Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2017 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] була підписана Заява про приєднання № 689103/230117 до Договору комплексного банківського обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії відповідачу був наданий кредитний ліміт за платіжною карткою в сумі 1500 грн. зі сплатою 27 % річних строком кредитування 12 місяців. 03.10.2017 між сторонами укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн. Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, в зв`язку із чим станом на 11.08.2020 виникла заборгованість в сумі 19520,17 грн. яка складається із: 14997,24 грн. заборгованість по кредиту; 3348,31 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10,00 грн. заборгованість за комісією РКО; 337,45 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості; 345, 14 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 107,58 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів; 284,95 грн. - сума витрат від інфляції за несвоєчасне погашення боргу; 89,50 грн. - сума витрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків. В зв`язку з чим, представник позивача просить суд, стягнути з відповідача на їхню користь зазначену заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 03.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві направленій на адресу суду 30.09.2020 просив відкласти розгляд справи до грудня 2020 у зв`язку з виїздом за кордон, відзив на позовну заяву не надав. Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності представника позивача і відповідача без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в заочному порядку за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. Відповідно до підписаної Заяви про приєднання № 689103/230117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу 23.01.2017, відповідачу наданий кредитний ліміт за платіжною карткою в сумі 1500 грн. зі сплатою 27% річних строком кредитування 12 місяців. Згідно заяви датованої 03.10.2017 між сторонами укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн. Відповідно до договору ДКБО заява про приєднання, договір ДКБО, заява на встановлення (збільшення) кредиту (якщо така подається, відповідно до умов обслуговування, встановлених банком), є кредитним договором, укладеним між банком та клієнтом. Згідно п.3.1. заяви, шляхом підписання заяви про приєднання до договору в редакції, на день підписання цієї заяви на приєднання, розміщена на інтернет-сторінці банку http://www.oschadnybank.ua та укладаю з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Відповідно до договору ДКБО враховуючи що договір є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України то відповідно містить собі елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач з 02.10.2017 розпочав користуватися кредитними коштами банку, використовуючи їх на власний розсуд. По кредитному договору виникла прострочена заборгованість, яку відповідач станом на 11.08.2020 не погасив. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що зобов`язання відповідачем [PERSON] у порушення зазначених норм закону та умов договору належним чином не виконувались, у зв`язку із чим станом на 11.08.2020 виникла заборгованість в сумі 19520,17 грн., яка складається із: 14997,24 грн. - заборгованість з основного боргу, 3348,31 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 10,00 грн. заборгованість за комісією РКО; 337,45 грн. - борг по пені; 345, 14 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу ; 107,58 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів; 284,95 грн. - сума витрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 89,50 грн. сума витрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved