Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

ПАТ «КБ Надра» звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року, за яким останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надано для придбання автотранспортного засобу грошові кошти (кредит) у сумі 19600,00 доларів США під 15,1% відсотків річних з терміном погашення до 18.02.2015 року. В якості забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором сторони домовились про передачу в заставу належного [PERSON] автомобіля марки «Nissan», моделі Тііdа, 2007 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. Позивачем своє договірне зобовязання щодо надання кредитних коштів виконано в повному обсязі. Умовами кредитного договору визначено, що боржник повертає кредит та сплачує передбачені договором відсотки шляхом сплати мінімально необхідного платежу, який складає 381,36 доларів США, до 18 числа поточного місяця. 27.01.2012 року між Відповідачем 1, Відповідачем 2 та Позивачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору «Автопакет» № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року, якою сторони виклали кредитний договір у новій редакції. Відповідно до додаткової угоди № 1 умови щодо суми кредиту, розміру відсотків за користування кредитом та забезпечення виконання зобовязання залишилися незмінними. Додатковою угодою № 1 було змінено кінцевий термін повернення кредиту, який становить 17.02.2017 року, та умови щодо суми мінімально необхідного платежу, яка на відміну від кредитного договору визначалася графіком, що міститься у додатку № 1, та повинна складати 341,17 доларів США. Крім того, боржник [PERSON] систематично порушує виконання взятих на себе зобовязань щодо строків та розміру оплати, в результаті чого заборгованість по кредитному договору «Автопакет» № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року станом на 13.02.2015 року становить 10 268,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті (курс 1 дол. США 25,918523 грн.) складає 266\~143,05 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту 8\~594,58 дол. США (еквівалент 222\~758,82 грн.); нараховані відсотки 1\~097,08 дол. США (еквівалент 28\~434,69 грн.); пеня за порушення сплати кредиту 7\~379,00 грн.; штраф за порушення вимог кредитного договору 7\~570,54 грн. Відповідно додаткової угоди № 1 Позивач має право вимагати від боржника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, при затриманні останнім сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а оскільки останнє погашення по тілу кредиту відбулося 18.06.2014 року, це є підставою для пред'явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Боржник [PERSON] отримавши кредит в іноземній валюті належним чином не виконує взяті на себе за кредитним договором зобовязання, що знаходить своє вираження як в порушенні строків і порядку повернення кредиту, так і в невиконанні обовязків по страхуванню предмету застави, а тому зобовязаний відповідати за позовом. Для належного виконання зобовязань за кредитними договором, було укладено договір поруки від 22.02.2008 року за яким [PERSON] виступила поручителем за кредитним договором № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року. При підписанні додаткової угоди № 1 умови щодо зобовязання [PERSON] як поручителя залишися без змін. [PERSON] взявши на себе обовязки поручителя та не забезпечивши належного виконання боржником [PERSON] взятих на себе кредитним договором обовязків, повинна відповідати перед Позивачем разом з [PERSON] як солідарні боржники, у тому ж обсязі що і останній. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Тому суд рахує за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від її представника надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача [PERSON] Відповідно до наданих письмових пояснень в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] просить відмовити у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Мотивує це тим, що оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а останнє погашення по договору боржником здійснено 18.06.2014 року, то відповідно до ст.. 559 ЦК України ПАТ КБ «Надра» в судовому порядку міг предявити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання нею зобов'язання лише протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням з 20.07.2014р. і тільки до 20.01.2015р. А як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «Надра», в судовому порядку Позивач предявив вимогу до поручителя [PERSON] лише 25.03.2015 р. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 22.02.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 70п/99/2008-840, за яким останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надано для придбання автотранспортного засобу грошові кошти (кредит) у сумі 19600,00 доларів США під 15,1% відсотків річних з терміном погашення до 18.02.2015 року. В якості забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором сторони домовились про передачу в заставу належного [PERSON] автомобіля марки «Nissan», моделі Тііdа, 2007 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. Для забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року. 27.01.2012 року між банком, позичальником [PERSON]В та поручителем [PERSON] укладено додаткову угоду №1, за якою кредитний договір було викладено в новій редакції. 22.02.2008 р. відповідно до заяви на видачу готівки №57 [PERSON] отримав кредит згідно кредитного договору № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року в сумі 19\~600 дол. США (в еквіваленті 98\~980,00 грн.) 19.02.2015 року позивач направляв відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належними чином. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до норм ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України: порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251,252 ЦК України). Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 вересня 2014 р. у справі N 6-32цс14). Апеляційний суд Черкаської області в мотивувальній частині рішення від 22.12.2015р. встановив: «Як вбачається з Договору поруки, то в ньому не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки пунктом 5.3 цього Договору установлено, що дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по договору «Автопакет» чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору» … «Слід зауважити, що помилковим є посилання представника банку в апеляційній скарзі на те, що строк дії договору поруки визначений до 18.02.2015 року - до закінчення дії самого кредитного договору «Автопакет», оскільки, як зазначено вище, в договорі поруки не встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України». Оскільки ці обставини були встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, по справі між тими самими сторонами та стосуються того самого Договору поруки № 70п/99/2008/840 від 22.02.2008 р., то згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини не доказуються. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спрів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-125цс14). Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-53цс14). Апеляційний суд Черкаської області в мотивувальній частині рішення від 22.12.2015р. також встановив: «Згідно графіка погашення кредиту, доданого до кредитного договору №70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року, погашення боргу повинно було б відбуватися поетапно кожного місяця в межах 20-го числа».…«Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з наданого позивачкою розрахунку заборгованості за кредитом, який одержано від банку, останнє погашення по кредиту боржником проведено 18.06.2014 року. Про це також підтвердив сам представник банку в позовній заяві, поданій до суду 25.03.2015 року про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя». Оскільки ці обставини були встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, по справі між тими самими сторонами та стосуються того самого Договору поруки № 70п/99/2008/840 від 22.02.2008р., то згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини не доказуються. Судом встановлено, що договором поруки № 70п/99/2008/840 від 22.02.2008р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Останнє погашення по Кредитному договору №70п/99/2008-840 від 22.02.2008р. боржником проведено 18.06.2014року. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що ПАТ КБ «Надра» в судовому порядку могло предявити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання нею зобов'язання лише протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, а саме до 20.01.2015р., а звернулися з даним позовом лише 30.03.2015 р. Установивши що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив позову до поручителя про виконання зобов'язання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-125цс14). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-53цс14). Кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами зазначеного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-6цс14). Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є не підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя (Правова позиція з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі N 6-170цс13). За вказаних обставин позов в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] не підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 2661,43 грн.

Outcome: partial