Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 09 січня 1982 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Як зазначає позивач в позовній заяві, що спільне життя з відповідачем не склалося тому, що в нього та відповідачки різні поглядати на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю не має, подружні відносини припинилися з 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. З таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. З урахуванням вище наведених обставин позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 08 липня 2020 року у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачці, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Однак, як вбачається з матеріалів справи, що відповідачка в установлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі не скористалася своїми процесуальними правами та не подала до суду відзив на позовну заяву та не пред`явила зустрічний позов. При цьому, частино 8 статті 178 ЦПК України, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання 02 листопада 2020 року позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.32). При цьому, 29 жовтня 2020 року позивач подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.34). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 02 листопада 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення була сповіщена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Повідомленням про вручення поштового відправлення…» (а.с.35) за вихідним №491/490/20/5522/2020 в якому містилася судова повістка про виклик до суду. Проте, будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачка до суду не з`явилася, будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від неї не надходило, причини своєї неявки не повідомила. Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин та матеріалів справи вбачається, що відповідачка, неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка відзив на позовну заяву не подала, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Точилове Ананьївського району Одеської області та зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, Четверта дільниця, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8). Відповідачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Заплавне, Ленінського району, Волгоградської області, та зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Перший, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 14 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.9-10), та довідкою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 08 липня 2020 року за №449 (а.с.19). Судом встановлено, що 09 січня 1982 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 09 січня 1982 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.11). Як вбачається з оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] складеного на російській мові, що після укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище « [PERSON] » на [PERSON] . Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що предебачено частиною 1 статті 4 ЦПК України. Зі змісту частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідачка тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивача, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за позивачем. Згідно зі статтею 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до статті 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Outcome: approved