Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Орган опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України. Дитина народилася в Ківерцівському пологовому відділенні з діагнозом «Вроджена кривобічна кривошия», тому з 15.10.2015 року по 05.11.2015 року перебувала на лікуванні в неонатальному центрі ВОДТМО. Після повернення і до 15.12.2015 року знаходилась в педіатричному відділенні КЗ «Ківерцівське РТМО». Матір дитини перебуває на диспансерному обліку у психіатра, отримує державну соціальну допомогу для інвалідів дитинства (ІІ група). Батько дитини [PERSON] також ніде не працює. Оскільки відповідачі, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками, не створили належні умови для проживання дитини, не впорядкували житло, не забезпечили будинок, в якому мала б проживати дитина із сім'єю, паливом, не відремонтували опалення та не придбали необхідних для дитини речей та одягу, що могло стати загрозою для життя і здоров'я дитини, а перебування дитини в умовах лікарняного стаціонару було недоцільним, комісією з питань захисту прав дитини органу опіки та піклування Ківерцівської РДА було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] від батьків [PERSON], [PERSON] та згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 345 від 14.12.2015 року, дитину було влаштовано у Волинський обласний будинок дитини. Покликаючись на викладені обставини, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою захисту її прав, усунення небезпеки для її здоров'я, забезпечення соціального захисту просить відібрати малолітню [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, та передати дитину органу опіки і піклування Ківерцівської РДА для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача Дейна О.В. позов підтримала, давши пояснення за обставинами, викладеними в позові, та просила задовольнити заявлені вимоги повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що на момент виписки дитини з лікарні, остання мала проживати з матір'ю в бабусі в м. Луцьку, тому не зробили ремонт у будинку. Оскільки бабуся відмовилася в подальшому їх прийняти, змушені були проживати в будинку в с. Олександрія. Провести ремонт у будинку, де зареєстрована і проживає матір дитини - відповідач [PERSON], не можуть оскільки власник будинку заперечує щодо проживання їхньої сім'ї в даному будинку. На даний час для дитини придбали ванночку, коляску та одяг. Підшукують житло, яке можна було б орендувати для проживання сім'ї, тому в задоволенні позову просять відмовити. Прокурор Матвіюк М.Ю. в судовому засіданні, покликаючись на порушення прав дитини через неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов'язків, висловив думку про доцільність відібрання малолітніх дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, пояснення свідків, проаналізувавши обставини справи, та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2015 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з виписки № 4812 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], знаходилася в педіатричному відділені КЗ «Ківерцівське РТМО» з 05.11.2015 року по 15.12.2015 року з діагнозом «Гіпоксично-ішемічна енцефалопатія І ст. Вроджена кривобічна кривошия». Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.11.2015 року, 07.10.2015 року, 17.12.2015 року, за адресою [ADDRESS], батьки [PERSON] та [PERSON] не забезпечили належних умов для проживання дитини, не зроблений ремонт, не має необхідних речей (одягу) для дитини. Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Ківерцівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 1024/01-02/2-15 від 07.10.2015 року, наданого на підставі доповідної акушера ФАП с. Веснянка Ківерцівського району, будинок, в якому проживає породілля [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] потребує поточного ремонту. Для немовляти відсутнє ліжечко, ванночка для купелі, недостатньо білизни. В будинку холодно, питна воді в криниці відсутня, паливом на опалюваний період не забезпечено. Мати дитини перебуває на диспансерному обліку у психіатра КЗ «Ківерцівське РТМО»(а.с.13). Як вбачається з повідомлення управління соціального захисту населення Ківерцівської РДА Волинської області № 3059/12/2-15 від 15.12.2015 року [PERSON] перебуває на обліку з 13.02.2006 року, як одержувач державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства ІІ групи з 13.02.2006 року та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами - з 20.08.2015 року. Станом на 15.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] за допомогою при народженні дитини [PERSON], [INFO], не звертались. Також, з показів свідка [PERSON] - директора Ківерцівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, вбачається, що [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] з 05.11.2015 року по 15.12.2015 року знаходилася на лікуванні в педіатричному відділені КЗ «Ківерцівське РТМО», у зв'язку з відсутню належних умов для проживання дитини. При виїзді спільно зі Службою у справах дітей Ківерцівської РДА для обстеження умов проживання сім'ї за адресою [ADDRESS], їм було відмовлено в доступі до будинку. Оскільки перебування дитини в умовах стаціонару стало недоцільним, батько дитини ухиляється від свого обов'язку забрати дитину з медичного закладу, на засіданні комісії з питань захисту прав дитину було прийнято рішення про негайне відібрання дитини від батьків, без позбавлення батьківських прав, з метою тимчасового влаштування дівчинки до Волинського обласного будинку дитини на повне державне утримання до створення батьками належних умов проживання. Факт недопущення комісії для обстеження житлового будинку в [ADDRESS] також стверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.02.2016 року, 01.03.2016 року. У зв'язку з тим, що залишення дитини у батьків після її виписки із закладу охорони здоров'я є небезпечним для життя та здоров'я дитини, рішенням Органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області № 53/02 від 10.12.2015 року вирішено негайно відібрати [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS] (а.с.3), про що 10.12.2015 року за вих. № 675/01-16/2-15 було повідомлено прокурора Ківерцівського району (а.с.10) та у встановлений законом (абз. 2 ч.2 ст. 170 СК України) семиденний строк подано до суду позовну заяву про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Згідно розпорядження голови Ківерцівської районної державної адміністрації № 345 від 14.12.2015 року дитину [PERSON], [INFO], направлено у Волинській обласний будинок дитини на повне державне утримання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження Підстави про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачені ст. 170 СК України, зокрема у випадку, коли батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно положень ст. 164 СК України, підставою для відібрання дитини є ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за ст. 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не створили належні умови для проживання та виховання дитини, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини, суд прийшов до висновку, що на даному етапі відібрання у відповідачів неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] та передання її органу опіки і піклування для подальшого влаштування є доцільним, правильним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи та в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] в доход держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету 609 грн. судового збору На підставі ст. 367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання у справах про відібрання дитини. На підставі ст.ст. 150, 164, 170 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved