Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

ПАТ «КБ «Даніель» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]. та з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 1509-04-КА-Т від 28.02.2011р. і договором поруки від 28.02.2011р., яка станом на 26.11.2014р. складає в загальній сумі 185 027,13 грн., що складається із суми кредиту 83 313,48 грн., суми нарахованих та несплачених в строк відсотків 19 977,26 грн., суми неустойки 81 736,39 грн., посилаючись на те, що відповідачі кредитний договір і договір поруки не виконують, кредит і відсотки за його користування не сплачують, у зв'язку з чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 526, 554, 590, 1048-1050 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачами договірних зобов'язань. Відповідачі, проти позову заперечували, погоджувались на те, що мають заборгованість за кредитом та відсотками, але суму боргу вважають надвеликою, вказують, що в результаті фінансових проблем у державі, матеріальна стабільність в їх родині різко впала, [PERSON] втратив роботу, їх родина перебуває у відчаї, оскільки на даний час заборгованість, яку просить стягнути з них позивач, для них є непомірною, просив врахувати, що порушення зобов'язання відбулося ними з об'єктивних причин, які не залежали від їх волі та які вони не могли передбачити, а саме: не могли передбачити настання фінансової кризи в країні, а задоволення позову в повному обсязі унеможливить виконання рішення суду у зв'язку з відсутністю у них коштів в такому розмірі та призведе до фінансового краху в їх родині. Крім цього, [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Даніель» із зустрічним позовом про визнання договору поруки від 28.02.2011р. припиненим, посилаючись на те, що банк звернувся з позовними вимогами до поручителя в вересні 2014 року, тобто зі спливом більше одного року часу з моменту прострочення першого платежу. Просив задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 252, 259 ЦК України. Представник позивача проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, а також те, що договір поруки укладались відповідачами добровільно, фінансова криза вплинула на усіх учасників кредитних відносин, в тому числі і на позивача та є ризиком, який відповідачі могли передбачити, а також вказав про те, що правові підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні, він укладений відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне основний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 28.11.2011р. між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1509-04-КА-Т на суму 120 600 грн. зі сплатою 19% річних з остаточною датою повернення кредиту 27.02.2018р. (а.с.3-8 - копія кредитного договору), в забезпечення якого 28.02.2011р. між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] був укладений договір поруки № 1305-04 (а.с. 9-10 - копія договору поруки). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники… Відповідачі кредит і відсотки за його користування не повертають, у зв'язку з чим станом на 26.11.2014р. виникла заборгованість в загальній сумі 185 027,13, що складається що складається із суми кредиту 83 313,48 грн., суми нарахованих та несплачених в строк відсотків 19 977,26 грн., суми неустойки 81 736,39 грн. (а.с. 54-56 - розрахунок заборгованості). Приймаючи до уваги, що відповідачі мають заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за його користування, які в порушення умов договору кредиту та поруки не повертають, суд визнає основні позовні вимоги в частині стягнення залишку заборгованості за кредитом в сумі 83 313,48 грн. і заборгованості за відсотками в сумі 19 977,26 грн. солідарно з відповідачів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується основних позовних вимог в частині стягнення з відповідачів солідарно пені за прострочення виконання зобов'язання в сумі 81 736,39 грн., суд приходить до наступного. Згідно частини 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 3 ст. 550 ЦК України, кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання… Частина 1 ст. 617 ЦК України визначає про те, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У відповідності до частини 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р., роз'яснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Вирішуючи питання щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно у зв'язку з простроченням виконання договірних зобов'язань, суд враховує ступінь і характер вини відповідачів у невиконанні ними договірних зобов'язань з врахуванням існування об'єктивних обставин та фінансової кризи, часткове повернення ними кредиту та відсотків, перебування сім»ї відповідачів у важкому матеріальному становищі і не доведеність настання для позивача негативних наслідків через прострочення виконання відповідачами зобов'язання, не співмірність розміру пені розміру боргу відповідачів, які в сукупності суд визнає істотним і такими, що заслуговують на увагу, виходячи із загального принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені в даному спірному випадку і стягнути її з відповідачів солідарно в сумі 10 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Що стосується зустрічного позову, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України законодавчо закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості… Реалізуючи своє законодавчо закріплене право на свободу договору, [PERSON] уклала договір поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання троку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом, в договорі поруки від 28.02.2011р. № 1305-04 укладеного між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] (а.с. 9-10 - копія договору поруки) порука встановлена до 27.02.2018 року, тобто станом на 25.12.2014 року строк встановлений в договорі не закінчився. Крім цього, будь-яких порушень вимог ст. 203 ЦК України, яка містить вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, судом не встановлено, а обставина що банк звернувся з позовними вимогами до поручителя в вересні 2014 року, тобто зі спливом більше одного року часу з моменту прострочення першого платежу, не може бути правовою підставою для визнання договору поруки припиненим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що основні позовні вимоги знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження і не ґрунтовані на матеріальному законі, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір в сумі 1132,90 грн.

Outcome: partial