Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 13.11.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала грошові кошти у розмірі 12990,89 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та строком користування 24 місяці. Також було встановлено період сплати по кредиту з 1 по 25 число кожного місяця в розмірі щомісячного платежу 650,06 грн. Відповідач підтвердила, що Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Відповідач зобов'язання за вказаною угодою належним чином не виконує, її заборгованість за кредитом станом на 04.02.2015 року становить 16529 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 13.11.2014 року в розмірі 16529 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Озірська В.С. в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № PLRМR347692383, відповідно до якого відповідач отримала у кредит грошові кошти в сумі 22080,23 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та строком користування до 12.09.2015 року. 13.11.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 12990,89 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та строком користування 24 місяці. Відповідно до п. 2.1 вказаної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 650 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також других витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення кредиту повинна бути не пізніше 30.11.2016 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди визначено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше чим на 31 день по обов'язкам, строк яких наступив. Сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2479,37 грн. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за угодою, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.02.2015 року становить 16529 грн. та складається: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 12990,89 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 539,11 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 519,63 грн.; - штраф згідно п.2.2. генеральної Угоди - 2479,37 грн. Наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за угодою, який суд вважає належним доказом позовних вимог. Відповідач не надала суду доказів на спростування факту наявності заборгованості у вказаному розмірі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконала своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 13.11.2014 року в розмірі 16529 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved