Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

ПАТ «ІМЕКСБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором від 20.02.2013 р. (далі - Кредитний договір) на загальну суму 32 864,73 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідно до зазначеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 27 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2016 року. Також між Банком та відповідачем 20.02.2013 року було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.07.2013 р. у нього виникла заборгованість на загальну суму 32 864,73 грн., яка складається з: 27 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1 914,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 250,00 грн. - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку; 1 700,00 грн. - штрафні санкції. Представник позивача Шурман М.Г. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заявлений позов не визнав посилаючись на те, що не мав змоги сплачувати кредит та наявність договору страхування, відповідно до якого кредитну заборгованість за нього мало сплатити позивачу АТ Страхова компанія «Примор'є». Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20 лютого 2013 року між Банком та відповідачем було укладено договір №? 999-00035466 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи (а.с. 10 - 13). Відповідно до Договору про надання кредиту №? 999-00035466/1 від 20 лютого 2013 року (а.с. 5 - 9) ПАТ «ІМЕКСБАНК» за допомогою картки VISA шляхом сплати з поточного рахунку [NUMBER] було надано відповідачу кредит у розмірі 27 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19% на рік на суму залишку заборгованості з остаточним поверненням овердрафту до 19 лютого 2016 року. Відповідно до цього ж договору відповідач зобов'язався дотримуватись положень Договору, повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені Договором, а також протягом трьох робочих днів з моменту настання відповідних змін повідомляти Банк про зміну адреси, номерів телефонів, прізвища та імені, отримання відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустки по догляду за дитиною, виходу на пенсію, позови, претензії від третіх осіб та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за Договором. П.п. 4.8. Договору кредиту передбачено, що у випадку невиконання Позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3 Договору кредиту більш ніж на 30 днів, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит підлягає поверненню з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. Повернення кредиту здійснюється протягом 3-ти календарних днів з дати одержання повідомлення. Про наявність заборгованості та необхідність ї погашення відповідач повідомлявся Банком відповідним листом (а.с. 18), однак заборгованість ним погашена не була. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам Договору та вимог чинного законодавства відповідач належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав та не здійснив повернення кредиту у встановлені Договором строки у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 3.3.7 Договору у випадку прострочення Позичальником зобов'язання по поверненню Банку суми боргу за цим Договором він зобов'язаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу. В п.п. 4.9 Договору кредиту встановлена відповідальність Позичальника за повне або часткове прострочення повернення кредиту (овердрафту) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором у вигляді обов'язку сплатити Банку штраф у розмірі 200 грн. за перший прострочений платіж, та 500 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Таким чином, згідно розрахункам, наданим позивачем (а.с. 14 - 17), які перевірені судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором станом на 01.07.2013 р. становить 32 864,73 грн., в тому числі: 27 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1 914,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 250,00 грн. - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку; 1 700,00 грн. - штрафні санкції. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник - відповідач у справі не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п. 1.1 Договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту № 20/02/ОД-1/1 від 20 лютого 2013 року (далі - Договір страхування) (а.с. 43 - 44), укладеного між АТ Страхова компанія «Примор'є» (далі - Страховик) та [PERSON] (далі - Страхувальник), предметом цього договору є страхування майнових інтересів Страхувальника, пов'язаних з обов'язком останнього в порядку, передбаченому чинними законодавством, відшкодувати збитки, завдані третій особі - Кредитору, в зв'язку з непогашенням Страхувальником кредиту згідно з умовами Кредитного договору 999-00035466/1 від 20 лютого 2013 року, укладеного між Кредитором та Страхувальником. П.п. 2.1. Договору страхування страховим випадком за цим договором є невиконання Страхувальником своїх обов'язків перед кредитором по поверненню кредиту та відсотків за користування ним в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. У випадку, якщо Страхувальник у передбачені Кредитним договором строки не робить повністю або частково погашення свого кредитного боргу, обумовленого Кредитним договором, Кредитор письмово сповіщає про це Страховика на протязі трьох банківських днів після дати прострочки. Ця подія кваліфікується як страховий випадок. З цього моменту настає відповідальність Страховика сплатити кредитору страхове відшкодування або аргументовано відмовити Кредитору у цій виплаті згідно з строками та умовами цього Договору і Правилами страхування (п.п. 2.2. Договору страхування). З зазначених умов Договору страхування випливає, що звернутись до Страховика за страховою виплатою є правом Кредитора, а не його обов'язком. В даному випадку Кредитор діяв у відповідності до умов Кредитного договору, повідомивши письмово відповідача про наявність у нього заборгованості та необхідності її погашення, та після залишення його вимоги без задоволення, у відповідності з положеннями чинного ЦК України звернувся до суду з позовом до відповідача за примусовим стягненням кредитної заборгованості. На думку суду відповідач з метою ухилення від цивільної відповідальності за зобов'язаннями перед Банком, навмисно не сплачував Банку кредит та проценти за користування ним, сподіваючись на те, що сума кредиту буде за нього сплачена Страхувальником, у зв'язку з чим в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог позивача заявив про наявність договору страхування, відповідно до якого кредитну заборгованість за нього мало сплатити позивачу АТ Страхова компанія «Примор'є». Суд вважає, що такі доводи відповідача не заслуговують на увагу і не можуть вплинути на рішення суду, оскільки позивач не звертався до Страховика за виплатою страхового відшкодування, а відповідач відповідно до умов Кредитного договору взяв на себе зобов'язання виконувати умови Кредитного договору, але зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що зумовило звернення Банку до суду і таке право Банку на повернення наданого кредиту підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом на загальну суму 32 864,73 грн. грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним документом.

Outcome: approved