Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Ворота» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], у якому просив стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 57 937,41 грн. та звернути на предмет застави за договором застави шляхом надання ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» № 13-105 від 17.07.2013 МЕRSEDES-BENZ, моделі S450 4МАТІС, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDD2211841A111991, колір ЧОРНИЙ, тип ТЗ-ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В шляхом надання дозволу ПАТ «БАНК [PERSON] ворота» реалізувати МЕRSEDES-BENZ, моделі S450 4МАТІС, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDD2211841A111991, колір ЧОРНИЙ, тип ТЗ-ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В з самостійним встановленням ціни будь-якому покупцеві шляхом укладення договору купівлі продажу. 20.01.2016 року до канцелярії суду від позивача надійшло уточнення позовних вимог яким, з урахуванням роз`яснень п. 9, абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не змінюючи предмету позову просив суд прийняти дані уточнення та Стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь АТ «[PERSON] ВОРОТА» (код ЄДРПО 20015529, накопичувальний рахунок АТ «[PERSON] ВОРОТА» (в стані ліквідації) в Національному банку України № 32074107801020, код банку 300001) грошові кошти в сумі 57\~937, 41 грн., що складаються з: 21\~895, 43 грн. прострочені проценти, 27\~793, 82 грн. пеня за простроченим кредитом та 8\~248, 16 грн. пеня за простроченими процентами та становлять кредитну заборгованість за кредитним договором № 127 від 15.07.2013 за період з 30.10.2014 по 24.03.2015. В рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] (ІПН [NUMBER]) перед АТ «[PERSON] ВОРОТА» (код ЄДРПО 20015529) за кредитним договором № 127 від 15.07.2013 за період з 30.10.2014 по 24.03.2015 в розмірі 57\~937, 41 грн., з яких: 21\~895, 43 грн. прострочені проценти, 27\~793, 82 грн. пеня за простроченим кредитом та 8\~248,16 грн. пеня за простроченими процентами, звернути стягнення на предмет застави за договором застави № 13-105 від 17.07.2013, а саме: автомобіль MERSEDES-BENZ, моделі S450 4MATIC, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 р.в., чорного кольору, номер кузову WDD2211841A111991 шляхом надання дозволу АТ «[PERSON] ВОРОТА» (код ЄДРПО 20015529) на укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, за початковою ціною продажу, що зазначена в договорі застави. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі та їх представники у судове засідання жодного разу не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи, однак уся кореспонденція, яка направлялася на їхню адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача [PERSON] [PERSON] двічі не зявлявся в судові засідання, мотивуючи поганим станом здоровя (доказів цього суду не надав) і зайнятістю в іншому процесі. Враховуючи вимоги ст.ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено повторний заочний розгляд справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що Між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «[PERSON] ВОРОТА» та громадянином України [PERSON], 15.07.2013 року було укладено договір № 127 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної), за умовами якого Банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобовязується надати Позичальникові грошові кошти (кредит) у рамках невідновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 210 000,00 грн. (ліміт), а Позичальник зобовязується на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірах, визначених п. 1.1 Кредитного договору. Позичальником тривалий час порушуються умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки, передбачені Кредитним договором. В звязку невиконанням Боржником умов договору Банк вже звертався до Київського районного суду м. Харкова та за результатами розгляду справи 13.01.2015 позов [PERSON] про стягнення заборгованості з Боржника та поручителя задоволено за період з 15.07.2013 по 29.10.2014. Станом на 25.03.2015 заборгованість становить 57 937, 41 грн. за період з 30.10.2014 по 24.03.2015. В забезпечення виконання всіх вимог [PERSON] до Позичальника за Кредитним договором, між [PERSON] та громадянином України [PERSON] (далі - Поручитель) було укладено договір поруки № 127/1 від 15.07.2013 р., відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується відповідати перед [PERSON] у повному обсязі за порушення Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором. Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. В забезпечення виконання всіх вимог [PERSON] до Позичальника за Кредитним договором, між [PERSON] та Заставодавцем було укладено договір застави рухомого майна (транспортних засобів) № 13-105 від 17.07.2013 р. (далі за текстом - Договір застави), предметом якого є транспортний засіб марки МЕRSEDES-BENZ, моделі S450 4МАТІС, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDD2211841A111991, колір ЧОРНИЙ, тип ТЗ-ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та ФО-П [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.03.2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 57\~937, 41 грн., що складаються з: 21\~895, 43 грн. прострочені проценти, 27\~793, 82 грн. пеня за простроченим кредитом та 8\~248, 16 грн. пеня за простроченими процентами та становлять кредитну заборгованість за кредитним договором № 127 від 15.07.2013 за період з 30.10.2014 по 24.03.2015 На підтвердження розрахунку процентів [PERSON] наданий детальний розрахунок. Крім того, вбачається, що останній платіж за процентами [PERSON] здійснено 30.12.2013 року. Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», одним із способів реалізації заставного майна є продаж обтяжувачем предмету забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем. Судом встановлено, що у відповідності до 2.1.2. договору застави № 13-105 від 17.07.2013 р., у випадку невиконання Боржником у встановлений строк зобовязань за Кредитним договором, Заставодержатель має право самостійно звернути стягнення на майно та реалізувати його для погашення вказаних зобовязань. Згідно із п. 3.2 договору застави № 13-105 від 17.07.2013 р., звернення стягнення на майно та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється будь-якими засобами - Заставодержателем самостійно з самостійним встановленням ціни, з використанням аукціону, торговельної біржі і та інш. на власний розсуд, для чого Заставодавець від свого імені доручає Заставодержателю реалізувати майно для задоволення вимог Заставодержателя. До відносин Сторін передбачених цим пунктом не застосовується положення актів цивільного законодавства про договір доручення. Відповідно до п. 1.1 договору застави № 13-105 від 17.07.2013 р., предметом застави є транспортний засіб марки МЕRSEDES-BENZ, моделі S450 4МАТІС, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDD2211841A111991, колір ЧОРНИЙ, тип ТЗ-ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. За змістом статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved