Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору №Z41.698.70226, укладеного між ними 03.10.2016, заборгованість станом на 18.06.2018 складає відповідно 33158,85 гривень. В обґрунтування позову ПАТ КБ «Ідея Банк» посилається на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 25606,00 гривень зі сплатою 0,01% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 18.06.2018 виникла заборгованість в розмірі 33158,85 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, однак представником ПАТ «Ідея Банк» - Олешек О.М., який діє на підставі довіреності №832/17, виданої 27.11.2017 та є чинною до 27.11.2018, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. У відповідності до положень ч.1 ст.276 ЦПК України представник позивача просив розгляд справи про стягнення боргу за кредитним договором проводити в порядку спрощеного провадження. Відповідач [PERSON], будучи у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з'явилася, відзиву на позовну заяву не подано, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред'явлено зустрічного позову. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується відповідним оголошенням про виклик до суду. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 11.09.2018 постановлено про проведення заочного розгляду справи за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №Z41.698.70226 від 03.10.2016 [PERSON] отримала кредит у розмірі 25606 грн. зі сплатою 0,01% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером. Станом на 18.06.2018 Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію. Заборгованість Відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 18.06.2018. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищевказаним нормам Цивільного законодавства та умов Кредитних договорів Відповідач свої зобов'язання перед Позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками відповідно до ст. 22 ЦК України розуміються витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором №Z41.698.70226 від 03.10.2016, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 18.06.2018 становить 33158,85 гривень: основний борг - 10605,68 грн.; прострочені проценти - 3196,29 грн.; строкові проценти 0,04 грн.; нарахована плата за обслуговування кредиту - 1021,68 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 7151,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення платежів - 11183,4 грн. Останній платіж боржником здійснено 09.11.2017. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.05.2018 за вих. №12.4.2/Z41.698.70226 направляв відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань, однак остання належним чином не відреагувала та зобовязань за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладених між сторонами, оскільки «Ідея Банк» внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту та суму відсотків за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договору, зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з'явилася та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору. При винесенні рішення суд керується статтею 13 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь ПАТ «Ідея Банк» судових витрат, судом враховується те, що відповідачем не подано до суду відзиву (зокрема, щодо визнання позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості), що виключає можливість вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, як те передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1762 гривні 00 копійок, про що свідчить меморіальний ордер №4175636 від 23.06.2018. Із врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження ПАТ «Ідея Банк» судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.525, 526, 538, 549-551,611, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved