Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що з 11 листопада 2013 року по 13 червня 2014 року він працював у відповідача. 13 листопада 2013 року відбулись загальні збори працівників ДП «СП «Олександрівське», на яких було прийняте рішення про приватизацію землі підприємства, у звязку з чим його було внесено до списку громадян ДП «СП «Олександрівське», які мають право на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під номером 233. На час затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ДП «СП «Олександрівське», тобто станом на 18 грудня 2014 року, його було звільнено з підприємства, однак, незважаючи на те, що він відсутній в уточнених списках працівників підприємства, що отримують земельні ділянки, він не втратив права на отримання земельної частки (паю). До початку розгляду справи по суті від представника позивача та від представника Головного управління Держгеокадастру (далі за текстом Держгеокадастр) надійшли клопотання про заміну третьої особи, якою позивач залучив Головне управління Державного агентства земельних ресурсів у Луганській області. Дані клопотання буди задоволені. Також на початку розгляду справи була задоволена заява представника позивача про закриття провадження у справі в частині позовної вимог позивача щодо зобовязання відповідача вчинити певні дії та визнання за нею права власності на земельну ділянку. На задоволенні залишкових позовних вимог позивач та його представник наполягали, просили в подальшому розглядати справу за їх відсутності. Відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав, просив розглядати справу за відсутності його представника. Третя особа надала письмові пояснення щодо спору, в яких Держгеокадастр вказав, що позивач не отримав земельну ділянку з числа осіб, які мають право на земельну частку (пай) за рахунок земель ДП «СП «Олександрівське», оскільки не був внесений до списку працівників даного підприємства, які повинні були брати участь у розподілі земельних часток згідно Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). З державного акту на право постійного користування земельної ділянкою серії ЯЯ № 171910 від 09 жовтня 2008 року йдеться, що у постійному користуванні ДП «СП «Олександрівське» перебувало 6599,65 га. Копією трудової книжки позивача підтверджується факт, що він працював у відповідача робітником з комплексного обслуговування сільгоспвиробництва з 11 листопада 2013 року по 13 червня 2014 року. Згідно протоколу № 1 загальних Зборів ДП «СП «Олександрівське» від 13 листопада 2013 року вбачається, що на вказаних зборах брав участь позивач. На даних зборах було прийнято рішення про приватизацію землі ДП «СП «Олександівське» та затверджений список громадян підприємства, які мають право на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до якого позивач був включений під номером 233. 29 січня 2014 року загальними зборами ДП «СП «Олександрівське» було розраховано розмір земельної частки (паю) по підприємству виходячи з кількості його членів 523 та площі земель, яка планувалась на розпаювання 4146,4929 га, у звязку з чим розмір земельної частки (паю) на одного члена склав 7,9282 умовних кадастрових гектарів. Після звільнення позивача з ДП «СП «Олександрівське» зборами працівників підприємства\~ 26 червня 2014 року (див. протокол № 4), під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було уточнено список робітників ДП «СП «Олександрівське», які мають право на отримання земельної частки (паю) за рахунок земель підприємства, де залишилось 490 осіб, і до якого позивач не був включений. У звязку зі зменшенням кількості осіб, які мають на отримання земельної частки (паю), було перераховано його розмір, який став складати 8,4622 га (див. розрахунок, затверджений наказом Головного управління Держземагенства у Луганській області\~ від 18.12.2014 № 935-сг). Наведене вище свідчить, що вирішення питання про приватизацію земель ДП «СП «Олександрівське» та виготовлення проекту приватизації земель вказаного підприємства, який було затверджено Головним управлінням Державного агентства земельних ресурсів України у Луганській області 08.05.2014, здійснювалось під час роботи позивача у відповідача, а тому не включення його в уточнений список\~ робітників ДП «СП «Олександрівське», які мають право на отримання земельної частки (паю), є порушенням передбаченого ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України права [PERSON] на отримання земельної ділянки за рахунок земель, що знаходились в постійному користуванні ДП «СП «Олександрівське». Також з наведеного вище вбачається, що земельна ділянка, яка повинна була передана позивачу в порядку приватизації залишається у користуванні відповідача, чого він сам не заперечує. Частиною 5 ст. 25 Земельного кодексу України передбачено, що\~ особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчують право на земельну\~ частку\~ (пай). Застосовуючи наведені норми закону до спірних правовідносин, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, отже їх слід задовольнити. Також на підставі вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним за ці позовні вимоги. На підставі наведеного,

Outcome: approved