Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В належному їй будинку також зареєстровані відповідачі, які з 2015 року в ньому не проживають. Вона пропонувала відповідачам добровільно знятись з реєстрації за її адресою, проте вони відмовились. Наявність реєстрації відповідачів створює ї проблеми з користуванням будинком, оскільки вона не в змозі оформити субсидію. Крім того у поданій позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачі про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили, відзив на позов у встановлений судом строк не надавали, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідачів за наявними у ній матеріалами. Третя особа надала клопотання, в якій ВЦА просила розглядати справи за відсутності їхнього представника, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.01.2007 підтверджується, що за його умовами [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний договір того ж дня внесено до Державного реєстру правочинів, а також 07 лютого 2007 року за позивачем у БТІ зареєстроване право власності на зазначений будинок, про що свідчить відповідний витяг № 13483462. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.02.2019 № 224, виданої ВЦА, йдеться, що у будинку позивача крім неї зареєстрований її чоловік - [PERSON] , а також відповідачі, які родичами власнику не є. У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування її житловим приміщенням, в тому числі неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , 2002 р. народження, батьками яких є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на те, що останні з 2015 року проживають в іншому місці та створюють їй перешкоди у користуванні власністю, зокрема, вона не в змозі оформити субсидію на користування житлово-побутовими послугами. Відповідачі своїх заперечень проти позову, як й доказів зворотного, не надали. За таких обставин, виходячи з наведених вище норм закону суд вважає, що створені відповідачами позивачу перешкоди підлягають усуненню, які вона має право вимагати усунути в будь-який час та будь-яким шляхом на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Такий висновок цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16 зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, встановивши, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та їй відповідачами створюються перешкоди у користуванні цим будинком, які добровільно їх усувати відмовляються, суд вважає вимогу позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням, обґрунтованою. На підставі наведеного,

Outcome: approved