Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Начальник Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Р . В. в серпні 2019 року звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] , про стягнення з відповідача 61 186,00 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. В позовній заяві начальник Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Р.В. клопотав про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. На адресу Сколівського районного суду Львівської області надійшло клопотання начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибора Р.В. в якому він просить відкласти розгляд справи, оскільки провідний юрисконсульт перебуває у щорічній основній відпустці, що підтверджується наказом №143 Про надання відпустки. Однак, суд вважає, що в клопотанні слід відмовити, оскільки ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 21.08.2019 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 17.09.2019 року без учасників справи. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 листопада 2018 року на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород) на ділянці км 659 + 900 м, громадянин [PERSON] , керуючи автомобілем марки DAF XF 105.460, д.н.з. [NUMBER] з причепом МАС S3-44, д.н.з. [NUMBER] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої державі, в особі Служби автомобільних доріг у Львівській області, заподіяно майнову шкоду, яка виражається в пошкодженні 32 м. п. однобічного металевого бар`єрного огородження, яке слугує для забезпечення безпеки дорожнього руху. Вина громадянина [PERSON] встановлена Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 18.12.2018р. у справі № 278/3546/18, яка набрала законної сили 29.12.2018р., відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.4). В результаті ДТП пошкоджено дорожнє металеве бар`єрне огородження, яке знаходиться на балансі позивача. Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва Служби автомобільних доріг у Львівській області, сума завданої відповідачем державі майнової шкоди становить 61 186,00 грн. 23 січня 2019 року позивачем направлено на адресу [PERSON] вимогу про добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, однак станом на день звернення до суду з позовом завдану шкоду відповідачем не відшкодовано, відповіді на вимогу не надано. З огляду на викладене, посилаючись на ст. ст. 1666, 1187 ЦК України, начальник Служби автомобільних доріг у Львівській області Кандибор Р.В. просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] на користь позивача 61 186 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судові витрати в сумі 1921 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2018 року на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород) на ділянці км 659 + 900 м, громадянин [PERSON] , керуючи автомобілем марки DAF XF 105.460, д.н.з. [NUMBER] з причепом МАС S3-44, д.н.з. [NUMBER] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та допустив падіння вантажу, а саме колісного трактору, внаслідок чого пошкодив дорожнє огородження, а саме 32 м. п. однобічного металевого бар`єрного огородження вздовж проїжджої частини дороги, чим порушив вимоги п. 1.5, 22,2, 22.3 «б» Правил дорожнього руху України. Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 18.12.2018р. у справі № 278/3546/18, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 29 грудня 2018 (а.с.4). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди). Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з копією довідки Служби автомобільних доріг у Львівській області № 03-692/105-4д від 17 грудня 2018 року, позивач є балансоутримувачем автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області, в тому числі ділянки автомобільної дороги М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород), км 659 + 900 м та, відповідно, технічних засобів організації дорожнього руху (бар`єрного огородження, дорожніх знаків, сигнальних стовпчиків, відеокамер та опор відеокамер тощо). Факт спричинення державі в особі Служби автомобільних доріг у Львівській області майнової шкоди, яка полягає у пошкодженні під час ДТП 19.11.2018 року дорожнього металевого бар`єрного огородження на ділянці км 659 + 900 м автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород), підтверджено наданими позивачем доказами. Зокрема, копією постанови Житомирського районного суду Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, копією схеми місця ДТП, яка сталась 19.11.2018 року о 15 год. 30 хв. на М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород) (км 659 + 900 м) (а.с.6), копією дефектного акту відновлення пошкодженого бар`єрного огородження внаслідок ДТП на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачеве і м. Ужгород) (км 659 + 900 м) (а.с.8), копією зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва від 10 грудня 2018 року, що підтверджують матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП (а.с.9). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів на обґрунтування своїх заперечень в частині розміру завданої майнової шкоди [PERSON] суду не надав. При цьому [PERSON] в постанові № 388/620/18 від 18 червня 2018 року у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, свою вину визнав, а саме зазначив, що внаслідок ДТП пошкоджено 32 метри погонних бар`єрного огородження. На підставі викладеного, з урахуванням приписів ст. ст. 11, 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в розмірі 61 186,00 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14 травня 2018 року. Окрім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути понесені Службою автомобільних доріг у Львівській області та документально підтверджені судові витрати в сумі 1921 грн. по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved