Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Направленим позовом заявник просив суд ухвалити рішення про виділення внатурі майна, що належить сторонам на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили суд повністю задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог було зазначено наступне. Сторони фактично користуються житловими та підсобними приміщеннями домоволодіння № 126 по вулиці Бориса Тена (раніше Цюрупи) в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області. За правовстановлюючими документами сторони володіють рівними частками у такому майні. В теперішній час позивач виявив бажання виділити внатурі належну частину майна. Відповідач в судовому засіданні вимог не визнала та просила їх відхилити, адже при виділенні майна слід облаштувати комунікації до окремих квартир такого будинку, що не зроблено. Заслухав пояснення учасників справи та проаналізував надані ними матеріали судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони мають у власності по 1/2 частині кожний в домоволодінні № 126 по вулиці Б. Тена (раніше Цюрупи) в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області. Таке домоволодіння складається як із житлового будинку з відповідними житловими приміщеннями так і з господарських будівель (а.с.3-10; 36 - 64). Відповідач має в такому будинку зареєстроване місце проживання (а.с.16). Проведеною у справі експертизою визначено (а.с.91-116), що дійсна ринкова вартість домоволодіння становить 484 000 гривень, а поділ будинку на дві ізольовані квартири з розмірами часток кожного співвласника по 1/2 його частині за кожним не представляється можливим. В той же час відступив від рівності часток поділ можливий. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами факт належності сторонам у справі домоволодіння у рівних частках. Згадуваними нормами матеріального права задекларовано право співвласника на виділ частки з майна за наявності такої можливості. Фактичне користування сторонами у справі приміщеннями спільного майна, що запропоновані експертом до виділу кожному за відсутності потреби проводити будівельні переобладнання підтверджують можливість здійснення виділу і задоволення заявлених вимог за відсутності отримання відповідного дозволу від органу місцевого самоврядування. Сторонами визнано ту обставину, що запропонований експертом варіант № 4 відповідає фактичному користуванню приміщеннями будинку в теперішній час. За таких обставин суд вважає позов таким, який може бути задоволений судом, оскільки таким виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права співвласника. Суд вважає не слушним зауваження відповідача щодо того, що на теперішній час відсутні комунікації до окремих приміщень, адже дане і технічне питання можливо вирішити під час облаштування окремих квартир домоволодіння відповідними інженерними спорудами і не потребують судового вирішення. Щонайменше спору по таким питання суду заявлено не було. Позивач, який заявив вимоги про виділ частки із спільного майна і частка якого за варіантом поділу збільшується, на переконання суду має сплатити відповідну компенсацію відповідачеві за відступ від рівності часток. Іншого суду заявлено не було і відповідних клопотань суду не подавалось. Право спільної часткової власності на такий об'єкт нерухомості має бути припиненим після виділу. Вирішуючи питання судових витрат у даній справі суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судового збору в розмірі 640 гривень (а.с.2). Інших суду заявлено не було і не підтверджено відповідними матеріалами. За таких обставин та приймаючи до уваги положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згадувані витрати мають бути стягнутими з відповідача на користь позивача. Проведена у справі судова експертиза, яка містить згадування про її вартість судом до уваги при вирішенні питання про судові витрати не приймається адже платіжних документів про оплату її послуг суду на дослідження надано не було. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved