Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 27938,01 грн. У позовній заяві зазначено, що 06.08.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №003-21501-060812, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № 26259906561728 та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 50 000,00 грн. На день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 15000,00 гривень, що передбачено п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.4 цього договору відповідач сплачує проценти за користування кредитною лінією на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня, виходячи з кількості днів за період нарахування. При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією. Моментом надання банком кредиту є день здійснення операції за допомогою карти або день утримання платежів (п.2.1 Договору). Станом на 08.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 27938,01 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7845,76 гривень, прострочене тіло кредиту - 7121,06 грн., заборгованості за відсотками - 12971,19 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту на вищевказану суму та судові витрати по справі, справу розглянути без участі представника. Вiдповiдач в судове засідання не зявився, згідно поштового повідомлення останній за місцем реєстрації не проживає, тому відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином і суд розглядає справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №003-21501-060812 від 06.08.2012 року (а.с.12-13) позивачем ПАТ «Дельта Банк» відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок № 26259906561728 та наданий кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 50 000,00 грн. На день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 15000,00 гривень строком на 364 календарних днів з продовженням після спливу на такий же строк без підписання додаткових угод (п.1.4 Договору). Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені кредитним договором, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконував і станом на 08.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 27938,01 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7845,76 гривень, простроченого тіла кредиту в сумі 7121,06 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12971,19 грн. Позивачем на підтвердження ціни позову надано належний розрахунок сум заборгованості (а.с.16) , який судом перевірено. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст. 1046 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконує зобовязання за договором, позов підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості, правильність розрахунку якої судом перевірено. Оскільки, відповідно до п.22 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» , чинного на дату звернення до суду з позовом, позивач був звільнений від сплати судового збору, тому витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень належить віднести на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved