Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (попередня назва Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ) (далі Відділ ДВС), про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SME0001846/4 на суму 32\~800 гривень. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № SME0001846/4 автомобіля ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № кузову Y6D21099050012675. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2011 позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, внаслідок чого з відповідача стягнуто 81\~870,10 гривень. Постановою Відділу ДВС від 09.12.2010 та постановою Відділу ДВС від 29.07.2011 було накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчих проваджень № 23167186 та № 27811128 відповідно, що перешкоджає позивачеві здійснити реалізацію заставного майна, чим порушуються права позивача як заставодержателя. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закон України «Про заставу» позивач просив звільнити з-під вищевказаних арештів вищезазначений транспортний засіб, накладеного вказаною постановою Відділу ДВС (арк. справи 14). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причину неявки не повідомив. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Представник відповідача-2 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, які отримані уповноваженим представником банку, причину неявки не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача-2 не надавав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, які отримані уповноваженим представником Відділу ДВС, причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № SME0001846, за яким [PERSON] отримав кредит у сумі 32\~800 грн. строком користування 36 календарних місяців під 23% річних із цільовим призначенням задоволення споживчих потреб (арк. справи 78). 03.07.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № SME0001846/4, предметом застави є автомобіль ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], № кузову Y6D21099050012675, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС № 417843, виданого Запорізьким МРЕВ № 1 ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 29.03.2005. Пунктом 3.3 договору застави передбачено, що за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 30 300 гривень (арк. справи 913). Застава зареєстрована 04.07.2007 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним Витягом з цього Реєстру № 13296203 від 04.07.2007 (арк. справи 1516). Обтяжувачем майна зазначений ПАТ «Альфа-Банк», терміни дії до 04.07.2012. 06.06.2012 до вказаного Реєстру було внесено зміни про обтяження в частині терміну дії до 06.06.2017 (арк. справи 17). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2011 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Гавікор» про стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого з вказаних осіб солідарно стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16\~461,73 грн., за процентами 4\~579,55 грн., за пенею 60\~828,82 грн. (арк. справи 2629). Згідно з наявною в матеріалах справи копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.12.2010 ВП № 23167186, винесеної державним виконавцем Відділу ДВС [PERSON], на виконання до Відділу ДВС надійшла ухвала № 2-3399 від 02.08.2010 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], внаслідок чого державний виконавець наклав арешт на все належне [PERSON] майно у межах суми стягнення 39\~566,61 грн. та заборонив здійснювати його відчуження (арк. справи 3031). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2010 ВП № 23167186 випливає, що державним виконавцем Відділу ДВС було відкрито вищезазначене виконавче провадження на підставі ухвали № 2-3399 від 04.08.2010, виданої Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, стягувачем за виконавчим провадженням є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а боржником [PERSON] (арк. справи 3233). Відомості про зазначене обтяження (арешт та заборону відчуження) були внесені до бази МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 14.12.2010 за вх. № 9583 (арк. справи 34). Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з вимогами статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до частин першої та шостої статті 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як передбачено частиною третьою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Як встановлено судом, заставне майно автомобіль, на який накладено арешт, на даний час належить відповідачу [PERSON], а заставодержателем є позивач ПАТ «Альфа-Банк». Арешт, накладений державним виконавцем на майно, заставодержателем якого є позивач, перешкоджає йому в реалізації його права на задоволення вимог кредитора шляхом продажу переданого йому заставного майна. Таким чином, оскільки право застави виникло 04.07.2007, тобто до прийняття Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області відповідної ухвали та накладення Відділом ДВС арешту в межах виконавчого провадження, суд дійшов висновку що вимоги позивача як заставодержателя в частині звільнення з-під арешту заставного майна та заборони на його відчуження, накладеного постановою Відділу ДВС від 09.12.2010 ВП № 23167186 є законними та обґрунтованими. В іншій частині позовних вимог, а саме звільнення вказаного автомобіля з-під арешту, накладеного постановою Відділу ДВС від 29.07.2011 в межах виконавчого провадження № 27811128, суд відмовляє, оскільки дана позовна вимога предявлена до неналежного відповідача. Так, у Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50251450 від 05.09.2016, доданого до позовної заяви, наявний запис про внесення обтяження майна відповідача на підставі постанови Відділу ДВС від 29.07.2011 в межах виконавчого провадження № 27811128 (арк. справи 19). В цей же час, з даного Витягу випливає, що дане обтяження накладене в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3225 від 20.05.2011, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 460\~730,17 гривень. Поряд із цим, відповідачами у позовній заяві визначені [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Тобто, ПАТ «УкрСиббанк» до участі у справі як відповідач не залучався. Відповідно до розяснень, наданих у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 р. № 6 «Про судову практику про виключення майна з опису» (зі змінами та доповненнями) відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Аналогічні розяснення містяться й у пункті 2 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». В цей же час, як визначено положеннями частини першої статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до частини другої статті 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Представник позивача у судове засідання двічі не зявлявся, надсилав заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже, представник позивача не скористався своїм правом зявитися у судове засідання чи іншим чином подати клопотання про залучення співвідповідача у справі або заяву про уточнення позовних вимог, а також не скористався правом подати заяву про витребування доказів за даною позовною вимогою (матеріалів виконавчого провадження, у т.ч. постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника). В цей же час, суд позбавлений можливості з урахуванням принципу змагальності цивільного процесу самостійно збирати докази в обґрунтування позовних вимог позивача. Крім того, слід зауважити, що вказана позовна випливає з інших правовідносин, оскільки стосується звільнення майна з-під арешту, накладеного в межах іншого виконавчого провадження, за яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (відповідач) не виступає сягувачем. Тому, відмова у задоволенні позову у цій частині не позбавляє позивача права звернутись з іншим позовом до суду до належного відповідача. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме в частині звільнення спірного майна з-під арешту, накладеного постановою Відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.12.2010 ВП № 23167186. На підставі статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: partial