Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Направленою заявою позивач просить визначити йому додатковий строк у один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений ним з поважних причин, а саме у зв`язку з юридичною необізнаністю та тим, що вважав себе таким, що автоматично прийняв спадщину. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача подав заяву, якою просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 9.04.2011 [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Факт рідства з позивачем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 10). В серпні 2011 року позивач звернувся до нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Павленка П.П. з відповідними документами для прийняття спадщини, однак останній повідомив позивачу, що він, як спадкоємець першої черги, фактично прийняв спадщину і може в будь-який час отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивач, будучи юридично необізнаним, був впевнений у тому, що спадщину прийняв. Постановою нотаріуса від 29.01.2019 року №28/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для її прийняття (а.с. 14). Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України оставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає йому прийняти у спадщину спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 768, 40 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов`язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved