Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду із зазначеним позовомв якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 461,74 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що17.04.2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач,та [PERSON]було укладено договір«Автопакет» №8/2007/840-К/413-АП, на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автотранспортного засобу в сумі 4 466,31 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 16.04.2012 року. [PERSON] виступила поручителем [PERSON] за вказаним договором. Позивач зазначає, що зі своєї сторони банк виконав усі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак останній в порушення взятих на себе зобов'язань своєчасно не сплачував кредит та проценти за користування кредитом, в результаті чого станом на 21.01.2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 35 461,74 грн., яка складається з наступного: - заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 072,83 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 24 561,13 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 423,43 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 384,48грн.; - пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 493,71 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 946,22 грн.; - штрафу у розмірі 446,63 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 569,91 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] та/або його представник в судове засідання не з'явилися, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, просить відмовити у позові посилаючись на те, що його автомобіль, який знаходиться на стоянці банку, було пошкоджено. Автомобіль було передано банку з метою його реалізації та погашення кредитної заборгованості перед банком. Відповідачка [PERSON] та/або її представник в судове засідання не з'явилися, відповідачка повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, тому, суд вирішив розгляд справи провести за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17.04.2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, [PERSON] та[PERSON] було укладено договір «Автопакет» №8/2007/840-К/413-АП (надалі - Договір), на підставі якого банк надав [PERSON] кредит на придбання автотранспортного засобу у сумі 4 466,31 доларів США (а.с.5-7).Зі свого боку [PERSON] зобов'язувавсящомісячно вносити на рахунок банку мінімально необхідні платежі, що включають в себе погашення заборгованості за кредитом, а також сплату процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін повернення кредиту визначено до 16.04.2012 року. Згідно п.п. 3.2.1. - 3.2.4. Договору [PERSON] виступила поручителем [PERSON] за вказаним договором і зобов'язаласясолідарно відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором у такому ж обсязі, що і [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Отже, суд приходить до висновку, що укладаючи договір, у якому містяться положення як про надання кредиту, так і про поруку за кредитом, позивач і відповідачі уклали змішаний договір, за умовами якого банк надає, а [PERSON] зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а [PERSON],в свою чергу, виступає поручителем [PERSON] за вказаним договором і зобов'язується солідарно відповідати перед банком за належне виконання останнім своїх зобов'язань за цим договором у такому ж обсязі. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконавналежним чином взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, в результаті чого станом на 21.01.2013 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 35 461,74 грн., яка складається з наступного: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 072,83 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 24 561,13 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 423,43 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 384,48 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 493,71 долари США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 946,22 грн.; штрафу у розмірі 446,63 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складає 3 569,91 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем (а.с.8-11). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 5.1. Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту, заборгованості по процентам та пені у розмірі 31 891,83 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У той же час, суд вважає необгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 3 569,91 грн. з наступних підстав. Згідно п. 5.2. Договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Однак позивач не зазначає та з матеріалів справи не вбачається у чому ж виявилося порушення відповідачем [PERSON] вимог вказаних пунктів договору та чи мало воно взагалі місце. До того ж, позивач у позові вказує лише на єдине порушення відповідачем [PERSON] умов договору - несвоєчасне погашення кредиту та процентів за ним, а вказані пунктидоговору взагалі цього не стосуються. Що ж до п.п. 4.3.2. Договору, який зобов'язує відповідача «Суворо дотримуватися положень цього Договору»», то вказаний пункт, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також на те, що позивачем не доведено інше, може поширюватися лише на порушення відповідачем [PERSON] вимог щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за ним. Але ж цивільно-правова відповідальність за вказане порушення передбачена п. 5.1. Договору у вигляді стягнення пені за прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів з погашення кредиту. Отже позивач фактично просить стягнути як пеню, так і штраф за одне і те ж порушення умов договору. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з огляду на зазначене, у задоволенні позову в частині стягнення штрафу слід відмовити. Суд також не вбачає правових підстав для покладення на [PERSON] солідарної відповідальності за порушення [PERSON] своїх зобов'язань за договором з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, укладаючи договір, відповідачка[PERSON] виступила поручителем [PERSON] за договором і зобов'язалася солідарно відповідати перед банком за належне виконання останнім своїх зобов'язань за цим договором у такому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи погашення суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, сплату штрафів, пені та інших платежів за кредитним договором. Однак, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, якщо договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Судом встановлено, що договором строк виконання відповідачем [PERSON] основного зобов'язання щодо повернення кредиту визначено до 16.04.2012 року (а.с.5).Таким чином, оскільки договором не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то згідно ч. 4. ст. 559 ЦК України порука [PERSON] за договором вважається припиненою, якщо банк протягом шести місяців починаючи з 16.04.2012 року не пред'явив вимог до поручителя [PERSON]При цьому,пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до поручителя [PERSON] з вимогою (претензією) про погашення заборгованості [PERSON] за договором у січні 2013 року (а.с.12), а з позовом звернувся 05.02.2013 року. Тобто позивач пропустив визначений законом строк звернення з вимогою до поручителя, що є наслідком припинення поруки. За таких обставин, суд вважає, що порука [PERSON] за договором припинилася, і заборгованість за договором належить стягнути на користь позивача лише з відповідача [PERSON], оскільки підстава для солідарної відповідальності відповідачів припинила існувати. Доводи [PERSON] про те, що його автомобіль марки ЗАЗ 110207 державний номер [NUMBER] передано позивачу для його реалізації з метою погашення заборгованості за договором не спростовують висновків суду і не приймаються до уваги, оскільки суду не надано жодних доказів реалізації цього автомобіля та повного або часткового погашення заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених судом вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 318,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial