Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської радизвернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що до них з клопотанням звернулася служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з бабусею гр. [PERSON], [INFO]. [PERSON] доглядає за дитиною, турбується про її здоров'я, всі витрати на утримання неповнолітньої [PERSON] покладено на неї. Мати дитина, [PERSON] померла [INFO], батько [PERSON] з дня смерті матері дитини не працює, самоусунувся від виховання доньки, не утримує її та це цікавиться здоров'ям. Питання щодо надання висновку про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав її батька неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та працівники служби у справах дітей та сім'ї намагалися зв'язатися з [PERSON] для відібрання пояснень щодо виконання батьківських обов'язків, але він на контакт не йшов і жодного разу не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини та неналежного виконання батьківських обов'язків. На підставі зазначеного, представник позивача просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його дочки [PERSON], [INFO] та передати малолітню [PERSON] на опіку органу опіки та піклування Фастівської міської ради, а також стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частин всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до її повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Крім того, прокурор клопотав про вирішення питання про накладання арешту на нерухоме майно з метою забезпечення дитини права на житло. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Третя особа в судовому засіданні підтримала позов та зазначила, що вона повністю займається вихованням дитини, вона постійно проживає з нею, батько донькою взагалі не цікавиться, тому вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 16.03.2005 року (а.с. 8). Мати неповнолітньої [PERSON], [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області [INFO]. Відповідно до Висновку № 06-23/3975 від 02.12.2015 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON], останній не виконує жодного з покладених на батьків обов'язків по відношенню до своєї дитини, самоусунувся від виховання дитини, не допомагає матеріально, не цікавиться станом її здоров'я, не відвідує школу, навчанням та шкільним життям не цікавиться, тому визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав відносно його доньки [PERSON] (а.с. 4). 01.12.2015 року рішенням № 387 Виконавчого комітету Фастівської міської ради, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 5). Згідно інформації, наданою службою у справах дітей, сім'ї та молоді на виконання доручення Комісії з питань захисту прав дитини були обстежені житлово-побутові умови бабусі [PERSON], яка проживає [ADDRESS], вона проживає з сином [PERSON] на умовно поділеній житловій площі у трикімнатній квартирі та з її слів [PERSON] не переймається вихованням та утриманням своєї дитини, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Спеціалісти ЦСССДМ неодноразово намагалися зустрітися з ним, залишали записки, але батько дитини [PERSON] не реагує на повідомлення (а.с. 6). Відповідно до характеристики, яка видана Фастівською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, [PERSON] навчається в школі з першого класу, рекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. Мати дитини померла, бабуся [PERSON] часто відвідує школу, постійно піклується успіхами дитини та її шкільним життям. Тато дитини школу не відвідує, навчанням та шкільним життям доньки не цікавиться (а.с.6). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/3975 від 02.12.2015 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Дитина проживає та знаходиться на повному забезпеченні бабусі [PERSON]. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє про дитину щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, бо є людиною працездатною, то суду вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини і з заявленим розміром аліментів суд погоджується. Крім того, суд вважає доречним посилання прокурора на необхідність вирішення питання про забезпечення права дитини на житло. Дійсно, відповідно ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», забезпечується збереження права дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із числа їх числа на житло. Відповідно до тлумачення норм ЦПК України, відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві. Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, називаються суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у процесі по справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів. Юридична заінтересованість третіх осіб без самостійних вимог у результатах розгляду судом справи між сторонами визначається тим, що постановлене судом по такій справі рішення може наперед вирішити наслідки взаємовідносин між ними і сторонами - вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. Як встановлено судом, малолітня [PERSON] проживає у квартирі разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], яка у даній справі не є особою, котра на заяву позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорення прав і охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей. З наведеного виходить, що суд позбавлений повноважень судовим рішенням притягувати до відповідальності (у спірних правовідносинах шляхом накладання заборони відчуження на майно) третю особу. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved