Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом в суд про стягнення з [PERSON] 2974,95 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 08.11.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] укладено кредитний договір №015-13501-081111, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., випускає та надає держателю платіжну картку, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 08.09.2014 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 2974,95 грн., з яких 934,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 960 грн. прострочене тіло кредиту та заборгованість за комісіями в сумі 1080 грн. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який в позовній заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.2), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 08.11.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] укладено кредитний договір №015-13501-081111, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., випускає та надає держателю платіжну картку, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті (а.с.3-4). Згідно п.1.3 даного договору, банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до умов кредитного договору (п.1.6) кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором. Пунктом 3.6 договору передбачено, що клієнт картки зобовязаний щомісяця, в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Згідно п.п.2.3, 2.4 визначено, що клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, визначеними в тарифах. Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використання коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9), що [PERSON] скористалася кредитною карткою, однак, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 08.09.2014 року має заборгованість в сумі 2974,95 грн., з яких 934,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 960 грн. прострочене тіло кредиту та заборгованість за комісіями в сумі 1080 грн. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 08.11.2011 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від 08.11.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved