Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON]М.а, треті особи, які не заявляют самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність банку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2008 року між ТзОВ Український промисловий банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 1090-017/ФКВ-08, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 24200,00 доларів під 10,20 % річних на строк з 18.07.2008 року до 14.07.2023 року. 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно п. 4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець майновий поручитель [PERSON] за іпотечним договором № 1090-017/Zфквіп-08 від 18 липня 2008 року передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,0951 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:0717, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі, державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ВЛ № 016629, виданого 31 травня 2005р. Маяківською сільською радою на підставі її ж рішення від 25.06.2004р. за № 11/7 зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2109. Крім того, позивач вказує, що [PERSON], без згоди як нового так і попереднього кредитора було відчужене іпотечне майно іншим особам, а саме відповідно до довідки від 27.08.2014 року № 281/02.14, що була видана головою Маяківської сільської ради, земельна ділянка загальною площею 0,0951 га., кадастровий номер 0722880700:03:001:0717 була розділена боржником на три частини площею 0,0354 га., 0,0151 га, 0,0446 га та подарована наступним особам зокрема: земельна ділянка загальною площею 0,0354 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5760, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]; земельна ділянка загальною площею 0,0151 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5761, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]; земельна ділянка загальною площею 0,0446га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5762, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]; Тому, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавців по іпотечному договору, і той факт, що іпотечна земельна ділянка була розділена на 3 (три) частини за різними кадастровими номерами не припиняє права іпотеки на них, оскільки як видно з довідки Маяківської сільської ради це та сама земельна ділянка, що була передана в іпотеку банку. Однак, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, станом на 28.08.2015 року заборгованість останнього перед позивачем становить - 610141,86 грн., з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом 57129,56 грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками 80446,73 грн.; сума заборгованості за комісіями 13823,73 грн.; сума заборгованості по строковому кредиту 458741,84 грн. На підставі наведеного, просить суд, рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у 610141,86 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1090-017/Zфквіп-08 від 18 липня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] 18 липня 2008 року за реєстровим № 2107 з [PERSON], шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк», а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0354 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5760, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, що була відчужена [PERSON]; земельну ділянку загальною площею 0,0151 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5761, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, що була відчужена [PERSON]; земельну ділянку загальною площею 0,0446га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5762, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, що була відчужена [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухваши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 533, 546, 553, 554, 626, 629, 631, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, Законом України Про іпотеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Судом встановлено, що 18.07.2008 року між ТзОВ Український промисловий банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 1090-017/ФКВ-08, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 24200,00 доларів під 10,20 % річних на строк з 18.07.2008 року до 14.07.2023 року (а.с. 4-7). Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В п. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно п. 2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 134,00 доларів США. по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного з отримання кредиту (а.с. 4). П. 2.7 договору передбачено, що нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника (а.с. 4 на звороті). Відповідно до п. 4.3.4 кредитного договору банк має право при настанні будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафних санкцій (за наявності) та інших платежів позичальника за договором (а.с. 6). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець майновий поручитель [PERSON] за іпотечним договором № 1090-017/Zфквіп-08 від 18 липня 2008 року передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,0951 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:0717, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі, державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ВЛ № 016629, виданого 31 травня 2005 р. Маяківською сільською радою на підставі її ж рішення від 25.06.2004р. за № 11/7 зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2109 (а.с. 8, 9). Згідно вимог ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно п.п. 4.2 договору іпотеки передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 9). Відповідно до п.п. 4.4.1. договору іпотеки у випадку настання будь - якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання (а.с. 9). Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.05.2010 року, що набрало законної сили, встановлено факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] та майновим поручителем [PERSON] своїх обовязків щодо повернення кредиту, у звязку з чим з них стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 235532,13 грн. та [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 235532,13 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1090-017/Zфквіп-08 від 18.07.2008 року: земельну ділянку загальною площею 0,0951 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:0717, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі, державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ВЛ № 016629, виданого 31 травня 2005р. Маяківською сільською радою на підставі її ж рішення від 25.06.2004 р. за № 11/7. (а.с. 11-13). В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. У звязку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 28.08.2015 року заборгованість останнього перед позивачем становить - розмірі 27973 долари США, що (по курсу НБУ станом на 28.08.2015 року за 1 дол. США=21,31 грн.) еквівалентно 596122 грн. 32 коп. та 13823 грн. 73 коп. комісії, з яких: заборгованість за простроченим кредитом 57110 грн. 80 коп.; заборгованість за простроченими відсотками 80420 грн. 32 коп.; заборгованість по строковому кредиту 458591 грн. 20 коп.; заборгованість за комісіями 13823 грн. 73 коп., з яких: пеня 7923 грн. 82 коп. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно п. 4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 19-23). Таким чином, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по вищевказаному кредитному договору. Також, судом встановлено, що [PERSON], без згоди як нового так і попереднього кредитора було відчужене іпотечне майно іншим особам, а саме відповідно до довідки від 27.08.2014 року № 281/02.14, що була видана головою Маяківської сільської ради, земельна ділянка загальною площею 0,0951 га., кадастровий номер 0722880700:03:001:0717 була розділена боржником на три частини площею 0,0354 га., 0,0151 га, 0,0446 га та подарована наступним особам зокрема: земельна ділянка загальною площею 0,0354 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5760, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]; земельна ділянка загальною площею 0,0151 га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5761, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]; земельна ділянка загальною площею 0,0446га., кадастровий номер 0722883700:03:001:5762, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець була відчужена [PERSON]. Тому, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавців по іпотечному договору, і той факт, що іпотечна земельна ділянка була розділена на 3 (три) частини за різними кадастровими номерами не припиняє права іпотеки на них, оскільки як видно з довідки Маяківської сільської ради це та сама земельна ділянка, що була передана в іпотеку банку. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Із матеріалів справи вбачається, що 28.08.2015 року позивачем на адресу відповідачів надсилався лист з вимогами про необхідність погашення суми заборгованості по кредиту, в яких вказані попередження банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог про усунення порушень умов іпотечного договору (а.с. 15-17). Отже, позивачем дотримано правила звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», а тому підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості відповідача. Відповідно до п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. На підставі вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п.п.4.4. іпотечного договору суд вважає, що звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки слід задовольнити шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю за вартістю предмета іпотеки, визначеною на момент передачі його у власність іпотекодержателю на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. Щодо визнання права власності на предмет іпотеки за позивачем, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, так як, такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не передбачений п.п. 4.4. іпотечного договору. При цьому суд враховує ту обставину, що наявність судового рішення про стягнення з відповідачів на користь кредитора заборгованості за кредитним договором в даному випадку не звільняє останніх, як боржників від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє позивача, як кредитора, права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 4\~ вересня\~ 2013\~ р. у справі №\~ 6-73цс13, що згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial