Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Зазначає, що 28.08.2007 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 146/7-07. Відповідно до договору відступлення прав вимоги та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій та нарахованих штрафних санкцій. Вказує, що згідно з умовами вказаного кредитного договору первинний кредитор за кредитним договором зобовязується надати відповідачеві (позичальникові) кредит у сумі 150000,00 грн., а відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком платежів. Крім того, зазначає, що первинний кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 150000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору та договору відступлення прав вимоги позивач вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. У позовній заяві позивач посилається на те, що боржник неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 10.02.2016 pоку має прострочену заборгованість: за кредитом 88384,51 грн., по відсотках 1055,26 грн., пеня 27125,95 грн. Також позивач вказує, що аналізуючи норми ст. ст. 266, 258 ч. 2 ЦК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки пені становить 14599,91 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та чинного кредитного договору йому була нарахована неустойка (пеня/штраф). Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов кредитного договору відповідачу була направлена письмова вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Зазначає, що зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за процентами та комісією, неустойку за невиконання умов договору (штраф). Крім того, позивач посилається на те, що на забезпечення умов виконання кредитного договору № 146/7-07 з [PERSON] був укладений договір поруки № 361/12-07, відповідно до умов якого останній поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами та у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобовязань за кредитним договором поручитель разом з відповідачем солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобовязань, передбачених кредитним договором. У звязку з невиконанням боржником свого обовязку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. З посиланням на викладене просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь ПАТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість у розмірі 104039,68 грн., а саме: за кредитом 88384,51 грн., по процентах 1055,26 грн., по пені 14599,91 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1560,60 грн. Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, про що представник позивача подала відповідну заяву від 19.10.2017 року, в якій зазначила, що ПАТ «Альфа-Банк» вважає за необхідне зменшити свої позовні вимоги, оскільки під час розгляду справи в суді позичальником частково сплачено грошові кошти на виконання умов кредитного договору, а тому, станом на 17.10.2017 року сума боргу є іншою, що підтверджується розрахунком боргу станом на 17.10.2017 року, а саме: за кредитом 78016,29 грн.; за процентами 656,60 грн.; по пені 12985,38 грн. На підставі викладеного просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 91658,27 грн., а саме: за кредитом 78016,29 грн.; за процентами 656,60 грн.; по пені 12985,38 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору (а.с. 101, 102). У дане судове засідання представник позивача не зявився, при цьому згідно з письмовим клопотанням, поданим одночасно з позовною заявою, просив розглянути справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 43). Відповідачі у дане судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Згідно з наявною у матеріалах справи довіреності від 29.08.2016 року, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником у суді, таку видано строком на один рік (а.с. 70). Іншої довіреності, на підтвердження повноважень представника позивач, суду не надано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 146/7-07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 150000 грн. зі сплатою 15 % річних та з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 27.08.2023 року. За умовами договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (додаток № 1), який є невідємною частиною цього договору (а.с. 7-10, 14-16). У забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором про іпотечний кредит між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 361/12-07 від 28.08.2007 року, згідно з умовами якого [PERSON] (поручитель) зобовязався відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за договором про іпотечний кредит № 146/7-07 від 28.08.2007 року, позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором (а.с. 11). 17.12.2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за договором про іпотечний кредит № 146/7-07 від 28.08.2007 року, що стверджується договором відступлення права вимоги та витягом з додатку № 1 до вказаного договору (а.с. 22-38). Підстави заміни кредитора у зобовязанні встановлені ст. 512 ЦК України, згідно з якою кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. При цьому, законом передбачена можливість передачі права вимоги кредитора в рамках цивільно-правових договорів, а також використання майнових прав як забезпечення виконання зобовязань. Відповідно до приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 17.10.2017 року її загальна заборгованість перед позивачем складає 128301,73 грн., з яких: за кредитом 78016,29 грн.; за відсотками 656,60 грн.; по пені 49628,84 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 103, 104). При цьому, позивачем предявлено вимогу про стягнення заборгованості станом на 17.10.2017 року в розмірі 91658,27 грн., з яких: за кредитом 78016,29 грн.; за процентами 656,60 грн.; по пені 12985,38 грн. (заборгованість по пені за останній календарний рік за кредитним договором). Упродовж судового розгляду відповідачами та представником відповідача розрахунок заборгованості не оспорювався. На виконання умов договору позивачем відповідачам було направлено повідомлення про усунення порушень з вимогою про дострокове повернення кредиту, яке залишилося без виконання (а.с. 40-42). Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 629 ЦПК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1048 ЦК України регламентовано право позикодавця на одержання від позичальника, якщо інше не встановлено договором або законом, процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 146/7-07 від 28.08.2007 року в розмірі 91658,27 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1374,88 грн. слід розділити між відповідачами відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved