Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

На початку грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким, з урахуванням заяви про збільшення/зменшення позовних вимог від 16.03.2020 року, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 76645,93 грн., моральну шкоду у розмірі 93354,07 грн., а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.2017 року, близько 17 години 30 хвилин, в м.Бориспіль, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «DACIA Logan», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Бориспіль-Дніпро в напрямку м.Дніпро біля повороту до с.Кириївщина Бориспільського району Київської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який переходив проїжджу частину вказаної автодороги по пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «DACIA Logan» д.н.з. [NUMBER] . Одразу після ДТП позивача було госпіталізовано до Бориспільської ЦРЛ, там проведено ряд першочергових медичних заходів з метою врятування йому життя. Проведено також спіральну комп`ютерну томографію головного мозку та органів черевної порожнини та малого тазу. 17.11.2017 року позивач був переведений до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня». За час перебування на стаціонарному лікуванні в вищевказаному закладі позивачу було зроблено три операції. При цьому позивач отримав додатково лікування: антибіотикотерапію, протинабрякову, протизапальну, знеболюючу та судинну терапії. Виконувались регулярні перев`язки. Позивачу було нанесено непоправну шкоду здоров`ю, він проходив та проходить лікування, отримав інвалідність. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу просив залишити без розгляду, решту позовних вимог підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2017 року до ЄРДР внесені відомості за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, про те, що 13.11.2017 року близько 17 години 30 хвилин, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «DACIA Logan», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Бориспіль-Дніпро в напрямку м.Дніпро біля повороту до с.Кириївщина Бориспільського району Київської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який переходив проїжджу частину вказаної автодороги по пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження (а.с.7). Вказані обставини підтверджуються також довідкою Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 05.01.2018 року № 205/109/1002/05, відповідно до якої в слідчому відділі Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12017110100002509, внесеному до ЄРДР 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.8). Одразу після ДТП позивача було госпіталізовано до Бориспільської ЦРЛ, де було проведено спіральну комп`ютерну томографію головного мозку та органів черевної порожнини та малого тазу (а.с.9,10). 17.11.2017 року позивач був переведений до комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: перелом кісток газу: донної, сідничної ,|кісток. та крижової кістки по типу бокової компресії, перелом с/3 лівої плечової кістки, перелом лівої ліктьової кістки. За час перебування на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» позивачу було зроблено три операції: 23.11.2017 року закриту репозицію уламків крижових мас справа, MOC 2-ма спонгізними гвинтами та перемонтаж, АЗФ кісток тазу; 23.11.2017 року відкриту репозицію уламків лівої плечової кістки, МОС пластиною з кутовою стабільністю та гвинтами; 23.11.2017 року відкриту репозицію уламків лівої ліктьової кістки, МОС пластиною та гвинтами (а.с.12). При цьому позивач отримав додатково лікування: антибіотикотерапію, протинабрякову, протизапальну, знеболюючу та судинну терапії. Виконувались регулярні перев`язки (а.с.11). 16.03.2018 року позивачу було зроблено операцію, а саме демонтаж АЗФ з кісток тазу; 13.02.2020 року позивачу було зроблено ще одну операцію щодо видалення металофіксаторів кісток тазу, лівої плечової кістки та лівої ліктьової кістки (а.с.115). З копій медичної документації, долученої до матеріалів справи вбачається, що позивач, внаслідок нанесених йому ушкоджень, отримав 2-гу групу інвалідності, та змушений був пройти довготривале лікування (а.с.13-56). На підтвердження понесених матеріальних витрат позивачем надано відповідний розрахунок, а також копії фіскальних та товарних чеків, квитанцій, видаткових накладних та рахунків (а.с.58-91, 116-121). Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Ні позивачем, ні його представником не надано до суду належних та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що кримінальне провадження № 12017110100002509, внесене ЄРДР 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, завершене та за його наслідками прийняте відповідне рішення. Зважаючи на це, пред`явлений позов є передчасним та у зв`язку з цим, судом не встановлено підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача шкоди, завданої здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed