Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 23.11.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір № 07/42/06-НВклн, відповідно до якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 44000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних та строком користування до повного виконання зобов'язання перед кредитором. Відповідач в свою чергу зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов'язки в повному обсязі. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, зокрема за вказаним кредитним договором. Оскільки [PERSON] зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, виникла заборгованість, яка станом на 21.08.2014 року становить 379623,70 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 07/42/06-НВклн від 23.11.2006 року в сумі 379623,70 грн. та судові витрати. Позивач ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без участі його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 23.11.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір № 07/42/06-НВклн, відповідно до якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 44000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних та строком користування до 22.11.2026 року. Пунктами 4.1.1, 4.3 вказаного договору визначено, що позичальник зобов»язується забезпечити повернення отриманих кредитів у такому порядку, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, забезпечити погашення отриманого кредиту щомісяця до 10 числа (включно) у розмірі 166,67 доларів США шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного /карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту, сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, начтупного за звітним, а також 22.11.2026 року або в день дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування грошових коштів зі свого поточного/карткового рахунку. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, зокрема за кредитним договором № 07/42/06-НВклн від 23.11.2006 року, укладеним з [PERSON] Вказане підтверджується копією договору № 07/42/06-НВклн від 23.11.2006 року за підписом відповідача, договором купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року та витягом з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідо до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» 26.06.2013 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 07/42/06-НВклн від 23.11.2006 року становить 27833,87 доларів США. Відповідно до курсу НБУ станом на 08.09.2014 року (день надходження позовної заяви до суду) 27833,87 доларів США еквівалентно 356830,21 грн. Відповідач не надала суду доказів на спростування факту наявності заборгованості у вказаному розмірі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконала своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 07/42/06-НВклн від 23.11.2006 року в сумі 356830,21 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3568,30 грн.

Outcome: partial