Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Сфінкс-Стронг» про стягнення заборгованості за кредитним договором №11383252000 від 15.08.2008 року в розмірі 1 517\~480 грн. 30 коп., у т.ч. 298\~026 грн. 47 коп. заборгованість за кредитом, 88\~638 грн. 04 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 852\~089 грн. 26 коп. заборгованості по процентам, 242\~114 грн. 93 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів, 4\~544 грн. 90 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми кредиту, 12\~401 грн. 96 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми процентів, 12 000 грн. нарахованої комісії, 2\~664 грн. 74 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії, 5 000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 15.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сфінкс-Стронг» (позичальник) був укладений кредитний договір № 11383252000, за яким позичальнику надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в розмірі 300 000 грн. на строк до 12.08.2011 року, зі сплатою 22% річних (за період з 15.08.2008 року по 14.11.2008 року) та 24% річних (за період після 14.11.2008 року); за користування кредитом понад встановлений строк 23,8% річних. В якості забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № 223349 від 15.08.2008 року, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, про заміну кредитора у зобовязанні, за умовами якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцеві, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. До складу цих вимог було включене і право вимоги виконання ТОВ «Сфінкс-Стронг» зобовязань за кредитним договором № 11383252000 від 15.08.2008 року. Отже, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, яка за станом на 20.08.2015 року складає 1\~517\~480 грн. 30 коп. Представник відповідача та третьої особи надала письмові заперечення, у яких проти позову заперечила. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором, іпотечними договорами та договорами поруки. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості із зазначенням платіжних періодів, сплачених відповідачем коштів, не визначено порядку та форм за якими здійснювались розрахунки, не надано інформації на підтвердження часткового погашення кредиту. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2011 року з поручителя за кредитним договором вже стягнуто суму заборгованості у розмірі 492\~719 грн. 10 коп., яка складається з суми боргу за кредитом у розмірі 298\~026 грн. 47 грн., 135\~236 грн. 27 коп. заборгованості за відсотками, 3 000 грн. заборгованість по простроченій комісії, 42\~161 грн. 19 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 13\~902 грн. 58 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 392 грн. 59 коп. пеня за несвоєчасне погашення комісії, яка виникла станом на 01.04.2010 року. Предявивши позов у 2009 році позивач скористався правом дострокової вимоги всієї суми кредиту та тим самим змінив термін повернення кредиту з 15.07.2011 року на 19.03.2009 року. Крім того, господарським судом Запорізької області у 2012 році було ухвалено рішення про стягнення заборгованості з позичальника ТОВ «Сфінкс-Стронг» у розмірі 797\~481 грн. 75 коп., з яких 298\~026 грн. 47 коп. заборгованість за кредитом, 436\~110 грн. 54 коп. заборгованість за відсотками, 9 000 грн. 53 коп. заборгованість по простроченій комісії, 23 482 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 30\~398 грн. 08 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 462 грн. 12 коп. пеня за несвоєчасне погашення комісії, яка виникла станом на 15.08.2012 року. Таким чином, отримавши рішення двох судів за різним судочинством, кредитор отримав можливість подвійного стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 298\~026 грн. 47 коп., суми заборгованості за відсотками (135\~236 грн. 27 коп. + 436\~110 грн. 54 коп.) за один і той самий період, суми комісії (3 000 грн. + 9 000 грн. 53 коп.) та пені (42\~161 грн. 19 коп. + 13\~902 грн. 58 коп. + 392 грн. 59 коп. + 23 482 грн. + 30\~398 грн. 08 коп. + 464 грн. 12 коп.), що загалом становить 1 290\~200 грн. 85 коп., оскільки за даними рішеннями не передбачено солідарне стягнення заборгованості. Оскільки ухвалені судові рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків, комісійних, неустойки, тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Позивачем порушені вимоги щодо порядку нарахування пені та позовної давності стосовно стягнення пені. Вказівка в договорі поруки від 15.08.2008 року про його дію до повного виконання зобовязань за основним договором не може вважатися строком дії договору. Оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно з яким порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. В той же час, позов предявлений лише у вересні 2015 року, тобто з пропуском строку. Представник відповідача та третьої особи просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представником відповідача та третьої особи подана заява про застосування строків позовної давності в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України. В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та в запереченнях на нього. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. 15.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сфінкс-Стронг» (позичальник) було укладено кредитний договір № 11383252000, на виконання якого банк видав ТОВ «Сфінкс-Стронг» кредит у сумі 300\~000 грн. на строк до 12.08.2011 року. За кредитним договором ТОВ «Сфінкс-Стронг» взяло на себе зобовязання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірі, що встановлені графіком погашення кредиту, сплачувати за користування кредитними коштами відсотки річних, здійснювати інші платежі. Графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору) встановлений порядок повернення кредиту. Підпунктом 1.3.1. пункту 1.3 кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами, позивальник сплачує до 14.11.2008 року 22 відсотків річних, а після цієї дати 24 відсотків річних, як плату за кредит, які банк нараховує у порядку передбаченому пунктом 1.3. Крім процентів, позичальник взяв зобовязання сплатити банку комісію за зарахування коштів на позичковий рахунок (п. 1.3.9 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором банк прийняв поруку від [PERSON], про що між банком та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № 223349 від 15.08.2009 року, за яким остання взяла на себе солідарне зобовязання виконати грошові зобовязання за кредитним договором за ТОВ «Сфінкс-Стронг». Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Розділом 11, пунктом 5.5., 5.9. кредитного договору встановлено право банку у випадку невиконання позивальником умов договору вимагати дострокове повернення кредиту та нарахування плати за кредит, інших платежів у порядку, встановленому договором, та застосувати у порядку розділу 7 договору відповідальність за таке порушення у вигляді пені з розрахунку 24% річних від суми заборгованості по кредиту, процентам, комісій, розрахованої за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленому чинним законодавством України. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року у справі № 2-840/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Сфінкс-Стронг», [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму 492 719 грн. 10 коп., у т.ч. 298\~026 грн. 47 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 135\~236 грн. 27 коп. заборгованості по простроченим процентам, 3 000 грн. заборгованості по простроченій комісії, 42\~161 грн. 19 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 13\~902 грн. 58 гкоп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 392 грн. 59 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії та судові витрати. В ході розгляду справи № 2-840/11 судом було встановлено, що ТОВ «Сфінкс-Стронг» свої зобовязання за кредитним договором не виконав: у строк, встановлений графіком погашення кредиту, кредит банку не повернув, не сплатив проценти за користування кредитом та встановлену договором комісію. 13.03.2008 року банк направив вимоги відповідачам про виконання кредитного договору у чотирнадцятиденний строк з моменту отримання вимоги, які були отримані відповідачами 18.03.2009 року, що підтверджується підписами відповідачів на вимозі. Дані вимоги відповідачі не виконали, а тому строк повернення кредиту настав станом на дату звернення позивача з відповідним позовом, інші грошові зобовязання, передбачені договором, не виконали, а отже порушили як кредитний договір, так і договір поруки. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) і ПАТ «Дельта Банк» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами), а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Згідно з вказаним договором, до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за кредитним договором № 11383252000 від 15.08.2008 року та договором поруки № 223349 від 15.08.2008 року. Згідно з матеріалами виконавчих проваджень № 37007108 та № 44103902, ПАТ «Дельта Банк», як особа до якої перейшли права вимоги, зверталося до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ із виконавчими листами про примусове виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року у справі № 2-840/11 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Розглядаючи заявлені вимоги до поручителя [PERSON], суд виходить з наступного. Як вказувалось вище, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року у справі № 2-840/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму 492\~719 грн. 10 коп., до складу якої входить сума 298\~026 грн. 47 коп. простроченої заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2016 року у справі № 333/6798/15-ц закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Сфінкс-Стронг» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог про стягнення суми 298\~026 грн. 47 коп. простроченої заборгованості за кредитом. Розглядаючи позовні вимоги до поручителя [PERSON] про стягнення суми 88\~638 грн. 04 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 852\~089 грн. 26 коп. заборгованості по процентам, 242\~114 грн. 93 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів, 12\~401 грн. 96 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми процентів, 12 000 грн. нарахованої комісії, 2\~664 грн. 74 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії, 5 000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В заочному рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року у справі № 2-840/11 встановлено, що 13.03.2008 року банк направив вимоги відповідачам ([PERSON] і ТОВ «Сфінкс-Стронг») про виконання кредитного договору у чотирнадцятиденний строк з моменту отримання вимоги, які були отримані відповідачами 18.03.2009 року, що підтверджується підписами відповідачів на вимозі. Тобто, строк виконання позичальником і поручителем своїх зобовязань, з урахуванням дострокової вимоги банку, настав 01.04.2009 року. В пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з п. 3.1 договору поруки № 223349 від 15.08.2008 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше. Проте, таке формулювання п. 3.1 договору поруки № 223349 від 15.08.2008 року не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Також, це не є обставиною, яка має неминуче настати. Отже, до спірних правовідносин мають бути застосовані строки, зазначені в ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя. Як вказувалось вище, строк виконання основного зобовязання настав 01.04.2009 року (сплив чотирнадцятиденного строку з моменту отримання вимоги боржником і поручителем). З позовом в суд банк звернувся у вересні 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука [PERSON] припинилася за позовними вимогами про стягнення суми 88 638 грн. 04 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 852\~089 грн. 26 коп. заборгованості по процентам, 242 114 грн. 93 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів, 12\~401 грн. 96 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми процентів, 12 000 грн. нарахованої комісії, 2\~664 грн. 74 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії, 5 000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору. Тобто, порука є припиненою за вимогами, що прямо випливають з умов кредитного договору № 11383252000 від 15.08.2008 року, строк виконання якого настав в 2009 році. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 88\~638 грн. 04 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 852\~089 грн. 26 коп. заборгованості по процентам, 242\~114 грн. 93 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів, 12\~401 грн. 96 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми процентів, 12 000 грн. нарахованої комісії, 2\~664 грн. 74 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії, 5 000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Судом не застосовуються при розгляді даного спору строки позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України, за заявою відповідача, оскільки за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Щодо позовних вимог про стягнення з поручителя [PERSON] суми 4\~544 грн. 90 коп. 3-х процентів річних від простроченої суми кредиту, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Судом встановлено, що заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2011 року у справі № 2-840/11 боржником та поручителем не виконано. На суму боргового зобовязання у розмірі 298\~026 грн. 47 коп., яка стягнута за вказаним рішенням, позивачем за період з 19.02.2015 року по 20.08.2015 року нарахована сума 4\~544 грн. 90 грн. 3-х відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При нарахуванні 3-х відсотків річних на суму боргу позивачем дотримані строки позовної давності. За перерахунком суду, розмір 3-х відсотків річних на суму боргу за період з 19.02.2015 року по 20.08.2015 року становить суму 4\~482 грн. 64 коп. (розрахунок: 298\~026 грн. 47 коп. боргу х 3% : 365 днів у році х 183 днів прострочки : 100% = 4\~482 грн. 64 коп.). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 4\~482 грн. 64 коп. 3-х відсотків річних. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial