Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Орган опіки та піклування м.Черкаси звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 16.02.2001 року [PERSON] вироком Соснівського районного суду визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ст.107 та ч.2 ст.102 КК України та призначено покарання в вигляді трьох років позбавлення волі. Відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, 17.05.2001 року [PERSON] народила дитину [PERSON] Відомості про батька в свідоцтві про народження неповнолітньої внесені відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. 31.08.2008 року до служби у справах дітей Соснівського райвиконкому надійшла інформація адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 щодо регулярного скоєння [PERSON] фізичного насильства над малолітньою [PERSON], до інформації були надані медичні довідки про те, що у дитини був діагностований забій м'яких тканин носа, травма горла, перелом правої ключиці, забій, крововилив лівої скроневої ділянки. У зв'зку з складними життєвими обставинами за заявою відповідачки малолітню було влаштовано до Корсунь-Шевченківської школи-інтертату, з червня 2015 року дитина за клопотанням органу опіки перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. 31.07.2015р. неповнолітня звернулась до органу опіки з заявою про те, що не бажає проживати з матір'ю через напружені стосунки, які постійно виникають між ними. 04.08.2015р. відповідачка написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Внаслідок жорстокого поводження з донькою відповідачка діє в супереч інтересам дитини, чим позбавила її належного материнського піклування. Просять позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] та стягнути на користь дитини аліменти в розмірі ? частини доходів, неповнолітню передати органу опіки для подальшого піклування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задоволити. Вказувала, що відповідачка жорстоко поводиться з дитиною, хоч раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків, застосовує недозволені методи виховання шляхом застосування фізичних покарань, психічного насильства шляхом образ нецензурною лексикою, чим завдає шкоди психічному здоров'ю дитини, яка звернулась в зв'язку з цим за захистом за захистом до органу опіки. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що згідно з нотаріальною заявою дійсно висловила згоду на позбавлення її батьківських прав, оскільки не бажає мати нічого спільного з донькою, при цьому заперечувала ухилення від виконання батьківських обов'язків. Прокурор не заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що відповідачка протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавила її права на належне батьківське виховання та утримання. Представник КЗ «Черкаський обласний Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Лекіашвіл В.В. підтримав позов та просив його задоволити в інтересах дитини [PERSON], яка в судовому засіданні просила позбавити її мати батьківських прав. Заслухавши пояснення, думку прокурора та дитини, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина народилась в період перебування відповідачки в місцях позбавлення волі в зв'язку з завданням шкоди здоров'ю старшій доньці Анастасії, стосовно якої відповідачку було позбавлено батьківських прав рішення суду від 09.02.2001р. в зв'язку з жорстоким поводженням матері щодо дитини. Відомості про батька [PERSON] в свідоцтві про народження неповнолітньої внесені відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. 25.11.2007р. у відповідачки народилась донька Богдана, яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. 31.08.2008 року до служби у справах дітей Соснівського райвиконкому надійшла інформація адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 щодо регулярного скоєння [PERSON] насильства над малолітньою [PERSON]., до інформації були надані довідки про те, що у малолітній [PERSON], було діагностовано забій м'яких тканин носа, згідно з висновком Управління охорони здоров'я від 19.03.2008 № 325, малолітня [PERSON] направлена на консультацію у зв'зку з травмою горла, відповідно до довідки від 06.05.2008 року у малолітньої діагностовано перелом правої ключиці, забій, крововилив лівої скроневої ділянки. За цим фактом [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. У зв'зку з складними життєвими обставинами за заявою відповідачки малолітню було влаштовано до Корсунь-Шевченківської школи-інтертату, протягом перебування в інтернаті відповідачка на вихідні та свята забирала доньку додому, однак з травня 2015 року неповнолітня відмовилась їхати до матері в зв'язку з жорстоким поводженням з нею, з червня 2015 року дитина за клопотанням органу опіки перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. 31.07.2015 року неповнолітня [PERSON] написала заяву про те, що не має бажання проживати з матір'ю через напружені стосунки, які постійно виникають між ними. 04.08.2015 року громадянка [PERSON] написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON]. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України ««Про охорону дитинства»», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Як роз'яснено в п. 16 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 pоку № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», жорстоке поводження полягає в фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини, тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. Фізичне насильство в сім'ї - це умисне нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв, тілесних ушкоджень, що може призвести або призвело до смерті постраждалого, порушення фізичного чи психічного здоров'я, нанесення шкоди його честі і гідності. Психологічне насильство в сім'ї - це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, і залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.08.2015 року № 331/30-03-03 визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], враховуючи її відношення до батьківських обов'язків, внаслідок якого неповнолітня категорично відмовляється їхати додому через постійні сварки та конфлікти на побутовому грунті, прояви агресії , нецензурні образи та фізичні покарання з боку матері. В ході розгляду справи судом був досліджений висновок психолога Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, психолого-педагогічна характеристика дитини, згідно з якими неповнолітня [PERSON] має занижену самооцінку, відчуває свою непотрібність рідним, часто буває скутою, напруженою, перебуває в постійному очікуванні неприємностей, невдач, осуду старших, виявляє страх перед поїздкою додому, боїться, що мати її буде бити при найменшій нагоді, даний страх має невротичний характер і спровокований психоемоційною травмою, дитина шукає допомоги у педагогів і бачить єдиний вихід - жити окремо від матері. Працівниками соціальних служб - з відповідачкою проводилась профілактична робота щодо уникнення проявів насильства у вихованні та надавались рекомендації щодо спілкуванні з донькою. Згідно з нотаріальною заявою відповідачка 04 серпня 2015 року висловила згоду на позбавлення її батьківських прав, в ході судового розгляду справи вказану заяву підтримала, підтвердивши, що не бажає мати нічого спільного з донькою, при цьому заперечувала ухилення від виконання батьківських обов'язків, оскільки суворі методи виховання із застосування фізичного покарання та нецензурної лексики застосовувались нею для викорінення певних вад характеру доньки. Оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи ставлення позивачки до дитини та її відмову від батьківських обов'язків, беручи до уваги відсутність підстав щодо неврахування думки дитнии щодо жорстокого поводження з нею матері, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в ході судового розгляду знайшли підтвердження факти жорстокого поводження відповідачки з неповн олітньою донькою шляхом застосування недозволених методів виховання, зокрема словесних образ нецензурною лексикою та застосування фізичних покарань, чим принижується людська гідність дитини, здійснюється негативний вплив на її психічне здоров'я шляхом спричинення психоемоційної травми, зниження самооцінки, завдання шкоди розвитку дитини як особистості, що підтверджено висновком психолога та психолого-педагогічною характеристикою дитини. Оскільки батьківські права на виховання не можуть здійснюватись в супереч інтересам дитини та порушувати її конституційні права на повагу до людської гідності, внаслідок жорстокого поводження з донькою відповідачка діє в супереч інтересам дитини, чим позбавила її належного материнського піклування. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/6 частини, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний відповідачки, яка не обмежена у працездатності та має на утриманні іншу неповнолітню дитину, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітніх дітей. При подачі позову даної категорії позивач була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору в дохід держави відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідачку.

Outcome: partial