Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» як правонаступник з 04 лютого 2011 року ВАТ [PERSON] банку «Надра», в особі Кіровоградського регіонального управління (надалі Позивач або банк) у грудні 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору №708432/ФО «Автопакет» від 13 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит в сумі 7 765,54 дол. США строком до 12 грудня 2014 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9% річних. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами, не виконує свої зобовязання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 16 вересня 2014 року в сумі 4 478, 71 дол. США та 16 315 грн. 15 коп. заборгованість за неустойкою (пеня, штраф). Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. Згодом, уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути заборгованість станом на 14 січня 2015 року в збільшеній сумі, а саме: основний борг 3 527, 04 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 55 625 грн. 79 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 1 103, 35 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 17 401 грн. 20 коп.; заборгованість по пені 934, 59 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 14 739 грн. 64 коп.; заборгованість по штрафу в сумі 776, 55 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 12 247 грн. 22 коп., а всього 100 013 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, в листі до суду просить розглянути справу без участі представника позивача, на збільшених позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач двічі в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, заяв та клопотань до суду від неї не надійшло. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату розгляду справи в суді, оскільки повістки повернулись до суду із відміткою пошти, що адресат не звернувся до пошти, щоб отримати повістку, тобто «за закінченням строку зберігання». За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615,617,625, 1054 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд приймає до уваги, що позивач раніше не звертався до суду із вимогами до відповідача про повернення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно умов укладеного кредитного договору №708432/ФО «Автопакет» від 13 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит в сумі 7 765,54 дол. США строком до 12 грудня 2014 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9% річних. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачувала відсотки за користування коштами, не виконує свої зобовязання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 16 вересня 2014 року в сумі 4 478, 71 дол. США та 16 315 грн. 15 коп. заборгованість за неустойкою (пеня, штраф). Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. Згодом, уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути заборгованість станом на 14 січня 2015 року в збільшеній сумі, а саме: основний борг 3 527, 04 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 55 625 грн. 79 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 1 103, 35 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 17 401 грн. 20 коп.; заборгованість по пені 934, 59 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року складає 14 739 грн. 64 коп.; заборгованість по штрафу в сумі 776, 55 дол. США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 14 січня 2015 року Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідне стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved