Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

ПАТ «Златобанк» звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 31.07.2013 року між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №328/13/CL, згідно якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 2740000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення 05.05.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13.05.2014 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1447, згідно якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0301 га. заставною вартістю 92253,00 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий [NUMBER]. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, її заборгованість станом на 27.07.2015 року складає 4212509,16 грн. Оскільки відповідач на звернення позивача щодо погашення заборгованості не реагує, останній просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, надавши банку право укладати договір купівлі-продажу від імені відповідача та наділити іншими необхідними для укладання договору повноваженнями. Також просить припинити право власності на користування відповідачем [PERSON] на нерухоме майно переданого в іпотеку та визнати за ПАТ «Златобанк» право власності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ПАТ «Златобанк» просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв, клопотань суду не надала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №№328/13/CL, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2740000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 21,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.05.2014 року. Виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором забезпечувалось іпотекою нерухомості - земельна ділянка площею 0,0301 га. заставною вартістю 92253,00 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], виданого 21.02.2008 року Управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі. Розрахунком заборгованості, та іншими матеріалами справи підтверджується одержання [PERSON] від позивача кредитних коштів та наявність боргу за кредитним договором від 31.07.2013 року станом на 27.07.2015 року в розмірі 4212509,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 950592,33 грн., встановленої договором неустойки 500648,34 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 1000,00 грн., штрафу 20268,50 грн. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із вищенаведеного вбачається, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору [PERSON] порушила узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустила виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлюється, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності тиких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ч.1 ЦК України встановлюється, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ч.1 п.1 ЦК України визначено сток (термін) виконання зобов'язання, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень вказаної статті Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. З наявного в матеріалах справи письмового повідомлення вбачається, що позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку, але кошти банку не повернуті, тому в рахунок погашення вказаної заборгованості слід звернути стягнення на предмет іпотеки, у передбаченому в договорі іпотеки спосіб, визначивши спосіб звернення - реалізація шляхом укладання від імені Банку договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем. Суд вважає, що позов заявлений правомірно, оскільки [PERSON] всупереч умовам договору не сплачує передбачені нею платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обов'язків, до того ж відповідач поручився за виконання вказаних зобов'язань переданим в іпотеку майном, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Outcome: approved