Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3379,06 гривні. У позовній заяві зазначено, що 01.12.2012 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, укладено кредитну угоду №001-21021-011212, згідно якої банком відкрито відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті (п.2.1 частини 2 Договору), та встановлено ліміт кредитної ліній у розмірі 3000,00 гривень (п.2.3 частини 2 Договору), строк ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні (п.2.4 частини 2 Договору). Моментом укладення договору є дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою (п.2.1 Частини 3 Договору). Банк виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок, та останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконує. Станом на 21.07.2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 3379,06 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2160,51 гривень, заборгованості за прострочене тіло кредиту - 496,63 грн., та заборгованості за відсотками - 721,92 грн. Тому позивач просить з відповідача стягнути заборгованість по кредиту на вищевказану суму та судові витрати по справі та справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, з поштового відділення повернулося поштове повідомлення з судовою повісткою з відміткою «За вказаною адресою не проживає». Відповідно до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитної угоди №001-21021-011212 від 01.12.2012 року ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті (п.2.1 частини 2 Договору) зі встановленим лімітом кредитної ліній у розмірі 3000,00 гривень (п.2.3 частини 2 Договору) строком ліміту кредитної лінії на 364 календарних дні (п.2.4 частини 2 Договору). Відповідач зобов'язувався щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені кредитним договором, але взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував і станом на 21.07.2014р. утворилась заборгованість по кредиту, що становить 3379,06 гривень, яка складається з: 2160,51 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 496,63 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 721,92 грн. - заборгованісті за відсотками. Позивачем на підтвердження ціни позову надано належний розрахунок сум заборгованості, який судом перевірено. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст. 1046 - 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконав зобов'язання за договором, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості, правильність розрахунку якої судом перевірено, та судові витрати у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved