Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

ПАТ АБ „Укргазбанк в особі Сумської обласної дирекції АБ Укргазбанк звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 263/08-ЕКФ від 27 травня 2008 року в сумі 3120,48 доларів США та 81621 грн. 66 коп., мотивуючи тим, що 27 травня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 263/08-ЕКФ про надання останній на строк до 26 травня 2010 року кредиту в сумі 4000 доларів США, згідно якого відповідачка зобовязалася в рахунок погашення кредиту сплачувати щомісяця з 1-го по 10-е число по 166,67 доларів США, також сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з 24% річних. П.3.1.10 договору було встановлено, що на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1, збільшеної на 5%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Також п.5.3 договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом була передбачена сплата пені в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення прострочки до повного погашення заборгованості. З метою забезпечення виконання умов договору 27 травня 2008 року між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки відповідно № 266/08-ПФО та №267/08-ПФО, згідно яких останні зобовязалися нести солідарну відповідальність з позичальником [PERSON] за порушення виконання зобовязання за кредитним договором. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року з відповідачів була стягнута заборгованість за кредитом та процентами в сумі 3434,49 доларів США та 2215,64 грн. пені. За період з 30 вересня 2009 року по 1 червня 2015 року заборгованість за процентами склала 3120,48 доларів США та 81621,66 грн. пені, які і просять стягнути з відповідачів. Також просять стягнути з них судові витрати. Представник позивача: ПАТ АБ „Укргазбанк в особі Сумської обласної дирекції АБ Укргазбанк в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі (а.с.96). Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечують, пояснили, що позивач так і не надав детального розрахунку заборгованості, первинних банківських документів на підтвердження існування саме такої заборгованості для проведення перевірки розрахунку, не надав виписок з аналітичного рахунку. Коли виникає заборгованість, банк переводить кредити на небалансові рахунки, тоді він не платить податки, але в такому разі він не має права нараховувати проценти, тому позивач не надав детального розрахунку заборгованості та банківських виписок на її підтвердження. Крім того, просять застосувати позовну давність, оскільки з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором пройшло майже шість років, строк дії кредитного договору закінчився, боргові зобов»язання виконані в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився , надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує. Він як поручитель за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року через відділ ДВС повністю розрахувався з позивачем за отриманий [PERSON] кредит та відсотки за користування кредитом. Щодо нової заборгованості вважає, що позивачем пропущений трирічний строк для звернення з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла після вирішення питання боргу в жовтні 2009 року. В зв»язку з чим відповідно до ст.267 ЦК України просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову (а.с.68). Відповідач [PERSON] також не зявився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений у встановленому порядку (а.с.49-52), про причини неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч.1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. З кредитного договору №263/08-РБФ, укладеного 27 травня 2008 року між ВАТ АБ Укргазбанк та [PERSON], вбачається, що банк надав останній кредит зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 24% річних, в сумі 4000 доларів США на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2010 року (п.1.1), а [PERSON] зобовязалася здійснювати повернення кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з липня 2008 року, в розмірі не менше 1/24 від суми отриманого кредиту, що становить 166,67 доларів США (п.3.3.3.), щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1 цього договору, а в разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом - виходячи з цієї процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору (процентної ставки, зазначеної в п.1.1, збільшеної на 5%), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п.3.3.4,5.3). Строк позовної давності за цим договором встановлений сторонами в три роки, в т.ч. вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору (а.с.5.8). В п.2.1 вказано, що в забезпечення зобовязань за дійсним договором банком прийнято поруки фізичних осіб згідно з умовами договорів поруки № 266/08-ПФО та № 267/08-ПФО від 27 травня 2008 року, укладених банком з поручителями [PERSON] та [PERSON] Вказані договори є невідємною частиною дійсного договору (а.с.4-6). Згідно договорів поруки №266/08-ПФО та № 267/08-ПФО, укладених 27 травня 2008 року між ВАТ АБ Укргазбанк, [PERSON] та відповідно [PERSON] та [PERSON], останні поручилися перед банком за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору від 27 травня 2008 року № 263/08-ЕКФ, на підставі яких позичальнику наданий кредит в розмірі 4000 доларів США. Поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору та відповідають за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник- за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань- в повному обсязі (а.с.8-11). Із статуту ПАТ АБ Укргазбанк видно, що даний банк є правонаступником ВАТ АБ Укргазбанк (а.с.95). Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року з відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ АБ Укргазбанк стягнуто 3116,13 доларів США заборгованості по кредиту, з яких 1616,18 доларів США прострочена заборгованість, 318,36 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках, з яких 252,74 доларів США прострочена заборгованість , загалом 3434,49 доларів США заборгованості за кредитним договором та 2215,64 грн. пені за прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту (а.с.12). В судовому засіданні було встановлено, що вищевказана заборгованість виникла станом на 29 вересня 2009 року (а.с.94). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні було встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Конотопського мівськрайонного управління юстиції від 22 липня 2015 року у зв»язку зі сплатою в повному обсязі боргу та пені закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2043/09, виданного 2 грудня 2009 року Конотопським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] в солідарному порядку 3116,13 доларів США заборгованості по кредиту, з яких 1616,18 доларів США прострочена заборгованість, 318,36 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках, з яких 252,74 доларів США прострочена заборгованість , загалом 3434,49 доларів США заборгованості за кредитним договором та 2215,64 грн. пені за прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту (а.с.57,58). При цьому ч.1,2 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач своїх обов»язків щодо надання доказів на підставу своїх вимог не виконав. Так, ухвалою суду від 26 червня 2015 року явка представника позивача була визнана обов»язковою для надання особистих пояснень. Однак представник позивача після того, як в судовому засіданні 29 вересня 2015 року не міг надати пояснення щодо заданих йому запитань, у зв»язку з чим була оголошена перерва для з»ясування обставин щодо нарахування заборгованості та надання детального розрахунку з підтверджуючими документами, перестав з»являтися в судові засідання. Також позивачем так і не був наданий детальний розрахунок заборгованості з підтвердженням банківськими виписками, які суд неодноразово зобов»язував надати. Позивач так і не надав доказів щодо вірності розрахунку заборгованості за процентами та пені, його відповідності існуючій заборгованості за кредитом, доказів щодо якої взагалі не було надано. У зв»язку з цим суд також не міг надати належну оцінку та перевірити розрахунок позивача. При цьому надані позивачем розрахунки не узгоджуються між собою. Так, сума прострочки за відсотками не співвідноситься з розміром заборгованості за процентами за ті ж самі періоди, а розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту взагалі нічим не обґрунтовується, оскільки, починаючи з травня 2010 року, сума заборгованості за кредитом взагалі в розрахунку не вказана. Тому, виходячи з положень ч.4 ст.60 ЦПК України, згідно яких доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не враховує надані позивачем розрахунки як докази у справі, враховуючи також, що судом неодноразово пропонувалось позивачеві надати належні докази, що повинні бути підтверджені певними засобами, у зв»язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався, але такі докази так і не були надані. Крім того, як вже відмічалось раніше, мало місце дострокове стягнення кредитної заборгованості за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року, тому строк дії договору закінчився, між сторонами залишились лише невиконані зобов»язальні правовідносини. І хоча відповідно до п.5.8 кредитного договору строк позовної давності встановлений сторонами в три роки, що стосується і пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, однак позивачем пропущений строк звернення до суду, на що вказують відповідачі [PERSON] та [PERSON], які і просять застосувати позовну давність, оскільки вищевказаним рішенням суду була достроково стягнута заборгованість за кредитним договором, з даним позовом банк звернувся до суду лише 11 червня 2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed