Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Представник позивача в судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив направив до суду заяву в якій пояснив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу заочно у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, у зв'язку з чим судом 06 листопада 2014 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. [PERSON] являється матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). З довідки виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Одеської області від 08 лютого 2014 року №123/04.127, вбачається, що відомості про батька до актового запису про народження на [PERSON], внесені за заявою матері. Згідно листа Іванівської центральної районної лікарні від 28 січня 2014 року вбачається, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини (а.с.28). З довідок виданих комунальною установою «Міський спеціалізований будинок дитини №1» №598 від 23 липня 2014 року, №862 від 04 листопада 2014 року вбачається, що за час перебування малолітньої [PERSON] в притулку, в період з 27 лютого 2014 року по 04 листопада 2014 року ніхто з родичів дитину не відвідував (а.с.6, 27). З висновку служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації в Одеській області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] від 19 вересня 2014 року № 555/В, вбачається, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини повністю відповідають інтересам дитини (а.с.8). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 серпня 2014 року вбачається, що відповідач не має усі необхідні умови для створення сприятливих умов для проживання та розвитку дитини. Відповідно до характеристики за місцем проживання відповідач характеризується негативно (а.с.13). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З ч.2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги пояснення сторін, письмові докази, відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав даних осіб. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається в незабезпечені її харчуванням, медичним доглядом та не може забезпечити стабільні й гармонійні умови для життя дитини. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Вирішуючи справу

Outcome: approved