Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Лисичанського комунального підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення вихідної допомоги при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 09.12.2019 року був звільнений з Лисичанського міського суду із позовною заявою до Лисичанського комунального підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал». Звільнений за власним бажанням в порядку ч.3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні не нарахували допомогу при звільненні, передбачену ст. 44 КЗпП та не виплатили. З таким рішенням позивач не згодний та вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Згідно з довідки середньомісячний заробіток складає 15208,24 грн., отже тримісячний середній заробіток 15208,24*3 дорівнює 45624,72 грн. На підставі викладеного просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу при звільненні у відповідності до ст. 44 КЗпП у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 45624,72 грн.. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.12.2019 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/10241/19 було відкрито провадження у цій цивільній справі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивачу при звільненні не виплатили вихідну допомогу, тобто розрахунок проведено не в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача ЛКСП «Лисичанськводоканал» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER], заповненою 04.04.1972 року, на підставі наказу №412-к від 09.12.2019 року, [PERSON] , 1950 року народження, звільнений за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Згідно з наказом №412-к від 09.12.2019 звільнено [PERSON] начальника служби охорони праці з 09.12.2019 року за власним бажанням ч. 3 ст. 38 КЗпП у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 09.12.2019 звільнений. Згідно з довідкою № 03/192 від 10.12.2019 р., яка видана ЛКСП «Лисичанськводоканал» [PERSON] в тому, що його заборгованість по заробітній платі на дату звільнення 09.12.2019 року складає 42781,23 грн. Згідно з довідкою № 03/205 від 24.12.2019 р., яка видана ЛКСП «Лисичанськводоканал» [PERSON] в тому, що його середньомісячна заробітна плата складає 15208,24 грн. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Позивачем не надано до суду колективний договір для визначення розміру вихідної допомоги, отже її розмір не може бути менше гарантованого розміру державою, а саме: не менше тримісячного середнього заробітку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою №03/204 середньомісячна заробітна плата складає 15208,24 грн., а за три місяці 45624,72 грн. (15208,24*3). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Лисичанського комунального підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» про стягнення вихідної допомоги в сумі 45624,72 грн. підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Ухвалою Лисичанського міського суду від 28 грудня 2019 позивачу [PERSON] було звільнено від сплати судового збору до ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору ухвалою від 28.12.2019 року, отже судові витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved