Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] в сумі 1007грн.66 коп., вирішити питання відшкодування понесених судових витрат. Вимоги позову мотивуванні тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, вартість якої належним чином не оплачує, чим зобов'язання по оплаті вказаних послуг не виконує і у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у період з 01.09.2000р. по 09.05.2011 в розмірі 1007,66 грн. [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про усунення перешкод у використанні електричною енергією та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи зустрічні позовні вимоги тим, що на його адресу надходили попередження про існування заборгованості. Кожний раз сума заборгованості змінювалася. Він направив на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заяву про відсутність заборгованості з доданими копіями квитанцій про сплату і крім того, ним направлено письмову пропозицію зробити самостійно звірку, враховуючи надання копій всіх платіжних документів, але відповіді від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не отримував. 26.06.2012 року з Кіровського районного суду м. Донецька ним було отримано судовий наказ від 01.06.2012 року про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 1007,66грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 5,05 грн., суми сплаченого судового збору у розмірі 107,30 грн.,, який ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька від 09 липня 2012 року скасовано. Повернувшись у січні 2013 року додому після тривалої відсутності, заявник був вимушений звернутися до відповідача з листом з проханням відновити його права як споживача та підключити лічильник його квартири до електричних мереж, так як його квартиру незаконно відключено від постачання електричної енергії. Письмову відповідь від відповідача отримав 07.03.2013 року де зазначено розрахунок суми заборгованості. З вказаною заборгованістю він не згодний, оскільки вона не визнана законодавчо, не має відомостей по який причині вона виникла, крім того, сплинув строк позовної давності для її стягнення. Електропостачальником не було складено акт про відключення квартири від електричної енергії, тому при таких обставинах відключення квартири від споживання електроенергії є необґрунтованим. Вважає що неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки був порушений звичайний режим його життя і він вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Моральну шкоду оцінює у 3000,00 грн. Просив суд визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача поновити подачу електричної енергії, стягнути на його користь моральну шкоду та сплачений судовій збір. Ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька від 29.01.2014р. розгляд обох позовів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] об'єднанно в одне провадження. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року у задоволені позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: визнано дії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» по відключенню його квартири незаконними та зобов'язано ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» поновити подачу електроенергії в квартиру [PERSON]; стягнуто на користь [PERSON] судовій збір у розмірі 117,60 грн. У задоволені позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Відмовляючи у задоволені позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», суд виходив з того, що відповідач ніколи існування боргу за спожиту електроенергію не визнавав, а нарахована сума заборгованості виникла за період під час споживання електроенергії без приладу обліку у період поза межами строку позовної давності, який відповідач просив застосувати. Суд визнав підставами для задоволення позову відповідача, це встановлені обставини, що його житлове приміщення було відключено у 2011 році, т.т. майже після спливу 5 років з моменту виникнення спірних правовідносин, тому визнав дії електропостачальника по відключенню помешкання відповідача від мереж електропостачання неправомірними, зобов'язав поновити подачу електроенергії у квартиру відповідача. [PERSON] не коли не оплачував заборгованість за електричну енергію, оскільки на його думку такої заборгованості в нього не було. Через недоведеність відповідачем завдання йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дії електропостачальника, відмовив у задоволені цих позовний вимог. В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в повному обсязі, у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити . Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що [PERSON] фактично визнає свій борг за спожиту електричну енергію, бо фактично здійснював її оплату і таким чином відбулось переривання перебігу строку позовної давності і посилання суду на сплив строку позовної давності є помилковим. Окрім того, відповідачем, який одержував комунальні послуги у випадках списання боргу, фактично одержують безоплатно товар та послуги з його постачання і кваліфікується як додаткове благо. Але відповідач не надав жодного документу про сплату ним податку з фізичних осіб у заявлений період часу. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав і просив задовольнити, пояснив що рішення оскаржується у повному обсязі. Представник відповідача заперечив по скарзі, з рішенням згодний і просив залишити без змін. Вона пояснила, що у період з 01.09.2000 по 05.12.2008 відповідач сплачував із розрахунку норми споживання ним електроенергії до крадіжки лічильника. Представити свої платіжні документи з показниками електропостачання не може через їх знищення за часом зберігання. Апеляційний суд визнає, що доводи скарги дають підстави для застосування ст. 309 ЦПК України і скаргу слід задовольнити виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг електропостачання до свого помешкання. На його ім'я відкрито особистий рахунок №[NUMBER] до якого вносилися показання приладу обліку електроенергії лічильника. З 01.09.2000 через крадіжку лічильника відповідачу було встановлено. щомісячну норму споживання електроенергії на рівні 135 квт. 05.12.2008 р. відповідачу встановлено прилад обліку споживання електроенергії і нарахування вартості спожитої електроенергії відбувалось згідно показників лічильника. Протягом 2010 - 2011 років відповідач отримав попередження про відключення його помешкання від мережі електропостачання через наявність у нього боргу, пропонувалось з'явитися на звірку. 04.04.2011 року його помешкання було відключено від електропостачання. Поновлення електропостачання відбулось 30.04.2013 року. Представлені відповідачем документи свідчать, що він протягом 2010-2013 років звертався до електропостачальника з приводу проведення звірки по розміру заборгованості, бо за твердженням відповідача ним сплачувались щомісячні платежі в повному обсязі. Але між сторонами не будо досягнуто домовленості і на час відключення за відповідачем значився борг в сумі 1007,66грн. Цей борг за судовим наказом Кіровського районного суду м. Донецька від 01.06.2012р. було стягнуто з урахуванням сум трьох відсотка річних та понесених судових витрат. Даний судовий наказ за заявою відповідача скасовано 09.12.2012 року. Ці обставини сторонами не осопорюються і підтверджуються матеріалами справи. За нормою п.33 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357 ( далі Правила) у разі користування електричною енергією без приладу обліку з дозволу електропостачальника розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного споживання. Величина середньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців , або за фактичний період споживання, якщо він менший 12 місяців. Представлена електропостачальником копія рахунку №[NUMBER] вказує, що у період з жовтня 1999 по серпень 2000 року відповідачем спожито: 09.10.99 зафіксовані показники лічильника при звірки - 00370квт.; 1999 рік : жовтень - 00440квт , оплата - 9,10грн. за 70квт; листопад - 00505квт., оплата 8,45грн. за 65 квт.; грудень - 00585квт., до сплати 10,4 грн. за 80квт.; 2000 рік: січень - 00875 квт., до сплати 37,7грн. за 290квт.; лютий - 01017квт., до сплати 20,15грн. за 142 квт.; березень - 01653квт., до сплати 76,58грн. за 636квт.; травень - 01985 квт., до сплати 51,86грн. за 332квт.; червень - 02060квт., оплата 11,70грн. за 75квт.; липень - 02130квт., оплата 10,92грн. за 70квт.; серпень 02371квт., оплата 37,55грн. за 241 квт.; вересень - 02610квт., оплата 37,37 грн. за 239 квт.; жовтень - 02685квт., оплата 11,70грн. за 75 квт; листопад - 02755квт., оплата 10,92 грн.за 70квт.; грудень - 02830 квт., оплата 11,70грн. за 75 квт. Розмір середньомісячної норми за порядком розрахунку ст. 33 Правил фактично складав 200квт. у місяць. Але представлений позивачем розрахунок заборгованості підрахований виходячи з норми споживання електроенергії на рівні 135квт., тому в межах розміру позовних вимог, апеляційний суд відповідно до ст.303 ЦПК визнає, що у період з вересня 2000р. по квітень 2006р. розмір щомісячного платежу при тарифі 0,156грн. за 1 квт./год. становив 21,06грн., а нарахована сума до сплати склала 1428,34 грн. Споживач частково здійснював щомісячну оплату спожитої електроенергії в розмірі 11,70грн. і фактично сплатив тільки 799,63 грн. Розмір боргу становить 628,71грн. За період з травня по серпень 2008 року при тарифі 0,195грн. за 1 квт./год розмір щомісячного платежу збільшився до 26,33грн., нарахована сума у цей період до сплати складає 106,08грн., але відповідачем сплачувалось щомісячно по 14,63грн. і внесено тільки 58,52грн., залишок - 47,56грн. У період вересня 2006 р. по 05.12.2008 року розмір щомісячного платежу у зв'язку із збільшенням тарифу до 0,2436грн. за 1квт./год. становив 32,89грн. і нарахована суми за цей період склала 834,50грн., але відповідачем щомісячно сплачувалось по 18,27грн. і виплачено тільки 493,29грн., залишок боргу - 401,21грн. З 05.12.2008р. відповідачем оплата спожитої електроенергії здійснювалась згідно показників приладу обліку регулярно, станом на 09.05.2011 розмір заборгованості за безобліково спожиту електроенергію склав 1077,27грн. Таким чином на день відключення 04.04.2011 року відповідач мав непогашену заборгованість. У позові сума боргу зазначена в меншому розмірі - 1007,66грн. Судовим наказом Кіровським районним судом м. Донецька від 01.06.2012р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1007,66 грн., 3% річних у розмірі 5,05 грн., судовій збір у розмірі 107,30 грн. Але за заявою відповідача ухвалою Кіровського районного суду м. Донецька 09.07.2012 року вказаний судовий наказ був скасований. Відповідно до п.27 Правил у разі несплати за спожиту енергію протягом 10 днів після терміну зазначеного у договорі чи платіжному документу, та неотримання електропостачальником повідомлення про оплату на 20-й день споживачу надсилається попередження про відключення електроенергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної енергії. За п.35 Правил енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, встановленому п.27 цих Правил. Представлені відповідачем попередження від 12.07.2010р. від 19.02.2011р. підтверджують, що перед відключенням 04.04.2011 його помешкання від мереж електропостачання він в установленому порядку попереджався про суму боргу і йому надався 30-денний термін для його погашення. Відмовляючи у задоволені позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» через застосування заявленого відповідачем строку позовної давності і задовольняючи позов відповідача, суд першої інстанції правильно прийшов висновку, що заборгованість, яку позивач просив стягнути виникла у період з 01.09.2000 по 05.12.2008р., але не звернув уваги на обставину, що відповідачем фактично здійснювались протягом цього часу щомісячні платежі не в повному обсязі. Суд не надав належну оцінку представленим доказам, а саме, розрахункам суми заборгованості у період без облікового споживання останнім електроенергії та листкам - попередженням перед відключенням, які підтверджують, що відповідач фактично нараховану суму щомісячного платежу у цей період не оспорює. Його представник в судовому засіданні пояснювала, що відповідач провадив оплати із середньомісячної норми, яка не перебільшувала 70-75квт в місяць. Але її твердження спростовуються даними особистого рахунку, відкритого на ім'я відповідача, згідно якого розмір фактичного середньомісячного споживання дорівнюється 200квт., але енергопостачальником у період без облікового споживання електричної енергії сума щомісячного платежу була розраховано з 135квт. Відповідно до ст. 264ч.1 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Приведені факти підтверджують обґрунтованість доводів скарги, що відповідач у період споживання електроенергії без приладу обліку, провадив її часткову оплату від нарахованої щомісячної суми, і не визнаючи факту наявності боргу, фактично розмір щомісячного платежу в цей період не оскаржив, що дає підстави для висновку про вчинення ним дій, які свідчать про визнання ним зобов'язання щомісячно оплачувати спожиту електроенергію із розрахунку норми середньомісячного споживання за діючими тарифами, але фактично оплачував за місяць в меншому розмірі ніж нарахований платіж. Внаслідок цих дій перебіг строку позовної давності переривався. Як приводилось вище, наявність боргу на час відключення помешкання відповідача від мереж електропостачання і дотримання електропостачальником установленого порядку попередження споживача перед відключенням, свідчать, що відключення помешкання відповідача провадилось з дотриманням порядку встановленого Правилами. На час перевірки рішення суду першої інстанції електропостачання до помешкання відповідача поновлено. Відповідно до п.5.ч.1ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодування моральна шкода відбувається у разі завдання недоліками продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Таким чином, у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживава або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. В зв'язку з тим, що апеляційний суд визнав правомірність дій електропостачальника по відключенню помешкання [PERSON] від мереж електропостачання, а звернення до суду споживача за захистом свого права у разі визнання його права порушеним, це визнаний конституцією України спосіб захисту, вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставні і задоволенню не підлягають. Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в межах суми боргу зазначеної у позові, а у задоволені вимог відповідача слід відмовити в повному обсязі. Отже, апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України і тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким апеляційний суд стягує з [PERSON] на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01 вересня 2000 по 09 травня 2011 року в сумі 1007(одна тисяча сім) грн.66коп. та фактично понесені судові витрати у розмірі 243грн.80коп.( з урахування суми судового збору сплаченої за подання апеляційної скарги). У задоволенні позову [PERSON] відмовляє.

Outcome: approved