Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суд з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.20007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2503/1007/88-026, за умовами якого Банк надав позичальнику 50 000 доларів США зі сплатою 11,9% за користування кредитом строком по 10.10.2017 року. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. За вказаними договорами відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 2501007/88-026 від 17.10.2007 року. Станом на 10.09.2014 року заборгованість за кредитом становить 38 322,72 доларів США, що еквівалентно 496 347,97 гривень, заборгованість за відсотками - 534,15 доларів США (6 918,20 гривень), пеня - 73,06 доларів США (946,26 гривень). Зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору № 2503/1007/88-026-Р-1 від 29.07.2010 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно з відповідачів. Представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив справу розглядати у його відсутності, подавши письмову заяву. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти позову відсутністю у позивача права вимоги та будь-яких угод між позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась , будучи, відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.26). 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.27-34). Встановлено, що 17.10.20007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2503/1007/88-026, за умовами якого Банк надав позичальнику 50 000 доларів США зі сплатою 11,9% за користування кредитом строком по 10.10.2017 року (а.с.5-8). До кредитного договору вносились зміни та доповнення згідно Договорів від 25.05.2007 року, 29.07.2010 року (а.с.9, 10, 11, 14, 19). На підставі Договору від 29.07.2010 року внесено зміни та доповнення до кредитного договору стосовно зокрема процентної ставки, розмір якої визначено 13,53% на період з 10.05.2012 року по 10.10.2023 року (а.с.9). Також відповідно до змісту Договору від 29.07.2010 року про внесення змін і доповнень № 3 до кредитного договору сторони домовились вважати кошти. Надані Позичальнику у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, кредитом у розмірі 36 239 доларів США, та процентною ставкою у розмірі 11,9% річних (а.с.14-18). 21.10.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 про встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,53% річних (а.с.23). Станом на 10.09.2014 року заборгованість за кредитом становить 38 322,72 доларів США, що еквівалентно 496 347,97 гривень, заборгованість за відсотками - 534,15 доларів США (6 918,20 гривень), пеня - 73,06 доларів США (946,26 гривень) (а.с.35). Зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору № 2503/1007/88-026-Р-1 від 29.07.2010 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк по 10.10.2017 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, за кредитним договором останній платіж здійснено 28.08.2014 року. З вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та з вимогою про дострокове повернення кредиту банк звернувся до суду 06.10.2014 року. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Банком 22.09.2014 року направляла вимога позичальнику та поручителю про дострокове повернення кредиту за наявної станом на 10.09.2014 року заборгованості на кредитним договором. За вищенаведених та встановлених судом обставин вимоги позивача являються обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. Враховуючи наведене, ст.ст. 252-258, 261, 509, 526, 527, 530, 533, 536, 549, 551, 559, 610, 611, 612, 614, 616, 625, 626, 629, 632, 1048, 1049, 1050, 1051, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved