Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Павлоградська міська рада звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд зобовязати відповідачку повернути Павлоградській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, яка розташована в м. Павлограді на вул. Радянська, 65, площею 969 м.кв. Привести земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення за рахунок відповідача самовільно збудовані споруди: сіни літера «а2», «а3», сарай літера «Г», сарай - літера «Б», вбиральня літера «В» . В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобовязати відповідачку повернути Павлоградській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, яка розташована в м. Павлограді на вул. Радянська, 65, площею 969 м.кв. Привести земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення за рахунок відповідача самовільно збудовані споруди: сіни літера «а2», «а3», сарай літера «Г». В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач посилається на те, що земельна ділянка площею 969 м.кв., яка розташована в м. Павлограді на вул. Радянська, 65 належить на праві власності територіальній громаді міста. За даною адресою знаходиться багатоквартирний житловий будинок що складається з 3 квартир. Відповідачці належить квартира № 3. 28.05.2015 року комісією з перевірки використання земельних ділянок під час обстеження було встановлено, що відповідачка здійснила переобладнання належної їй квартири без отримання дозволів добудувала сіни, сарай. Право власності на зазначені обєкти нерухомості не зареєстровано. Земельна ділянка, на якій розташовано житловий будинок № 65 по вул. Радянська м. Павлограда не відводилась під будівництво і Павлоградською міською радою не приймалось рішень про надання даної земельної ділянки у власність або у користування. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені в уточнені позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що дійсно будівлі які зазначені у позові побудовані нею, вірніше раніше вони столи в іншому місті, вона їх знесла і прибудувала ближче до будинку. Неодноразово намагалася узаконити дані будівлі, однак сусіди не надавали своєї згоди, до теперішнього часу право власності на прибудови не оформлено. Категорично незгодна з тим, що вона повинна повертати землю площею 969 м. кв. оскільки це вся земля, що розташована і перед будинком і під будинком, а вона всю землю не займала. Крім того, просила застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так в судовому засіданні було встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 19.03.2003 року Першою Павлоградською держнотконторою (а.с. 8) 28 травня 2015 року комісією у складі заступника міського голови [PERSON], секретаря в.о. начальника відділу земельно-ринкових відносин Павлоградської міської ради [PERSON], начальника відділу містобудування [PERSON], начальника юридичного відділу Павлоградської міської ради [PERSON], начальника відділу Держземагенства [PERSON] на підставі розпорядження міського голови від 14.03.2011 року «Про утворення комісії з перевірки використання земельних ділянок» було проведено обстеження земельної ділянки по вул. Радянська, 65 м. Павлограда. В результаті обстеження встановлено, що власник квартири [ADDRESS] - [PERSON] здійснила переобладнання належної їй на праві власності квартири без отримання будь-яких дозволів і добудувала : сіни літера «а2», «а3», сарай літера «Г» ( а.с. 57, 58). Статтею 41 Конституції України, передбачено, що - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно до ст. 391 ЦК України, - власник має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно п. 34 ч, 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.. 12 Закону України розпорядження землями територіальної громади, є виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад. Крім того, стаття 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Враховуючи встановлені судом обставини справи та положення законодавства України суд вважає, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача знесення за її рахунок самовільно збудовані споруди: сіни літера «а2», «а3», сарай літера «Г», що розташовані за адресою м. Павлоград вул. Радянська, 65, підлягають задоволенню. Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд керуються положеннями ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, представником позивача у судовому засіданні не надано суду доказів того, що відповідач зайняла земельну ділянку площею 969 м. кв. що розташована по вул. Радянська, 65 м. Павлограда і у звязку з чим відповідача необхідно зобовязати повернути Павлоградській міській раді земельну ділянку зазначеною площею, шляхом приведення її у придатний для використання стан. Таким чином зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що доводи відповідача про застосування строку позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, про порушення свого права позивач дізнався 26.11.2014 року під час обстеження земельної ділянки, а звернувся до суду 04.03.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial