Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

ПАТ Банк Форум звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому з врахуванням уточнень просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року в сумі 33 038,78 доларів США та 17\~ 124,85 гривень нарахованої пені та штрафів, [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року в сумі 33 038,78 доларів США та 17\~ 124,85 гривень нарахованої пені та штрафів, [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року в сумі 33 038,78 доларів США та 17\~ 124,85 гривень нарахована пеня та штрафи, [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року в сумі 33 038,78 доларів США та 17\~ 124,85 гривень нарахована пеня та штрафи, [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року в сумі 33 038,78 доларів США та 17\~ 124,85 гривень нарахована пеня та штрафи на його користь. Відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до ПАТ Банк Форум про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору № 0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав з підстав у ньому викладених. Зустрічний позов не визнав посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідачів у судовому засіданні позов ПАТ Банк Форум не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зустрічний позов підтримав з підстав в ньому викладених. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами справи врегульовано нормами діючого ЦК України, кредитним договором та договорами поруки. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між ПАТ Банк Форум (який є правонаступником АКБ Форум) та [PERSON] був укладений кредитний договір №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 65 000 доларів США на придбання двокімнатної квартири, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 2/1 на умовах викладених у кредитному договорі. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши кошти відповідачу (а. с. 10-14,19) Зобовязання за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року були забезпечені договорами поруки № 07-700/08 від 29.07.2008 року, №07-701/08 від 29.07.2008 року, №07-702/08 від 29.07.2008 року, №07-703/08 від 29.07.2008 року укладеними між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15-18). Відповідно до п. 2.1. договорів поруки відповідачі зобовязуються в разі невиконання та/або порушення [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п. 2.2. договорів поруки поручителі зобовязуються відповідати перед позивачем своїми грошовими коштами та всім своїм майном. Відповідно до п. 2.3. договорів поруки позивач зобовязується письмово повідомити поручителів про невиконання [PERSON] своїх зобовязань. У відповідності до п. 3.1 договорів поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та договорам поруки [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитом має право вимагати виконання обовязку від усіх боржників разом, а солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їх обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Зважаючи на невиконання [PERSON] умов кредитного договору та регулярне порушення строків виплат кредиту та процентів за кредитом, позивач надіслав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобовязань. Таким чином позивач належним чином повідомив поручителів про порушення основного зобовязання. (а.с. 20,21). Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як поручителі відповідача [PERSON] відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору поруки, несуть відповідальність по виконанню зобовязань за Кредитним договором, як солідарні боржники, ст. 543 Цивільного кодексу України надає право Кредитору (Стягувачу) вимагати виконання договірних зобовязань частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором у частині повернення суми кредиту та щомісячної сплати відсотків за використання кредитом не виконав, у звязку з чим станом на 10 березня 2015 року виникла заборгованість у сумі 33 038,78 дол. США, що за курсом НБУ становить 718\~ 121,34 гривень, яка складається з: поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 30\~ 637,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 665\~ 918,03 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 2086,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 45\~ 359,17 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 314,88 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 6\~ 844,14 гривень та 17 124,85 гривень, з яких 12\~ 124,85 гривень сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами та 5000 гривень штраф за порушення умов п. 3.3 7 кредитного договору. Дані обставини підтверджуються наданим розрахунком заборгованості (а.с. 65,66). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до умов укладеного між сторонами справи кредитного договору позичальник зобовязується належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання зобовязань за цим договором. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачі свої зобовязання за кредитним договором та відповідними договорами поруки не виконали, суд вважає необхідним, первісний позов задовольнити, стягнувши з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0213/08/03-ENfvW від 29.07.2008 року станом на 10 березня 2015 року у сумі 33038,78 дол. США, що за курсом НБУ становить 718\~ 121,34 гривень, яка складається з: поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 30\~ 637,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 665\~ 918,03 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 2086,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 45\~ 359,17 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 314,88 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 6\~ 844,14 гривень та 17 124,85 гривень, з яких 12\~ 124,85 гривень сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами та 5000 гривень штраф за порушення умов п. 3.3 7 кредитного договору - задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Вирішуючи вимоги позивача [PERSON] за зустрічним позовом, суд приходить до наступного. За умовами вказаного кредитного договору відповідач надав кредит позивачу шляхом й у межах суми, визначеної у договорі, що не оспорюється сторонами справи. Прийнявши грошові кошти, позивач погодився з умовами даного договору та здійснював платежі відповідно до умов договору. За кредитним договором відповідно до ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отримуючи кредит в іноземній валюті позивач не предявляв до відповідача вимог щодо зміни умов кредитування, порядку та строків сплати кредиту чи недійсності укладення кредитного договору. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України. Згідно частини 1 ст. 215 та ст. 217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 6 ст. 203 ЦК України, як вбачається з матеріалів справи при укладенні та підписанні договору вимоги законодавства було додержано і виконано. У спірній угоді передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в сумі та згідно з графіком погашення, в якому чітко зазначена сума та валюта погашення кредиту. Крім того, судом встановлено, що при підписанні кредитного договору, позивачеві було відомо яку суму та у якій валюті він повинен був внести щомісяця. Отже при підписанні договору 29 липня 2008 року позивач усвідомлював наслідки укладення договору. Згідно з статтею 192 ЦК України до грошових коштів платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці гривні, віднесено також іноземну валюту. Відповідно до ч. 2, ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом. Отже, у кредит можуть бути надані згідно вимог Цивільного кодексу України грошові кошти як в національній одиниці гривні, так і в іноземній валюті, що виступатиме предметом зобовязання. Нормативно-правовим актом, який встановлює режим здійснення валютних операцій на території України є Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання та валютного контролю № 15-93 від 19.02.1993 року. Відповідно до ст.1 даного Декрету під валютними операціями розуміють, зокрема, операції пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Таким чином, норми Декрету відокремлюють операції, пов'язані з використанням валютних цінностей як засобу платежу та операції з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Статтею 5 Декрету встановлено, що [PERSON] України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Згідно з ч. 4 ст. 5 вищевказаного Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальні ліцензії потребують відповідно до вказаної статті, зокрема, такі операції: - надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Диспозиція норми п. в ч. 4 ст. 5 Декрету Про систему валютного регулювання та валютного контролю передбачає спеціальну умову, за якої валютна операція вимагатиме отримання індивідуальної ліцензії, а саме якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені межі. Відповідно до чинного законодавства України межі таких термінів та сум не встановлені. Тому у випадку, коли в період дії режиму валютного регулювання діючим законодавством буде встановлено межі за термінами й сумами таких кредитів, лише після набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом вказані операції вимагатимуть індивідуальної ліцензії. Відповідно до листа [PERSON] Банку України № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 р. вимог або яких-то обмежень щодо граничного розміру сум і строків повернення кредитів в іноземній валюті, залучених або наданих резидентами України, чинним законодавством не встановлене, тобто на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. В силу викладеного, здійснення резидентами операцій з одержання кредитів в іноземній валюті не вимагає індивідуальної ліцензії [PERSON] баку України. Вказаний лист не є нормативно-правовим актом, але на підставі нього належить встановити відповідні юридичні факти по відсутність регулювання законодавством України питання меж здійснення кредитування в іноземній валюті за строками та за сумами. Відповідно до ст.19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Отже, здійснювані на даний час банком операції з надання кредитів в іноземній валюті у будь-яких сумах та на будь-який строк відповідно до п. в ч. 4, ст. 5 Декрету не вимагають отримання індивідуальної ліцензії [PERSON] банку. Погашення клієнтом банку кредитного зобовязання в іноземній валюті не вимагає отримання ним чи іншим учасником операції індивідуальної ліцензії [PERSON] банку з огляду на те, що така операція не є тією операцією, що передбачає використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Оскільки у даному випадку відбувається погашення саме грошового зобовязання, предметом яких є валютні цінності, надані в кредит. Погашення зобовязань предметом яких є валютні цінності, як наводилось вище положеннями Декрету, відрізняються вимогами вказаного нормативно-правового акту від операцій повязаних з використанням іноземної валюти як засобу платежу, тому відсутність у ч. 4, ст. 5 Декрету вимог щодо ліцензування [PERSON] Банком операцій з погашення зобовязань, предметом яких є валютні цінності, включаючи підстави вимагати індивідуальної ліцензії [PERSON] банку для погашення кредиту виданого в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 47 цього закону надає дозвіл [PERSON] банк України. Згідно з п. 2.3 глави 2 Положення про порядок видачі банкам банківський ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління [PERSON] Банку України № 275 від 17 липня 2001 р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу [PERSON] банку, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України. Дозволи на право здійснення операцій з валютними цінностями та додатками, що діють на даний момент, видано ПАТ Форум за номером №62-1 від 03 грудня 2001 року, 62-3 від 03 грудня 2001 року, 62-5 від 30 квітня 2010 року. З моменту укладення договору, [PERSON] виконував всі його умови. Таким чином, прийняв на себе всі зобов'язання та виконував їх. Позивачем за зустрічним позовом визнано всі умови договору, так як ніяких вимог до банку чи яких-небудь пропозицій змінити умови договору в будь-якій частині не надходило. Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, підстав для задоволення зустрічного позову не вбачається у звязку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Судові витрати у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України покладаються на сторону проти якої постановлено рішення пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved