Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 232 786,15 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 1 855 841,02 грн., з яких: сума боргу за кредитом становить 146 772,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 1 165 623,88 грн., по відсоткам становить 62 666,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 499 594,14 грн., штрафи становлять 14 918,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 118 933,96 грн., пеня за порушення строку ануітетного платежу становить 8 428,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 67 197,80 грн., а також просять стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування свого позову позивач за первісним позовом посилається на те, що 02.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 828955/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 149 184,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений договором термін. Договір було укладено строком до 12.05.2028 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 14,49 %. Позивач зазначає, що зі своєї сторони банк виконав всі умови підписаного договору, а відповідач, в порушення умов договору, не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни, в результаті чого станом на 12.09.2011 року виникла заборгованість у розмірі 232 786,15 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 1 855 841,02 грн., яка складається з: суми боргу за кредитом у розмірі 146 772,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 1 165 623,88 грн., відсотків у розмірі 62 666,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 499 594,14 грн., штрафів у розмірі 14 918,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 118 933,96 грн., пені за порушення строку ауітентного платежу у розмірі 8 428,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 67 197,80 грн. Крім того, 02.06.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору. Посилаючись на вимоги ч.2 ст. 554 ЦК України щодо солідарного обов'язку за виконання умов кредитного договору, ПАТ КБ «Надра» просить стягнути з позичальника і поручителя заборгованість за кредитним договором. В свою чергу [PERSON] в особі представника [PERSON], звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа - [PERSON], яким після зміни предмету позову, остаточно просила визнати договір поруки № 828955/ФЛ-П від 02.06.2008 року припиненим. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що згідно договору поруки вона поручилася перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору від 31.01.2008 року. однак, Банком порушено 6 місячний строк звернення до неї, як до поручителя, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з чим просила визнати договір поруки № 828955/ФЛ-П від 02.06.2008 року припиненим. Крім того, [PERSON], в особі представника [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа: [PERSON], яким після зміни позовних вимог, остаточно просив визнати кредитний договір № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року розірваним з моменту набрання чинності судовим рішенням із застосуванням наслідків, передбачених ст.214 ЦК України. В обґрунтування свого позову, [PERSON] зазначає, що банк порушив його права споживача. А саме, порушив умови кредитного договору і видав йому суму кредиту не в повному обсязі: замість 149 184,00 доларів США видав 144 000,00 доларів США, тобто банк утримав 5 184,00 доларів США. Таку різницю представник банку обґрунтував тим, що згідно умов п.1.5 кредитного договору, ця сума є комісією за розрахунки за договором у розмірі 3,6 % від суми виданих коштів зазначених в п.1.2 договору. Однак, як зазначає [PERSON], сума комісії має бути 5 370,62 доларів США, а не 5 184,00 доларів США. Дана обставина свідчить про порушення умов кредитного договору банком. Крім того, на його думку, строк оплати комісії за розрахунки по кредитному договору не настали, так як договір діє, і банк здійснює по ньому розрахунки, а тому такі утримання комісії з суми кредиту також свідчать про порушення умов кредитного договору банком. Посилаючись на положення ст.214 ЦК України, ст.ст.10, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] просить визнати вищевказаний кредитний договір розірваним з моменту набрання чинності судовим рішенням із застосуванням наслідків, передбачених ст.214 ЦК України. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, свій позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі. Одночасно зазначив, що зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не визнає, просить в їх задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом, та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, також просив задовольнити зустрічний позов [PERSON], в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» просив відмовити. В наступне судове засідання представник [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно зазначивши, що зустрічний позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» просив відмовити. Відповідач за первісним позовом, та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, також просив задовольнити зустрічний позов [PERSON], в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» просив відмовити. В наступне судове засідання представник [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно зазначивши, що зустрічний позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» просив відмовити. Крім того, представник відповідачів за первісним позовом надав письмові заперечення проти первісного позову, якими зазначив, що Банком не надано доказів того, що [PERSON] отримав кошти, передбачені Кредитним договором. Відповідно до п. 3 ч.4 постанови Правління НБУ від 01.06.201 року № 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», Банк видає фізичним особам іноземну валюту в якості кредиту виключно на підставі заяви про видачу готівки, однак такої заяви Банком надано не було. Крім того, як видно з позову, розрахунок Банком зроблено, виходячи з суми 149 184,00 доларів США, однак [PERSON] не отримував зазначеної суми від Банку. Ним фактично було отримано 144 000, 00 доларів США. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію кредитного договору № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року, у відповідності до якого, ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 149 184,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 12.05.2028 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 14,49 % річних (а.с.6-7). На виконання умов вищезазначеного кредитного договору, ВАТ КБ «Надра» надало [PERSON] кредит у розмірі 144 000,00 доларів США, що стверджується особовим рахунком № 22330510428501/840 від 02.06.2008 року (а.с.5). Судом також встановлено, що 02.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки № 828955/ФЛ-П, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору № 757453/ФЛ від 31.01.2008 року (а.с.8). Дійсно, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Суду надано розрахунок заборгованості, з якої вбачається, що станом на 12.09.2011 року за [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року у розмірі 232 786,15 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 1 855 841,02 грн., яка складається з: суми боргу за кредитом у розмірі 146 772,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 1 165 623,88 грн., відсотків у розмірі 62 666,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 499 594,14 грн., штрафів у розмірі 14 918,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 118 933,96 грн., пені за порушення строку ауітентного платежу у розмірі 8 428,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.09.2011 року (7,9723 грн. за 1 долар США) складає 67 197,80 грн. (а.с.9). Відповідно до нової редакції статуту публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобов'язань відкритого акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра». Однак, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, мотивуючи свою позицію тим, що розрахунок банку не відповідає умовам кредитного договору, а тому не може бути прийнятий судом у якості доказу суми заборгованості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У зв'язку з вимогами вищезазначених норм законодавства, задля з'ясування даної обставини, за клопотанням представника відповідача 13.05.2013 року судом по справі призначена судово-економічна експертиза, однак дана експертиза проведена не була, у зв'язку з тим, що клопотання експерта щодо надання ПАТ «Надра» ряду документів задоволено не було, банком документи не надані (а.с.189-191). 05.12.2013 року за клопотанням представника [PERSON] - [PERSON], судом повторно призначена судово-економічна експертизу однак дана експертиза проведена також не була, у зв'язку з тим, що клопотання експерта щодо надання ПАТ «Надра» ряду документів задоволено не було, банком документи не надані (а.с.233-239). Про той факт, що документи не надані саме Банком експерт зазначив у своєму висновку про неможливість проведення експертизи. Згідно зі ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні. Як видно з Повідомлення експерта (а.с.234), 04.04.2014 року експертом було заявлено клопотання про надання ряду документів. 12.05.2014 року документи надійшли від ПАТ КБ «Надра»; 11.06.2014 року документи надійшли від представника [PERSON] - [PERSON] Однак, як зазначив експерт, у своєму повідомлені про неможливість надання висновку (а.с.239), за наявними матеріалами цивільної справи та документами, наданими на дослідження не надається за можливе встановити, у якій сумі здійснено перерахування коштів за кредитним договором та яким чином відображені операції з перерахування коштів, нарахування відсотків, пені, погашення кредиту та ін. за кредитним договором у бухгалтерському обліку банку, тому експерту не надається за можливе розрахувати заборгованість за кредитним договором. Таким чином, враховуючи той факт, що саме банком не були надані документи, необхідні для проведення експертизи та встановлення суми заборгованості, суд вважає за можливе застосувати ст.146 ЦПК України і відмовити в задоволенні первісного позову публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом через недоведеність позивачем суми заборгованості за спірним кредитним договором. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа - [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, то суд прийшов до наступного. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явить вимоги до поручителя. Дана норма проаналізована також в п.24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». П. 24 вищезазначеної постанови містить наступне, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.Абзац другий пункту 24 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суду надана копія претензії 10.03.2011 року, яка була направлена банком [PERSON], як поручителю по кредитному договору, який є предметом даного спору (а.с.10). В цей же день була направлена претензія і [PERSON], як основному боржнику (а.с.11). Дану претензію, зокрема, направлену поручителю, суд розцінює, як вимогу Банку про дострокове повернення кредиту. Тобто з цієї дати необхідно відраховувати 6 місячний строк, протягом якого Банк мав звернутись до суду. Однак, як видно зі штампу на позовній заяві (а.с.3), остання надійшла до суду 29.09.2011 року, тобто через 6 місяців і 19 днів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про те, що зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа - [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, обґрунтований та має бути задоволений судом. Щодо зустрічного позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа: [PERSON], яким позивач остаточно просив визнати кредитний договір № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року розірваним з моменту набрання чинності судовим рішенням із застосуванням наслідків, передбачених ст.214 ЦК України, то суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного. З огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою. Адже ЦПК прямо встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Тому заява вимог, які за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначеним законом чи договором, це є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, тобто відмови в захисті порушеного права в непередбачений законом чи договором спосіб. Разом з тим, доведеність заявником факту порушення свого суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу ще не означає, що він вправі пред'явити будь-які вимоги та отримати судовий захист. Враховуючи, що заявник повинен мати конкретний матеріально-правовий інтерес в спорі (тобто бути заінтересованим в реалізації свого суб'єктивного права, про захист якого він просить суд), метою пред'явлення заявлених вимог може бути лише задоволення цього інтересу, а саме: відновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу заявника. Таким чином, якщо мета звернення до суду не відповідає тим умовам, з якими ст.ст. 1, 3 ЦПК пов'язують надання судового захисту, то необхідність і можливість судового захисту відсутня. Як видно з прохальної частини даного позову, позивач просить визнати кредитний договір № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року розірваним з моменту набрання чинності судовим рішенням із застосуванням наслідків, передбачених ст.214 ЦК України. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Вийти за межі позовних вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом, і з дотриманням загальних засад цивільного судочинства. Питання розірвання договору врегульовані ст.651-654 ЦК України. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Тобто, як видно з вищезазначеної норми, договір може бути розірваний: за згодою сторін; в судовому порядку у разі істотного порушення договору другою стороною; в односторонньому порядку, якщо відмова від договору встановлена договором або законом. Доказів того, що кредитний договір № 828955/ФЛ від 02.06.2008 року, укладений ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], розірвано у способи, передбачені вищезазначеною нормою ЦК, суду не надано. Не просить розірвати вищезазначений кредитний договір [PERSON] і в своєму позові, а просить визнати його розірваним із застосуванням наслідків, передбачених ст.214 ЦК України. Однак, у разі розірвання договору у способи, передбачені законом, відсутня потреба визнавати його розірваним у судовому порядку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту порушеного права. Щодо ст.214 ЦК України, то дана норма взагалі не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки вона передбачає, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Суду не надано доказів наявності відмови від правочину за взаємною згодою сторін і у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих позовних вимог. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра», третя особа - [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, на користь позивача слід стягнути сплачені нею судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 94,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved