Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Попаснянської районної ради у Луганській області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] вона народила доньку - [PERSON] , батько дитини - відповідач, у шлюбі з яким вона не перебувала. Відповідач дитину не визнавав, тому в 2014 році вона була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.04.2015 року у справі №415/3771/14-ц визнано батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Взагалі його спосіб життя вона вважає антисоціальним. Дитина не знає відповідача, як батька, не має до нього родинних почуттів. Ще за декілька місяців до народження дитини відповідач покинув її вагітною. З дня народження доньки та до сьогодні відповідач жодного разу не бачив дитину та навіть жодного разу не зацікавився її життям. Вихованням дитини займається лише позивач. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загально визначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У зв`язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.02.2020 року ухвалою суду було прийнято до провадження цивільну справу № 415/9139/18 та призначено її до розгляду (а.с.77). 03.08.2020 року від представника третьої особи - служби у справах дітей Попаснянської районної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.92). 01.12.2020 року позивач надала клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі (а.с.101). 26.11.2021 року відповідач надав клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, позов визнав. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2019 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 268. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю дитини записана [PERSON] . Згідно з довідкою від 21.06.2018, наданою селищним головою Мирнодолинської селищної ради, [PERSON] , 1992 року народження та її донька [PERSON] , 2014 року народження, дійсно мешкали без чоловіка за адресою [ADDRESS] , з квітня 2014 по листопад 2017 року. Згідно з висновку органу опіки та піклування від 12.03.2019 вих. 01-36-641, батько дитини [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] дитиною не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дівчини без поважних причин, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно з довідкою від 10.09.2019 вих. № 12569/176, виданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області, на виконанні відділу знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , 2014 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2019 складає 62944,05 грн. Згідно з випискою з медичної карти [PERSON] , повний діагноз встановлений дитині - ДЦП, подвійна геміплегія, недорозвиток психіки та мовлення. Епісиндром у вигляді вторинно-генералізованих та клоніко-тонічних припадків Часткова атрофія здорових нервів обох очей. Згідно з витягів з історії хвороби № 2220, 621, 2144, 2165, 241. 2494, [PERSON] встановлений заключний діагноз - центральний параліч, спастичний тетрапарез, стійкі рухові порушення з грубою затримкою стато-кінетичного та психоемоціонального розвитку. Вторинна мікроцефалія. Епілептичний синдром. Часткова атрофія зорових нервів обох очей. Згідно з виписок з епікризів № 1981, 1941 [PERSON] , 2014 року народження проходила лікування в Луганській обласній дитячій клінічній лікарні з 14.06.2016 по 25.06.2016 та з 15.05.2017 по 29.05.2017. Згідно з довідкою від 26.12.2019, виданою селищним головою, [PERSON] фактично мешкає за адресою [ADDRESS] з донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.04.2015 у цивільній справі № 2/415/72/15 та ухвали від 24.06.2019 [PERSON] , 1989 року народження визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28.05.2015 р. у цивільній справі № 2/415/87/15, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Новодружеський механічний завод» щодо [PERSON] за постановами від 05.09.2019 ВП № 47920142, від 10.09.2019 ВП № 48123335, від 05.09.2019 ВП № 54188224 виданих за виконавчими листами № 2/415/87/15 від 28.05.2015, № 2/415/88/15 від 09.07.2015, № 2/415/757/17 від 13.06.2017 за періоди з 01.12.2019 по 15.12.2019, з 16.12.2019 по 31.12.2019, з 01.10.2019 по 15.10.2019, з 16.10.2019 по 31.10.2019, з 01.11.2019 по 15.11.2019, з 16.11.2019 по 30.11.2019, з 15.09.2019 по 30.09.2019 здійснювали відрахування. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини та визнав позов щодо позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.11.0526502.1 від 07.11.2018 року про сплату судового збору в сумі 704.80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 352,40 грн., а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 352,40 грн..

Outcome: approved