Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

ПАТ БМ Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що 28.07.2008 року уклало з відповідачем кредитний договір № 1/90/280708, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю БМ Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БМ Банк», видало [PERSON] кредит у розмірі 24000,00 дол. США на придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних, з кінцевим строком повернення до 27.07.2015 року. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 04.05.2017 року в розмірі 21203,96 дол. США, та пеня за порушення строку сплати процентів за період з 05.05.2016 року по 04.05.2017 року в розмірі 64339,81 грн.; пеня за порушення строку сплати кредиту за період з 05.05.2016 року по 04.05.2017 року в розмірі 154331,46 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1/90/280708 від 28.07.2008 року у розмірі 21203,96 дол. США та пеню в сумі 218617 грн. 27 коп. Представник позивача, [PERSON] яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, додавши письмові пояснення до позовної заяви, згідно яких відповідачу за невиконання обовязкової умови кредитного договору про страхування автомобіля в порядку вимог п. 6.1.3. Договору було змінено розмір відсоткової ставки з 13,5% до 16% річних, який застосовувався, починаючи з 25.08.2010 року. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № 1/90/280708 від 28.07.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю БМ Банк надає [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 24000,00 дол. США для придбання автомобіля на первинному ринку, зі сплатою 13,5 % річних, дата остаточного повернення кредиту 27.07.2015 року, погодивши графік погашення кредиту, при цьому позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків, згідно умов даного договору. (а.с. 7-9, 10). Виписка по особовим рахункам № 290920154447 [PERSON] за період з 25.08.2010 по 04.05.2017 вказує про відповідний рух коштів на даному рахунку, зокрема, перерахунок коштів на погашення заборгованості по дог. № 1/90/280708, останній платіж по яким датується 10.04.2017 року. (а.с. 11-16). Зміст виконавчого листа по справі № 2-1565-2011 р., виданого 14.09.2011 року Замостянським районним судом міста Вінниці, зазначає, що з [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства БМ Банк загальну суму заборгованості у розмірі 22074 дол. США 73 центи, що еквівалентно 174169 грн. 62 коп., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. 00 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с. 17). Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 48529411 від 24.08.2015 року, зазначає, що державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1565, виданого 14.09.2011 року Замостянським районним судом міста Вінниці (а.с. 18). Зміст позовної заяви вказує на те, що рішенням Замостянським районним судом міста Вінниці від 25.07.2011 року було стягнуто заборгованість станом на 25.08.2010 року. (а.с. 2 на звороті). Згідно розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № 1/90/280708 від 28.07.2008 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ БМ Банк за період з 25.08.2010 року по 04.05.2017 року становить: заборгованість за процентами в сумі 21203,96 дол. США; пеня за порушення строку сплати процентів в сумі 64339 грн. 81 коп.; пеня за порушення строку сплати кредиту в сумі 154331 грн. 46 коп.; (а. с. 4-6). Суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості в частині нарахування суми процентів, оскільки згідно такого розрахунку проценти нараховуються за період 25.08.2010 року по 04.05.2017 року, при цьому строк дії відповідного кредитного договору закінчився 27.07.2015 року, в силу чого, до правовідносин, які виникли після закінчення дії відповідного кредитного договору, тобто після 27.07.2015 року, - умови такого договору не застосовуються, оскільки не можливо врегульовувати правовідносини умовами договору, який припинив свою дію і не діє, а оскільки не діє договір в цілому, то не діють і окремі його умови, зокрема щодо розміру та сплати процентів, що не виключає можливості застосування вимог ст. 625 ЦК України, проте позивач не обирає спосіб захисту свого порушеного права та інтересу із застосуванням вимог ст. 625 ЦК України. А тому, суд вважає, що починаючи з 25.08.2010 року по 27.07.2015 рік, виходячи із умов договору та залишку кредитних коштів в розмірі 19513,60 доларів США, враховуючи відсоткову ставку в розмірі 16% річних, враховуючи базу нарахування за повний рік 360 днів. - відповідач повинен сплатити процентів за користування вказаними кредитними коштами в зазначений період в сумі 15368,03 доларів США: (19513,60 х 16% = 3122,176 (% за рік), 3122,176 : 12 = 260,18 (% за 1 міс.), 3122,176 : 360 = 8,673 (% за 1 день), в періоді 4 роки 11 міс. та 2 дні: (3122,176 х 4) + (260,18 х 11) + (8,673 х 2) = 15268,03), при цьому проценти за користування кредитними коштами в період, що починається після 27.07.2015 року не повинні нараховуватись згідно умов кредитного договору із застосуванням процентної ставки в розмірі 16% річних, в наслідок чого, в цій частині позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають. Матеріали справи містять Генеральну ліцензію, видану Національним банком України 14.10.2011 року № 223 Публічному акціонерному товариству БМ-Банк, на право здійснювати валютні операції згідно з додатком. Генеральна ліцензія не дійсна без додатка (а.с. 23, 24). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 631 ЦК України передбачається, що договір повинен мати строк, що є часом, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. При вирішенні даного спору суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, закріплену в справі № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, відповідно до якої грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. З огляду на вимоги ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За даних обставин, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, з огляду на те, що відповідні умови кредитного договору, укладеного між сторонами, діють виключно в період дії строку договору, а тому, за наведених вище обставин та враховуючи період сплати процентів, що охоплюються позовними вимогами, відповідач повинен сплатити позивачу проценти за користування кредитом в період з 25.08.2010 року по 27.07.2015 рік в сумі 15368,03 доларів США, а тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами в сумі 15368,03 доларів США, зі стягненням пені в сумі 218671 грн. 27 коп., та з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial