Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

ПАТ «АБ «Експрес-Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення донарахованих відсотків та пені за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.11.2005 року між АБ «Експрес-Банк», єдиним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №79466/11/к, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у сумі 10000,00 грн., строком на 24 місяці з 24.11.2005 року по 24.11.2007 року, зі сплатою за користування кредитом 21 відсоток річних. Кінцевим строком погашення, згідно п.1.1. Кредитного договору, було визначено 24.11.2007 року. Відповідач був зобов»язаний погасити заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі (повернути суму кредиту) в строки, встановлені кредитним договором. Проте всупереч умовам укладеного договору відповідач своїх зобовязань за ним не виконав, у звязку з чим банк змушений був звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку. Згідно з рішенням [PERSON]»янського районного суду м.Києва від 17.10.2007 року з [PERSON] та його поручителів [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 03.07.2007 року в сумі 11307,19 грн., судовий збір в сумі 113,07 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30.00 грн. Проте незважаючи на це, зобовязання відповідача залишається не виконаним. Посилаючись на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору і не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з липня 2007 року по 01 грудня 2015 року у сумі 12960,89 грн., з яких: 8680,52 грн., залишок заборгованості по нарахованим процентам та 4273,99 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам, 6,38 грн., заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції, а також стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання,тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленою належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.11.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №79466/11/к, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у сумі 10000,00 грн., строком на 24 місяці з 24.11.2005 року по 24.11.2007 року, зі сплатою за користування кредитом 21 відсоток річних. Кінцевим строком погашення, згідно п.1.1. Кредитного договору, було визначено 24.11.2007 року (а.с.5-8). Судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором і станом на 03.07.2007 року ним була допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 11307,19 грн. Згідно з рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 17.10.2007 року з [PERSON] та його поручителів [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 03.07.2007 року в сумі 11307,19 грн., судовий збір в сумі 113,07 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30.00 грн. Проте незважаючи на це, зобовязання відповідача залишається не виконаним (а.с.15-18). З»ясовано і те, що після ухвалення судового рішення відповідач продовжував не виконувати взяті на себе зобовязання, у звязку з чим за період з липня 2007 року по 01.12.2015 року позивачем було нараховано залишок заборгованості по нарахованим процентам в сумі 8680,52 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам сумі 4273,99 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам в сумі 6.38 грн. Таким чином, станом на 01 грудня 2015 року розмір заборгованості становить 12960,89 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком (а.с.19-34). Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. В силу ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідачів направлялися письмові вимоги про виконання ними взятих на себе зобовязань, проте, як зясовано судом, вони залишилися невиконаними. Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Аналізуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед позивачем за кредитним договором та стягнення заборгованості по кредиту з боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1378 грн.

Outcome: approved