Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач); треті особи - Служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації, Ізяславський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації про відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття та передання дітей Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.02.2021 року залучено Ізяславську міську раду Ізяславського району Хмельницької області до участі в справі в якості правонаступника позивача - органу опіки та піклування в особі Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької, так як повноваження останньої припинені, а правонаступником всього майна, прав та обов`язків позивача є саме Ізяславська міська рада Ізяславського району Хмельницької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так за покликанням позивача, необхідно врахувати, що мати дітей - [PERSON] померла [INFO] , натомість до служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації надходили оперативні зведення поліції про вчинення відповідачем домашнього насильства відносно його ж дітей. Позивач зазначає, що батько дітей [PERSON] не виконує батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , спричинивши, зокрема, першому тілесні ушкодження. Також орган опіки та піклування акцентує увагу, що з огляду на виникнення загрози життю та здоров`ю дітей було прийнято рішення від 20.05.2020 року №2 про їх відібрання від батька. На думку позивача наявні законні підстави в порядку ч. 1 ст. 170 СК України для постановлення судового рішення про відібрання дітей у відповідача, не позбавляючи його батьківських прав зі стягненням аліментів на утримання дітей. Як зазначає позивач, з 21.05.2020 року діти відповідача по справі перебувають на обліку, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв`язку із вчиненням психологічного та фізичного насильства над ними з боку батька. На переконання позивача, так як відповідач працює в Київській області, а його мати [PERSON] в силу свого віку не може створити належних умов для проживання, розвитку та виховання внуків, що випливає з актів обстеження умов проживання, то позов є обгрунтованим. Більше того, як вказує позивач, сам [PERSON] перебуває у постійному конфлікті зі своєю матір`ю, має схильність до вживання спиртних напоїв, авторитетом на території сільської ради не користується, а діти його побоюються, так як він може поводити себе агресивно та вчиняти домашнє насильство в сім`ї. У судових засіданнях представник позивача вказувала на обгрунтованість заявлених позовних вимог, на підставах, що викладені у позові та просила їх задовольнити. У судових засіданнях відповідач вказував, що категорично заперечує щодо відібрання в нього дітей. Просив врахувати, що доводи позивача на момент розгляду справи не є повністю об`єктивними, так як він не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не є таким, що зловживає вживанням спиртних напоїв. Просив звернути увагу суду, що вживає усіх залежних від нього дій, щоб створити належні умови для проживання, розвитку та виховання дітей. Вказував, що офіційно працює, облаштовує по мірі фінансових можливостей свій будинок, тримає постійний зв`язок зі своїми дітьми, які від нього були відібрані. У частині доводів позивача щодо нанесення тілесних ушкоджень своєму сину просив врахувати, що щиро жалкує з приводу вчиненого, поніс справедливе покарання, призначене судом та зробив відповідні висновки щодо недопущення подібного в майбутньому. За покликанням відповідача такі дії вчинив з огляду на складні життєві обставини, обумовлені важким психологічним станом пов`язаним зі смертю матері своїх дітей, які залишились йому одному на виховання та утримання. Крім цього, вказував на безпідставність доводів позивача щодо постійного конфлікту зі своєю матір`ю та зловживання спиртним та даних актів обстеження умов проживання, що не відповідають дійсності. Загалом відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представники третіх осіб 1, 2 - служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації та Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у судових засіданнях в яких брали безпосередню участь, вказували на обгрунтованість заявлених позовних вимог та просили їх задовольнити на підставах, що викладені у позові, вказуючи на те, що відсутні будь-які обставини, які б могли свідчити про зміну поведінки відповідача, яка стала підставою для відібрання дітей органом опіки та піклування. Третя особа 3 явку свого уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, хоча про дату час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому процесуальному порядку. У своїх письмових заявах представник третьої особи 3 просив вирішити спір без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, позицію представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне. Як встановлено судом та вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно 01.03.2018 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, останній являється сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого повторно 01.03.2018 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, вона являється дочкою [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2019 року встановлено, що [PERSON] , тобто мати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 12.09.2018 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис №14935. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.04.2020 року, проведеного начальником служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Ткаченко Р.І., фахівцем соціальної роботи Ізяславського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Куцої О.В. та Мислятинського сільського голови Гордієнко І.А. вбачається, що, зокрема діти [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] в незадовільних умовах, що проявляються в наявності брудної білизни, відсутності необхідної кількості спальних місць. Згідно такого акту обстеження умов проживання від 27.04.2020 року констатується, що в сім`ї доброзичливі стосунки, діти забезпечені одягом та взуттям, однак наявна антисанітарія та відсутня необхідна кількість їжі. Разом з цим, у відповідності до акту обстеження умов проживання від 20.05.2020 року, проведеного в тому ж самому житловому будинку зазначено про встановлення незадовільних умов проживання дітей відповідача, відсутність продуктів харчування, постійне перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та напруженість стосунків в сім`ї. У відповідності до такого акту обстеження, проживання дітей в таких умовах загрожує їх життю та здоров`ю. Як вбачається з довідки Мислятинської сільської ради №284 від 20.05.2020 року відповідач та його діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - дочка померлої дружини. зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Згідно іншої довідки Мислятинської сільської ради №341 від 20.05.2020 року встановлено, що сільська рада компрометуючими даними на [PERSON] не відає. Судом встановлено, що рішенням Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №2 від 20.05.2020 року негайно відібрано від [PERSON] дітей з умов, які загрожують їх життю та здоров`ю, а саме дитину-сироту (підопічну) [PERSON] , сина [PERSON] , дочку [PERSON] та влаштовано в дитяче відділення Ізяславської центральної районної лікарні з подальшим влаштуванням до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації. Як вбачається зі змісту такого рішення, підставою для його прийняття стало те, що [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчиняє фізичне та психологічне насильство відносно дітей. У відповідності до висновку органу опіки та піклування в особі Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №175 від 20.05.2020 року останньою констатується доцільність відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, оскільки неналежно виконує батьківські обов`язки, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє фізичне та психологічне насильство, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не створює умов для їх утримання. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказами служби у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації №49 від 21.05.2020 року та №50від 21.05.2020 року. Також при вирішенні спору по суті суд враховує наступне. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20.11.1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (по тексту - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (по тексту - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». У відповідності до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Тим самим, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, коли батько, мати : ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав є надзвичайно серйозним заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дітей. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, натомість його поведінка, в тому числі під час судового розгляду свідчить про протилежне. Ті обставини, на які покликається позивач в обгрунтування позовних вимог, не свідчать про те, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки та в стані алкогольного сп`яніння вчиняє фізичне та психологічне насильство, не турбується про фізичний і духовний розвиток дітей, не створює умов для їх утримання, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками. На переконання суду покликання представника позивача та представників третіх осіб 1, 2, в ході судового розгляду, зокрема на наявність вироку відносно [PERSON] про його притягнення до кримінальної за ч. 1 ст. 125 КК України за спричинення тілесних ушкоджень своєму сину [PERSON] не вказує на якусь безумовність ухилення його від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей або жорстокого поводження з ними. Суд вказує, що по своїй суті ані вирок суду, ані обставини, які були покладені в основу його ухвалення, не були та не могли стати підставою для негайного відібрання дітей та висновку органу опіки та піклування про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, оскільки він постановлений та набрав законної сили вже після звернення до суду з даним позовом. Більше того, суд констатує, що дії [PERSON] вчинені виключно з хибних міркувань про методи виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вчинені з огляду на відмову останнього займатись самоосвітою. Як випливає з вироку суду від 13.07.2020 року, що зазначений вище, який набрав законної сили 13.08.2020 року, [PERSON] не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), щиро розкаювався та активно сприяв розкриттю злочину. На переконання суду відомості, що містять акти обстеження умов проживання від 27.04.2020 року та від 20.05.2020 року, що зазначені вище, містять суперечливі обставини, як щодо самих умов проживання, так і стосунків в сім`ї. Матеріали справи не містять відомостей про здійснення соціального супроводу сім`ї відповідача, як і будь-яких доказів, що могли б вказувати на вчинення домашнього насильства у сім`ї, однак, при цьому одиничними актами обстеженнями було зафіксовано дані факти, як і факти про сімейні конфлікти та зловживання відповідачем спиртними напоями. Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Показаннями допитаного в судовому засідання свідка [PERSON] також не підтверджено обставин покладених як в основу актів обстеження умов проживання, так і самого висновку органу опіки та піклування в особі Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №175 від 20.05.2020 року, яким констатується доцільність відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення з нього аліментів. Суд наголошує, що дані актів обстеження умов проживання від 01.12.2020 року та від 31.03.2021 року, наданих самим позивачем, явно засвідчують про наявність задовільних умов проживання відповідача. Більше того, характеристики ФГ «Пилипчанське», що знаходиться с. Пилипча Білоцерківського району Київської області, де офіційно вахтовим методом працює відповідач вказують на його відповідальність та його позитивні якості. При цьому, суд вказує, що попри вахтовий метод роботи, місце роботи, усі обмеження пов`язані із запровадженням карантинних заходів в Україні, місце перебування дітей, [PERSON] знаходив можливості систематично провідувати своїх дітей, які знаходилися в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької обласної державної адміністрації, про що останній надав довідки №538 від 01.2020 року та №102 від 26.03.2021 року. Крім цього, суд враховує процесуальну поведінку представника позивача Гордієнко І.А. , яка під час судового розгляду не заперечувала активних дій відповідача, спрямованих на зміну як свого ставлення до ситуації, яка виникла, так і значне покращення житлових умов. Вказане підтверджується, зокрема і наявністю письмової заяви представника органу опіки та піклування, згідно якої при постановленні рішення покладається саме на думку суду. Така обставина не є визначальною, однак, зокрема підтверджує зміну поведінки батька в кращу сторону, і відсутність в його діях будь-якого явного умислу. З огляду на зазначене вище, на думку суду, висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є необґрунтованим та не містить як самих підстав, так і будь-яких посилань на належні і допустимі докази, на підставі яких було зроблено висновок, що він неналежно виконує батьківські обов`язки, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє фізичне та психологічне насильство, не турбується про фізичний і духовний розвиток дітей, не створює умов для їх утримання. При визначенні найкращих інтересів дитини в даній конкретній справі враховано, що інтересам дітей найкраще відповідає збереження їх реальних зв`язків із своїм батьком. Стаття 19 СК України визначає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 20.05.2020 року, оскільки цей висновок невмотивований належним чином та на момент ухвалення судового рішення суперечить інтересам дітей. Тим самим, слід констатувати, що доцільність відібрання дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав не доведена позивачем, тому в задоволенні позову як в цій частині, так і в похідних вимогах про стягнення аліментів та передання дітей слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed