Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що [INFO] померла її сестра [PERSON] котра була зареєстрована та проживала по день смерті в с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області. [PERSON] проживала одиноко, в шлюбі вона ніколи не перебувала, дітей у неї не було. Позивачка зазначає, що оскільки спадкового майна у покійної [PERSON] , котра проживала одиноко, не було, в неї навіть й думки не було щодо необхідності звернення до нотаріуса з приводу спадкування. Будь-яких правовстановлюючих документів на будь-яке нерухоме майно у покійної [PERSON] не було. Тож, знаючи про відсутність спадкового майна, позивачка до нотаріальної контори не зверталась. Про те, що сестра позивачки мала право на виділення їй земельної частки (паю) із земель колективної власності колишнього КСП «Гандрабури»-, позивачка дізналась лише восени 2018 року, коли в результаті звернення її представника до відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, була отримана інформація, що [PERSON] була включена до списку членів колишнього КСП «Гандрабури», які мали право на отримання земельної частки (паю). Однак отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), [PERSON] не встигла, оскільки померла [INFO] , а видача сертифікатів розпочалась з 22 квітня 1997 року. Як зазначає [PERSON] у позовній заяві, чи було відомо самій [PERSON] про її право на земельну частку (пай), позивачці невідомо, принаймні в розмовах з нею, сестра про це ніколи не говорила. Тож, як зазначає [PERSON] у позовній заяві, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, котра знаходиться в колективній власності КСП «Гандрабури» та розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Відповідно до позовної заяви, заповіту, стосовно розпорядження своїм майном, [PERSON] не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, доданої до даної позовної заяви. Спадкова справа на майно [PERSON] не заводилась, про що також свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Я зазначає позивачка, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу, однак нотаріус листом від 02 листопада 2018 року за вих. №174/01-16 рекомендував їй звернутися до суду, оскільки був пропущений строк на прийняття спадщини, були відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини між позивачкою та покійною [PERSON] , а також в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). Позивачка, зазначає, що дійсно нею був пропущений визначений законодавством строк для прийняття спадщини, однак вона вважає, що він був пропущений з поважних причин, виходячи з вищевказаного. В зв`язку з вищевикладеним, позивачка вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини може бути визнана поважною з продовженням даного строку. Крім того, в позовній заяві [PERSON] вказує, що за життя [PERSON] працювала рядовим колгоспником в колгоспі імені Г.І.Котовського села Гандрабури Ананьївського району Одеської області. При досягненні пенсійного віку та виході на пенсію, [PERSON] залишилась членом вказаного колгоспу. Згідно рішення загальних зборів колгоспників, колгосп імені Г.І.Котовського села Гандрабури Ананьївського району Одеської області був реорганізований в Колективне сільськогосподарське підприємство «Гандрабури» села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, котре було зареєстроване 11 травня 1993 року. Тож, як член КСП «Гандрабури», Ананьївського району, Одеської області та як пенсіонер вказаного підприємства [PERSON] була включена до списку членів КСП «Гандрабури» на право розпаювання землі згідно Указу Президента України «Про прядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95. Державний акт на право колективної власності на землю видано КСП «Гандрабури» 09 лютого 1996 року, як зазначає позивачка, [PERSON] значиться в списку на право розпаювання землі - як додатку до вказаного державного акта. Видача сертифікатів на право на земельну частку членам КСП «Гандрабури» розпочалась 22 квітня 1997 року, а [PERSON] померла [INFO] , не встигнувши отримати правовстановлюючий документ на те право, яке набула за життя як пенсіонер та член КСП «Гандрабури». На думку позивачки, вона являється спадкоємцем за законом та єдина претендує на переоформлення права на земельну частку (пай), котре належало [PERSON] , оскільки інших спадкоємців немає. Як зазначає позивачка, згідно з Указом Президента України «Про прядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Посилаючись на Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» позивачка зазначає, щодо можливості визнання за спадкоємцями права на земельну частку (пай) у тому випадку, коли спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай). Як зазначено у позовній заяві, відповідно до архівної довідки КП «Об`єднаний трудовий архів міста і сіл Ананьївського району», сільськогосподарський виробничий кооператив «Гандрабури» (як правонаступник КСП «Гандрабури») 28 серпня 2008 року знятий з державної реєстрації згідно ухвали Господарського суду в Одеській області від 15 серпня 2008 року №17-2-32-7/02-11135. Також, у позовній заяві зазначено, що згідно листа відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №162/101-19 від 14 березня 2019 року нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31017,00 грн./га. Тож вартість земельної частки (паю) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах складає 77542 гривні 50 копійок. Враховуючи те, що правовідносини щодо права на земельну частку (пай) виникли лише в 1995 році, тож на той час не було належного розуміння особливостей цього права та чіткого відпрацьованого механізму його реалізації, в тому числі для спадкування. За життя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала, а позивачці не було відомо та й не могло бути відомо про наявність спадкового майна у вигляді права на земельну частку (пай), тож відповідно не було ніякої потреби у зверненні до суду. Лише восени 2018 року, внаслідок отримання інформації на офіційне звернення до відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, представником позивачки було встановлено, що [PERSON] , як пенсіонер та член КСП «Гандрабури» була внесена до списку членів КСП «Гандрабури», які мали право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель, та відповідно відбулося звернення до суду, у зв`язку з чим позивачка вважає, що пропустила строк позовної давності з поважних причин та з у рахуванням ч. 2 ст. 80 ЦК УРСР її право на спадкування підлягає захисту. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою та просить: 1) визнати причину пропуску нею строку для прийняття спадщини поважною; 2) продовжити строк на прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , котра проживала в с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області; 3) визнати за позивачкою - [PERSON] , як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, котра перебуває в колективній власності КСП «Гандрабури» та розташована на території Гандрабурівської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, вартістю 77542 гривні 50 копійок, котре належало [PERSON] , яка постійно проживала в с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області та померла [INFO] . Ухвалою судді Ананьївського районного суду Одеської області Дорош В.В. від 15 квітня 2019 року у справі за позовною заявою [PERSON] . відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, як справи у спорі щодо спадкування, та розпочато підготовче провадження. В зазначеній ухвалі було роз`яснено відповідачу, що у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали він має право подати відзив на позовну заяву, порядок подання відзиву, а також право пред`явлення зустрічного позову. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та додатків до неї, було отримано представником відповідача 17 квітня 2019 року, про що свідчить розписка землевпорядника Гандрабурівської сільської ради [PERSON] (а.с.32 зворотній бік). В подальшому, у зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, справу було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.35) вбачається, що 13 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, передано судді Желяскову О.О. для розгляду. 15 травня 2019 року справу було прийнято до провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О., про що постановлено відповідну ухвалу (а.с.48). В зазначеній ухвалі було повторно роз`яснено відповідачу, що у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали він має право подати відзив на позовну заяву, порядок подання відзиву, а також право пред`явлення зустрічного позову. Копію ухвали про прийняття справи до провадження було направлено відповідачу рекомендованим листом з супровідним листом від 15 травня 2019 року за вихідним №491/348/19/4267/2019 (а.с.51) та отримано відповідачем 18 травня 2019 року, про що свідчить «Рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.52) про вручення представнику відповідача рекомендованого листа суду за №491/348/19/4267/2019. При цьому, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання зазначеної ухвали та після його спливу відповідачем відзив на позовну заяву або зустрічний позов до суду не надано. 3 липня 2019 року позивач в підготовче судове засідання не з`явилася. Представник позивача, діючий на підставі ордеру, в підготовчому судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача підтримує, просить закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача - Мельниченко Л.І., діюча на підставі довіреності від 3 липня 2019 року (а.с.55), в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, вважає можливим закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. Враховуючи викладене, після виконання вимог ст.197 ЦПК України, судом 3 липня 2019 року було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Зазначену ухвалу суду представники позивача та відповідача отримали 3 липня 2019 року особисто в приміщенні Ананьївського районного суду Одеської області, про що свідчать їх підписи в довідковому листі (а.с.60). 4 лютого 2020 року позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується «Рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.81) про вручення [PERSON] 15 грудня 2019 року рекомендованого листа суду за вихідним №491/348/19/10283/2019, яким на її адресу було направлено судову повістку (а.с.77), у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань від неї на адресу суду не надходило. Представник позивача - адвокат Пивовар Ю.О., повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368881 від 15 жовтня 2019 року (а.с.27), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується «Рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.82) про вручення представнику позивача 18 грудня 2019 року рекомендованого листа суду за вихідним №491/348/19/10284/2019, яким на його адресу було направлено судову повістку (а.с.78), у судове засідання 4 лютого 2020 року не з`явилася. Проте, 3 лютого 2020 року, на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача (а.с.83), в якій він просив суд розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується «Рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.80) про вручення представнику відповідача 14 грудня 2019 року рекомендованого листа суду за вихідним №491/348/19/10285/2019, яким на його адресу було направлено судову повістку (а.с.79), у судове засідання 4 лютого 2020 року не з`явилася. При цьому, 22 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла письмова заява сільського голови Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Мазуренко П.Я. від 21 жовтня 2019 року №396 (а.с.68), в якій він зазначив, що просить справу розглядати без представника сільської ради, заперечень проти заяви не має. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи, наявність заяв представників позивача та відповідача про здійснення розгляду справи за їх відсутності, суд не вбачає передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи та, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачкою є [PERSON] , [INFO] , уродженка села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, зареєстрована в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується доданою до заяви копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 26 березня 1996 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Любашівською МДПІ 24 березня 2001 року(а.с.9, 9-зворотній бік). Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просить: 1) визнати причину пропуску нею строку для прийняття спадщини поважною; 2) продовжити строк на прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , котра проживала в с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області; 3) визнати за позивачкою - [PERSON] , як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, котра перебуває в колективній власності КСП «Гандрабури» та розташована на території Гандрабурівської сільської ради, Ананьївського району, Одеської області, вартістю 77542 гривні 50 копійок, котре належало [PERSON] , яка постійно проживала в с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області та померла [INFO] . Пунктом 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Абзацом 2 зазначеного пункту визначено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року. Спадщина, щодо якої позивачка звернулася до суду, відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23 жовтня 2018 року №1132/65-24 (а.с.19), копіями інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 2 листопада 2018 року №53922061 (а.с.22) та №53922085 (а.с.23), а також копією листа приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Воробйова Анатолія Олексійовича від 2 листопада 2018 року №174/01-16 (а.с.24). Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З наведеного вбачається, що на момент відкриття спадщини та закінчення строку для прийняття спадщини Цивільний кодекс України ще не набрав чинності, у зв`язку з чим при розгляді справи до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР. Аналогічну позицію висловлено в абзацах 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», в яких зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Також, висновок щодо застосування в даному випадку норм ЦК УРСР узгоджується з правовою позицією, яку висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». При цьому, частиною 1 статті 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 2 статті 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначає позивачка, у позовній заяві, померла [PERSON] заповіту за життя не склала, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про заповіти/спадкові договори від 2 листопада 2018 року №53922085 (а.с.23), а також копією листа приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Воробйова Анатолія Олексійовича від 2 листопада 2018 року №174/01-16 (а.с.24). З наведеного вбачається, що в контексті даної справи розглядається питання про спадкування за законом. Відповідно до положень статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до частини 2 статті 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивачка у позовній заяві посилається на те, що померла [PERSON] в шлюбі ніколи не перебувала та дітей у неї не було. З матеріалів справи вбачається, що дійсно [PERSON] у шлюбі не перебувала, що підтверджується копією листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23 жовтня 2018 року №1133/65-25 (а.с.18), в якому зазначено, що в результаті перевірки архіву Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області актових записів про шлюб відносно [PERSON] не виявлено. Абзацом другим вказаного листа зазначено, що по даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів відносно вищевказаних осіб не виявлено. З копії листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23 жовтня 2018 року №1130/65-25 (а.с.20), вбачається, що в результаті перевірки архіву Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області актових записів про народження дітей відносно [PERSON] не виявлено. Абзацом другим вказаного листа зазначено, що по даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів відносно вищевказаних осіб не виявлено. З наведеного вбачається, що відповідно до наданих суду доказів, у померлої [PERSON] спадкоємців першої черги не було. При цьому, слід зауважити, що у відповідності до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено також надання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у формі витягів. Проте, до заяви не додано жодного документа встановленого законом або його копії про реєстрацію актів цивільного стану відносно [PERSON] . Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). В позовній заяві позивачка посилається на те, що вона є сестрою померлої [PERSON] , тобто спадкоємцем другої черги відповідно до положень ст.530 ЦК УРСР. Проте, до позовної заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували родинні відносини між позивачкою та померлою [PERSON] . Не було подано докази родинних відносин і під час розгляду справи судом. При цьому, з доданої до позовної заяви копії листа приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Воробйова Анатолія Олексійовича від 2 листопада 2018 року №174/01-16 (а.с.24) вбачається, що однією з підстав відмови позивачці нотаріусом у оформленні спадщини, що залишилась після смерті спадкодавці, було те, що [PERSON] не підтверджено факт родинних відносин або факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Крім того, перевіркою відомостей що містяться в програмному комплексі «Д-3» системи автоматизованого документообігу суду було встановлено, що в провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №491/355/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. Звертаючись з зазначеною заявою до суду [PERSON] просила встановити той факт, що [PERSON] , котра проживала в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , дійсно була заявниці - [PERSON] , [INFO] , уродженці с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, сестрою. Справу справ №491/355/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області, розглянуто судом 22 жовтня 2019 року та постановлено рішення, яким в задоволенні заяви [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Рішення суду у цивільній справі №491/355/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області, [PERSON] в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 2 грудня 2019 року. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 550 ЦК УРСР визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Зі змісту статті 549 ЦК УРСР вбачається, що прийняти спадщину може лише спадкоємець померлої особи, з чого можливо зробити висновок, що продовжити такий строк суд може лише спадкоємцям. З наведеного вбачається, що позивачкою жодним чином не доведено, що вона має право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та на продовження строку для її прийняття, оскільки не доведено те, що вона входить до кола спадкоємців померлої. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, є необґрунтованими, недоведеними належними доказами, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed