Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі-Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 22.07.2010 року, посилаючись на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На обґрунтування позову вказано, що позивач надав кредит згідно з умовами договору, а відповідач не виконав свої зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 18.03.2018 заборгував Банку 14405,33 грн. Також позивач просив стягнути понесені судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33). Ухвалою від 06 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Згідно копії паспорта [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON]: вул. Гірна, буд.35, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область. [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання 01.02.2012 (а.с.25). З Великобурлуцької селищної ради Харківської області надійшла довідка, що [PERSON] станом на 05.04.2018 зареєстрованим на території селищної ради не значиться. Відповідач, який відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, не подав відзив та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~На підставі наданих позивачем доказів суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Відповідно до заяви [PERSON] виявив бажання отримати кредитну картку, зобовязався виконувати вимоги правил надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.10-24). \~ \~ \~ \~Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач не виконав зобовязання за кредитним договором і станом на 18.03.2018 року його заборгованість перед Банком становить 14405,33 грн., з яких: заборгованість за кредитом 55,07 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 126,52 грн.; заборгованість за пенею 13061,58 грн.; заборгованість по штрафам відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 662,16 грн.(процентна складова) (а.с. 6-7). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У відповідності до вимог ч.6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61\~Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу: у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 662 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином,\~загальна сума\~заборгованості за\~кредитним договором\~від 22\~липня 2010\~року,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача,\~складає 13\~243\~грн.\~17\~коп. \~ \~ \~ \~На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту і позов підлягає частковому задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобовязанням. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: partial