Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

ПАТ «КБ Надра» звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, третя особа: [PERSON], про визнання аукціону недійсним та скасування протоколу проведення аукціону і просило визнати аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, проведений 22.03.2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі Вінницької філії недійсним; скасувати протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 22.03.2013 року, виданий ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція»; застосувати норми ч. 1 ст. 216 ЦК України та повернути сторони в первісний стан: зобов'язати Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції повернути переможцю аукціону отримані кошти від реалізації автомобіля MITSUBISHI NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], згідно протоколу від 22.03.2013 року; зобов'язати [PERSON] повернути транспортний засіб, отриманий згідно протоколу проведення аукціону від 09.03.2013 року, мотивуючи свої вимоги тим, що при проведенні аукціону з реалізації заставного майна, що належало [PERSON], були допущені порушення, що полягали у наступному: було порушено п. 3.7. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», оскільки було встановлення недостатнього часу для реєстрації покупців та огляду майна, виставленого на реалізацію; мала місце невідповідність змісту інформаційного повідомлення п.п. 4.2, 4.3, 4.7-4.9 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (відповідно до п. 3.6 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», організатор розміщує повідомлення в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень); мало місце неповідомлення Банку як заставодержателя та [PERSON] як власниці майна про дату, місце та час проведення торгів, стартову ціну реалізації майна; були відсутні правові підстави для проведення торгів. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 6 червня 2014 року було залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача - ПАТ «КБ Надра» - Кошельник І.В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» - Гуцол Б.Л. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача - Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції - Василишина Т.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов від 18.07.2014 року 2014 року, яке долучено до матеріалів справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву-пояснення від 15.07.2014 року, у якій просила розглянути справу у її відсутність та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Староміському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП № 21512557 з примусового виконання виконавчого листа № 2-28, виданого 09.04.2010 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованості за Кредитним договором № 10/МК/2007/11-840 від 29.05.2007 року в сумі 201 915 грн. 71 коп. 15.02.2011 року було винесено Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 20191,57 грн. (відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення даної постанови), у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи). 16.02.2011 року Постановою про закінчення виконавчого провадження вищевказане виконавче провадження було закінчено за заявою стягувача ПАТ «КБ Надра» від 12 січня 2011 року № 36-02-01/01-160 (відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»), але у зв'язку з тим, що виконавчий збір не було сплачено, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору була виділена в окреме виконавче провадження ВП № 34439501, яке було відкрите 21.09.2012 року (відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення даної постанови),у разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом). Боржнику [PERSON] на праві власності (на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26.05.2007 року) належав автомобіль марки MITSUBISHI, моделі NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який був переданий ПАТ «КБ Надра» у заставу на підставі Договору застави від 29.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1330, та описаний (арештований) державним виконавцем (Акт опису й арешту майна від 25.09.2012 року). При цьому, Староміським ВДВС Вінницького МУЮ 26.09.2012 року за №14434/10-22 на адресу ПАТ «КБ Надра» було направлено повідомлення (отримане ПАТ «КБ Надра» 15.10.2012 року), згідно якого ПАТ «КБ «Надра» було повідомлено, що 25.09.2012 року державним виконавцем по виконавчому провадженню з виконання постанови про стягнення виконавчого збору було описано автомобіль MITSUBISHI NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER]; у випадку, якщо автомобіль MITSUBISHI NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER], власником якого є [PERSON], є заставним в банку було запропоновано звернутися до суду для звільнення заставного майна з-під арешту. Так, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Однак, жодних дій, спрямованих на захист його прав та законних інтересів як заставодержателя, ПАТ «КБ «Надра» вчинено не було, незважаючи на те, що згідно Акту опису й арешту майна від 25.09.2012 року заставне майно було вилучено з оплачуваної охоронної території ПАТ «КБ «Надра» за адресою: м. Вінниця, пл. Жовтнева, 1, куди було поміщено 06.09.2010 року. При цьому, суд звертає увагу, що, як вбачається з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 19.06.2007 року, термін дії обтяження згідно Договору застави від 29.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1330, закінчився 19.06.2012 року, тобто на момент проведення оспорюваного аукціону 22.03.2013 року ПАТ «КБ Надра» вже не був заставодержателем спірного рухомого майна. Згідно Договору № 28/044/13/А від 05.03.2013 року, Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було передано на реалізацію торгуючій організації ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» арештоване майно боржника [PERSON], а саме: автомобіль марки MITSUBISHI, моделі NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. 05.03.2013 року на сайті ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» (сайт - www.informjust.ua) під № 487106 було опубліковано повідомлення про реалізацію арештованого рухомого майна, торги були призначені на 11.00 год. 22.03.2013 року, про що також було повідомлено боржника [PERSON], що не заперечувалося нею у письмовій заяві-поясненні, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вказане повідомлення містить усі відомості про лот, які були відомі організатору аукціону на момент публікації повідомлення. Учасник прилюдних торгів [PERSON] подала заяву № 1 про участь в аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна 06.03.2013 року, сплативши гарантійний внесок в розмірі 3765,64 грн., що підтверджується квитанцією № к111/6/15 від 06.03.2013 року. Учасник прилюдних торгів [PERSON] подав заяву № 2 про участь в аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна 06.03.2013 року, сплативши гарантійний внесок в розмірі 3765,64 грн., що підтверджується квитанцією № к111/6/16 від 06.03.2013 року. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Як вбачається зі змісту позовної заяви, ПАТ «КБ «Надра» оспорює дійсність аукціону, у тому числі, у зв'язку із порушенням прав та законних інтересів невизначеного кола потенційних учасників аукціону, оскільки їм не була надана можливість вільно зареєструватися з метою участі у прилюдних торгах. Однак, суд звертає увагу, що ПАТ «КБ «Надра» не є органом чи особою, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, а тому щодо таких вимог він є неналежним позивачем. Крім того, наявність інших потенційних учасників аукціону, крім тих, які взяли участь у аукціоні - [PERSON] та [PERSON], не підтверджено жодним доказом, тобто є припущенням (відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях). При цьому, жоден з потенційних учасників аукціону не оскаржував їх результати ні до ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» (організатора аукціону), ні у судовому порядку, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення п. 3.7 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (з моменту інформаційного повідомлення про проведення аукціону організатор аукціону зобов'язаний надати можливість попередньо ознайомитися з аукціонним майном усім фізичним і юридичним особам, які бажають брати участь в аукціоні). Що стосується посилання позивача ПАТ «КБ «Надра» на те, що мають місце також неправомірні дії Староміського ВДВС Вінницького МУЮ у зв'язку з тим, що виконавчий збір було стягнуто всупереч вимогам ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення даної постанови), згідно якої у разі закриття виконавчого провадження у зв'язку з скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові. По-перше, виконавче провадження № 21512557 було закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача), а не на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), оскільки рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 09.04.2010 року у цивільній справі № 2-28/2010 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором було скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами лише 31.05.2011 року, а заяву стягувача ПАТ «КБ «Надра» було подано ще 12.01.2011 року. При цьому, Староміський ВДВС Вінницького МУЮ не було навіть повідомлено про винесення вищевказаної ухвали про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами. По-друге, згідно з ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 26.12.2012 року (справа № 6-140цс12), що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають окремому оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом; отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсним. Крім того, суд бере до уваги наступне. Згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Як вбачається з Протоколу № 28/044/13/А-1 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна боржника [PERSON] від 22 березня 2013 року, а саме автомобіля марки MITSUBISHI, моделі NATIVA, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], переможцем аукціону визнано фізичну особу - [PERSON], який придбав вищевказане майно за 25 200,00 грн.; у аукціоні також брала участь [PERSON], яка запропонувала 25 170,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, у тому числі, у зв'язку з тим, що позивачем ПАТ «КБ «Надра» було невірно обрано спосіб судового захисту порушених прав та законних інтересів. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 388 ЦК України, ст. ст. 37, 46, 52 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року,

Outcome: dismissed