Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Падалка Оксана Вікторівна, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «Приват Банк», у грудні 2014 року, з урахуванням збільшення позовних вимог, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNGLA80000139972 від 04 вересня 2008 року в загальній сумі 11267,48 доларів США, що за курсом 12,95 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2014 року складає 145913,87 грн. та 250 грн у рахунок погаження фіксованої частини штрафу. Позов обгрунтовується наступним. Згідно вказаного вище договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 5593,64 доларів США, строком до 03 вересня 2013 року, а остання зобов'язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку встановлених кредитним договором. У порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї, за період з 10.06.2010 року по 21.10.2014 року виникла заборгованість в розмірі 11267,48 доларів США, яка складається з: 1205,34 доларів США - заборгованість по процентам; 1275,28 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8250,32 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 536,54 доларів США - штраф (процента складова) та 250 - штраф (фіксована частина). /а.с.2-4, 62-63/ У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, виклала факти зазначені у позові, просила задовольнити остаточно визначені у суді позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11267,48 доларів США, яка складається з: 1205,34 доларів США - заборгованість по процентам; 1275,28 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8250,32 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 536,54 доларів США - штраф (процента складова) та 250 - штраф (фіксована частина). Представник відповідача у судовому засіданні позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнав, просив відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки сплинув строк дії кредитного договору та позовної давності, дія договору припинена, а його довіритель на даний час сплачує заборгованість за попереднім рішенням суду, а тому нарахування позивачем процентів, комісії, пені та штрафних санкцій є неправомірними. Крім того просив врахувати, що нарахована відповідачу пеня є занадто великою, вона врази перевищує реальні збитки, а тому з врахуванням матеріального становища [PERSON] розмір пені повинен бути зменшений. Заслухавши пояснення сторін, суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 04.09.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту №CNGLA80000139972, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 5593,64 доларів США, з метою придбання автомобілю, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту з кінцевим терміном повернення 03.09.2013 р., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у період з 01 по 05 число кожного місяця. Щомісячно заборгованість сплачується позичальником у розмірі 173,04 доларів США. Відповідальність за порушення зобов'язань із погашення кредиту та процентів, передбачена розділом 13 кредитного договору. У випадку порушення позичальником зобов'язань щодо сплати винагород, процентів або повернення основної суми кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі передбаченому у п.13.2-13.3 договору (0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні) за кожен день прострочки. При порушенні позичальником будь якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5 % від суми невиконаного зобов'язання (п.13,9 договору). Нарахування неустойки здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною. Сплата неустойки здійснюється в гривнях, а у випадку коли кредит видається у іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років. /а.с.11-21/ Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З копії заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18.11.2010 року вбачається, що з [PERSON] на користь позивача стягнуто 7149,24 доларів США та 250 грн заборгованості, яка виникла по кредитному договору №№CNGLA80000139972 від 04.09.2008 року. Згідно описової частини рішення суду вказана вище заборгованість по договору визначалась на 31 березня 2010 року і складалась з 5219,54 доларів США - заборгованість по кредиту, 772,44 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 335,60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 481,22 доларів США - пені за прострочення платежу та штрафи 340,44 доларів США - процентна складова, 250 грн - фіксована частина. /а.с.22-23/ Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Сторонами в судовому процесі не заперечувалась та обставина, що вказане вище рішення суду не виконане у повному обсязі. Зважаючи на це, [PERSON] не були виконані усі зобов'язання за договором, а отже вона зобов'язана була сплачувати банку відповідні платежі по договору за весь час користування кредитом. За приписами ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом звертається увага відповідача, що згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У свою чергу з остаточного розрахунку заборгованості по кредитному договору [PERSON] вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, за період з 10.06.2010 р. по 21.10.2014 р., складає усього 11267,48 доларів США, з яких: 1275,28 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8250,32 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 536,54 доларів США - штраф (процента складова) та 250 - штраф (фіксована частина). /а.с.5-9, 68-72/ Отже, є необґрунтованою позиція представника відповідача, що дія кредитного договору є припиненою, оскільки як встановлено у судовому засіданні [PERSON] остаточно не виконала зобов'язання. Безпідставною є позиція сторони відповідача і у тій частині, що сплинув строк позовної давності, зважаючи на те, що строк дії кредитного договору був встановлений з 04 вересня 2008 року по 03 вересня 2013 року, при цьому сторони у договорі визначили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років, що не суперечить положенням ст.259 ЦК України. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань. Як суд зазначав вище неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Наданий стороною позивача розрахунок свідчить, що відповідач [PERSON] порушила взяті на себе договірні зобов'язання і має заборгованість. Положеннями кредитного договору визначені підстави та розмір неустойки, яка нараховується у випадку порушення зобов'язання позичальником. Нарахування неустойки за цим договором здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане позичальником. Сплата неустойки здійснюється в гривнях. У випадку видачі кредиту в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати, пункт 13.10 договору. /а.с.11-19/ Таким чином сторони письмово визначили вид забезпечення виконання зобов'язання - неустойкою, тобто пенею та штрафом, цей вид забезпечення прописано в договорі і [PERSON] погодилась на такі умови, поставивши 04.09.08 р. свій підпис у договорі. У свою чергу суд звертає на увагу, що згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Ураховуючи, що сума пені у даному спорі становить 8250,32 доларів США, що значно і у рази перевищує розмір шкоди (2480,62 доларів США), то суд вважає за необхідне і можливе зменшити розмір пені до розміру збитків і стягнути з відповідача 2480,62 доларів США, що не суперечить вищезазначеній правовій нормі. Крім того, сторона позивача позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафу в іноземній валюті висунула з порушенням норм цивільного права, зокрема ст.ст.524, 533 ЦК України і положень п.13.10 розділу 13 укладеного кредитного договору. Отже, розмір штрафу повинен бути нарахований і сплачений в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, станом на 21.10.2014 р., і становитиме 6948,19 грн. (12,95 грн за 1 USD). Підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 4961,24 доларів США та 7198,19 грн, з яких 1205,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1275,28 доларів США - заборгованість по комісії; 2480,62 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання; 250 грн - штраф (фіксована частина); 6948,19 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, як того вимагає ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial