Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 23.03.2011 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №15.00065, згідно з яким, отримала кредит у розмірі 203659,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.03.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 23.03.2011 року уклади договір іпотеки № 15.00065/1. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.90 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м. яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вуя. Дорошенка, буд. З, кв.4. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 264000 грн. 00 коп. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.02.2015 року має заборгованість - 137892,36 гри. У звязку із цим просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати при подачі позову. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що23.03.2011 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №15.00065, згідно з яким, отримала кредит у розмірі 203659,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.03.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 23.03.2011 року уклади договір іпотеки № 15.00065/1. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.90 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м. яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вуя. Дорошенка, буд. З, кв.4. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 264000 грн. 00 коп. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.02.2015 року має заборгованість - 137892,36 гри. яка складається з наступного: - 124202,36 гри. - заборгованість за кредитом; - 2424,71 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3746,61 гри. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. а також штрафи відповідно до Договору: - 1000,00 гри. штраф (фіксована частина). - 6518,68 гри. грн. - штраф (процентна складова). 27.12.2014 року відповідачу були направлені вимоги про повернення заборгованості, але протягом встановленого строку заявлена вимога задоволена не була. Згідно до п.16 банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно до ст. 109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк» При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для задоволення позовної заяви, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved