Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Савранської РДА звернувся до суду в порядку ст.165 СК України з вказаною позовною заявою до [PERSON] і [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], які не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, не забезпечують їй необхідного харчування, медичного догляду і лікування. Крім того, відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, в 2014 році вона залишила дитину і уїхала в невідомому напрямку, з тих пір життям дитини взагалі не цікавиться. За ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 28.10.2014р. [PERSON] була відібрана від них без позбавлення батьківських прав, а розпорядженням голови Савранської РДА від 18.11.2014р. [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та її було влаштовано в сім'ю рідної тітки [PERSON], яка розпорядженням голови Савранської РДА від 04.12.2014р. призначена її опікуном. За час перебування дитини під опікою батьки жодного разу не звертались до Органу опіки та піклування Савранської РДА або до суду з заявою про повернення дитини в їх сім'ю, що свідчить про те, що відповідачі не бажають повернути дочку, утримувати і виховувати її, у зв'язку з чим позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дочки [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] на розсуд суду залишив вирішення питання про позбавлення його батьківських прав, пояснивши, що від дитини він не відмовляється, любить її, допомагає дочки по мірі своєї матеріальної можливості, зокрема, передавав декілька разів опікуну кошти на придбання дитячих речей, на перше вересня 2014 року, коли дочка пішла в першій клас, придбав для неї всі необхідні канцелярські товари для школи, також придбав для дочки деякій одяг і шкільну форму, вніс оплату за весь навчальний рік, надавав дитині в школу продукти харчування, але в теперішній час він не має матеріальної можливості утримувати дитину, оскільки постійної роботи він не має, проживає разом зі своєю матір'ю в її будинку, де є тільки дві кімнати, мати дуже хвора і він за станом здоров'я не зможе виховувати і утримувати дитину; до того ж дочка чомусь його боїться і не бажає з ним спілкуватися, через що він дуже за це переживає. Відповідач [PERSON], яка є належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання (а.с.35, 37, 43, 45, 52), в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Між тим, спеціальною нормою ч.2 цієї статті, передбачено, що у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Приймаючи до уваги, що у справі беруть участь два відповідача, один з яких з'явився у судове засідання, що унеможливлює винесення заочного рішення, а також враховуючи вимоги ч.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності одного з відповідачів та ухвалення у цієї справі рішення. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також в силу ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області 09.12.2014р.; актовий запис про народження №7 від 10.07.2008р.; місце державної реєстрації - Виконавчий комітет Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області (а.с.4). Також встановлено, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області. Сім'я кризова і перебуває на обліку в Савранському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Савранської РДА (а.с.19). Мати дитини - відповідач [PERSON] залишила дочку в 2014 році і до теперішнього часу її місце перебування невідоме. За ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 28.10.2014р. [PERSON] була відібрана від батьків (відповідачів) без позбавлення їх батьківських прав (а.с.8-9) Розпорядженням голови Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 18.11.2014р. №402/А-2014 [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.10), та розпорядженням голови Савранської РДА від 04.12.2014р. №422/А-2014 її було влаштовано в сім'ю рідної тітки [PERSON], яку призначено опікуном дитини (а.с.11). Згідно пояснень представників позивача в судовому засіданні за час перебування дитини під опікою [PERSON] батьки жодного разу не звертались до Органу опіки та піклування Савранської РДА щодо повернення дочки в їх сім'ю; також відповідачі не звернулись до Савранського районного суду із заявою про повернення дитини (а.с.18). Про вказані обставини відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Як вбачається з довідок-характеристик, виданих Полянецькою сільською радою Савранського району Одеської області №532 від 12.05.2017р. та №892 від 19.07.2017р., відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає в с.Полянецьке в будинку своєї матері, живе за рахунок тимчасових заробітків; за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.13, 15). Згідно довідок-характеристик, виданих Полянецькою сільською радою №533 від 12.05.2017р. та №896 від 19.07.2017р. відповідач [PERSON] зареєстрована в с.Полянецьке в будинку своїх батьків, але з 2014 року її місце проживання невідоме, за місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, вела вільний спосіб життя, часто не ночувала вдома, вихованням дитини не займалась (а.с.14, 31). З висновку Органу опіки та піклування Полянецької сільської ради від 12.05.2017р. (рішення №06) вбачається, що повернення малолітньої дитини [PERSON] в сім'ю [PERSON] і [PERSON] не можливо, оскільки вони не приймають участь у вихованні і утриманні дитини та не спілкуються з нею (а.с.12). Згідно висновку Органу опіки та піклування Савранської РДА від 26.05.2017р. позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] є доцільним (а.с.20). В судовому засіданні встановлено, що мати дитини - відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з 2014 року і до теперішнього часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку дочки [PERSON], не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує їй необхідного медичного догляду і взагалі ніякої участі у вихованні дочки не приймає, тобто протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов'язків щодо утримання і виховання своєї малолітньої дочки [PERSON]. Її вина полягає у тому, що вона, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку дитини, не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини її слід позбавити батьківських прав. Вирішуючи питання щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд приймає до уваги небайдуже ставлення батька до дочки, його періодичні намагання по мірі своїх матеріальних можливостей допомагати дитині продуктами харчування, одягом, канцелярськими товарами для навчання, але, враховуючи його житлові умови, а саме, те, що він не має власного житла, проживає разом з тяжко хворою матір'ю в її будинку, який має тільки дві кімнати, відсутність у нього постійної роботи і незадовільний стан його здоров'я, а також ставлення дитини до батька, яка не бажає з ним спілкуватися, приходить до висновку, що в інтересах дитини його також слід позбавити батьківських прав. На підставі ч.2 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідачів судовий збір по 352,40грн. з кожного.

Outcome: approved