Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору №б/н від 27.04.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, станом на 31.08.2017 року за ним утворилася заборгованість на суму 59459,53 грн., яку банк просив стягнути та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Петлюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що 27.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З копії заяви [PERSON] від 27.04.2012 року вбачається, що останній своїм підписом надав свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди банку. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом випадках. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору №б/н від 27.04.2012 року, станом на 31.08.2018 року вбачається, що заборгованість за кредитом становить 59459,53 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 2794,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом -49357,44 грн; заборгованість за пенею та комісією 4000 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 2807.60 грн - штраф (процентна складова) За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, а саме; прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, комісії та штрафу. Водночас, ч. 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зміст наведеної норми закону, зводиться до того, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у своїй постанові № 6-2003цс від 21.10.2015 року про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду про яке просить застосувати позивач за даним позовом не може бути застосовано до відповідача. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2794,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 49357,44 грн, заборгованість за пенею та комісією 4000 грн, а всього 56 151 (п'ятдесят шість тисяч сто п'ятдесят одна) гривня 93 копійки. Крім того, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.2,15,526,530,536,546,549,551,611,612,625,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved