Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], у якому просив: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України. малолітнього [PERSON], [INFO], передати органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Представники Органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську, КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» та Прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його повністю, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач у судовому засіданні позов визнала в частині вимог про стягнення з неї аліментів та в частині передання малолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки і піклування для його подальшого влаштування. В частині вимог про позбавлення її батьківських прав проти позову заперечувала з посиланням на те, що не могла виконувати батьківські обов'язки протягом останнього часу з об'єктивних причин; одночасно повідомила, що особливої любові до сина не відчуває. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13.04.2010р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 03. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Водночас, малолітній [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні-службі у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах з огляду на наступне. Батько дитини, [PERSON], позбавлений батьківських прав рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2014р. Під час проведення рейду «Діти вулиці» у серпні 2014 року малолітнього [PERSON] виявлено як безпритульного, про що складено відповідний акт від 22.08.2014р. та направлено дитину до КЗСЗ ЦСПРД «Барвінок». 03.10.2014р. малолітній [PERSON] переведений до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де він перебуває по теперішній час. Мати дитини, [PERSON], була поінформована про місцезнаходження дитини, проте із заявою про повернення сина не зверталась. Згідно з довідкою КЗСЗ «Центр соціальної реабілітації дітей» від 08.04.2015р. № 01-23/73 за час перебування в дитячому закладі [PERSON], мати відвідала дитину лише двічі, 04.12.2015р. та 20.01.2015р., матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, про стан здоров'я сина не цікавилась, подарунків на свята не передавала, речами особистого вжитку та шкільним приладдям дитину не забезпечувала. Відповідно до Акту виходу у сім'ю дитини, складеного спеціалістами Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради 2, 3 березня 2015 року, [PERSON] не допустила вказаних осіб до оселі та повідомила, що на даний час не планує забирати малолітнього [PERSON] з дитячого закладу. Як вбачається з постанов Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.10.2013р., 24.09.2014р., [PERSON] неодноразово притягувалось до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАп у зв'язку з ухиленням від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Крім того, судом встановлено, що у дитячому закладі малолітнього [PERSON] регулярно відвідують його бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], що підтверджується довідкою з КЗСЗ «Центр соціальної реабілітації дітей» від 08.04.2015р. №01-23/73, а також показаннями [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні як свідок. Під час допиту [PERSON] пояснила, що її онук [PERSON] протягом певного часу проживав у неї, оскільки до нього погано ставились у сім'ї його матері [PERSON] У цей час бабуся самостійно забезпечувала його усім необхідним для життя та навчання у школі, поведінка хлопця адекватна для його віку, протягом проживання разом з нею дитина з дому не втікала. За обставин, що склались, вона не заперечує проти призначення її опікуном над [PERSON] у випадку позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України судом також з'ясовувалась думка [PERSON], який пояснив, що втікав з дому під час спільного проживання з матір'ю [PERSON], оскільки остання регулярно вживала алкогольні напої, била його, їсти готувала не регулярно, з урахуванням чого він час від часу голодував, а тому повертатись до матері не хоче. У висновку від 14.04.2015р. №1/14-89 Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2014р. відповідач уже позбавлялась батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] з мотивів ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, проте рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015р. таке рішення було скасоване з постановленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині. Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на скасування рішення суду про позбавлення її батьківських прав, відповідач свого ставлення до малолітнього [PERSON] не змінила, батьківські обов'язки щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не виконує, натомість у судовому засіданні не заперечувала проти передачі дитини її бабусі [PERSON], а також органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Зважаючи на викладені обставин, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ЦПК України є підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно нього. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що малолітній [PERSON] проживав певний час у бабусі [PERSON] внаслідок поганого ставлення до нього її співмешканця та батька (дідуся дитини), на відсутність часу відвідувати сина у дитячому закладі внаслідок її лікування протягом лютого 2015 року, необхідності працювати та доглядати хворого батька, оскільки наведені аргументи не свідчать про об'єктивну неможливість виконання батьківських обов'язків та не можуть слугувати підставою для звільнення від їх виконання. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в частині вимог про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову також у цій частині.

Outcome: approved