а.с.6-12/. 20.07.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №06/127/07-А від 17.09.2007 року /а.с.13-14/. Згідно п.1.2 даного договору кредитні кошти надаються на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до умов договору (п.п.3.1-3.3) позичальник зобовязаний щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами на рахунок, вказаний в п.1.3 договору, шляхом внесення готівкових чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку у розмірі 311 доларів США. Забезпечит повне повернення одержаних кредитів згідно з умовами цього договору не пізніше 16.09.2014 року та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 16.09.2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. У відповідності до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Також судом встановлено, що 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» відступає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема ПАТ «Дельта Банк» набув прав вимоги по даному кредитному договорі (а.с.19-25). Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Кредитпромбанк» належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено, та підтверджується довідкою про заборгованість (а.с.15), що [PERSON] отримав кредит, однак, порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 18.06.2015 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 228691,07 грн., з яких 146288,04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 46538,26 грн. заборгованість по відсотках, 31966,43 грн. пеня, 3012,55 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та 885,79 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором №11223690000 від 26.09.2007 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №06/127/07-А від 17.09.2007 року. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому, з огляду на те, що позивача, згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню 2286,91 грн. судового збору.

Outcome: approved