Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Орган опіки і піклування Березнівської міської ради Рівненської області звернувся із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, [PERSON] одинока мати, яка має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Позивач покликається на те, що внаслідок ведення асоціального способу життя відповідачем, зловживання алкогольними напоями, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, створились умови, які шкодять інтересам дитини і загрожують її життю та здоров'ю. Матір не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Представник позивача Вознюк В.В. підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказуючи, що любить дитину, однак не має змоги повноцінно її утримувати. Постійного місця роботи не має. Прокурор Корицька Ю.О. вказала на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, свідків, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], позивач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Із актів обстеження матеріально - побутових умов від 09.10.2013 року, 04.07.2014 року, 13.01.2015 року, 05.03.2015 року, 14.07.2015 року, 29.12.2015 року, 31.12.2015 року та 29.01.2016 року вбачається, що в сім'ї [PERSON] створено неналежні умови для проживання дитини. Відповідно рішення виконавчого комітету Березнівської міської ради Рівненської області від 04.01.2016 року за №1, вирішено надати дозвіл на негайне відібрання дитини та клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], щодо дитини [PERSON], [INFO]. Довідкою про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Березнівської міської ради Рівненської області від 05.01.2016 року за №62 стверджується факт проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], 1986 року за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки виконавчого комітету Березнівської міської ради Рівненської області від 05.01.2016 року за №63, дитина [PERSON], [INFO] року близьких родичів немає. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали показання про те, що з 2013 року дана сім'я знаходиться під наглядом соціальних служб. За весь цей час мати веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, участі у вихованні дитини він не приймає, матеріально не допомагає, життям дитини не цікавиться, що й стало причинами відібрання дитини та поміщення її в дитячий будинок. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (Заява N 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v.France), N 40031/98, п.59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &Giunta v.Italy), [GC], NN39221/98 і 41963/98, п. 148,ЄСПЛ 2000-VIII). Пленум Верховного Суду України в п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» виклав правову позицію відповідно до якої ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і законним, так як відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню неповнолітньої дитини, не дбає про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved