Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) у вересні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 21.10.2010 року між Банком та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та пені не вносить, внаслідок чого станом на 10.08.2017 існує заборгованість за договором у сумі 23419,05 гривень, з яких заборгованість за кредитом 5027,98 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 9012,29 гривень, пеня 7787,40 гривень, штрафи в сумі 500 гривень та 1091,38 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] 20.09.2017 ухвалою суду відкрито провадження по справі. Після набрання чинності 15.12.2017 новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України згідно із Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. У своїх письмових поясненнях представник позивача Демченко А.М. зазначила, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву від 21.10.2010 року, згідно якої отримала платіжну картку та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно виписки по картковому рахунку належному [PERSON] № [NUMBER], - 24.09.2016 року, з даного рахунку, без використання картки були зняті кредитні кошти в розмірі 2802 грн., 4002 грн. та 4002 грн. Просила врахувати, що кредиті кошти були зняті з рахунку [PERSON] після передачі останньою третім особам ідентифікуючої інформації, яка і надала можливість провести відповідні операції. Використання кредитного рахунку можливо у випадку введення ПІН-коду який відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг відомий лише Клієнту, або за допомогою динамічного паролю, що приходить на фінансовий телефон Клієнта і теж не підлягає розголошенню. Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі УіП) передбачено: п. 1.1.1.10. - Банківський рахунок клієнта це поточний рахунок, який автоматично відкривається кожному клієнту ПраватБанку, який пройшов процедуру ідентифікації. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС - повідомленні, ПІН-коду, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBankin або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Клієнт відповідає за всі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBankin, систему Приват24 з використанням передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг засобів його ідентифікації та аутентифікації. Банк не несе відповідальності перед Власником Картки за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам. У разі якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-у. Наголошувала на тому, що зазначені умови договору Відповідач не виконала, оскільки інформація, якою повинна була володіти тільки [PERSON], стала відома третім особам. Відповідач, у свою чергу, має право пред'явити свої майнові претензії до винних осіб, встановлених в порядку кримінального судочинства. [PERSON] користувалася кредитною картою як до 24.09.2016 року, так і після цього у тому числі відбувалося погашення заборгованості за кредитом. На даний час, [PERSON] належним чином свої зобов'язання за Договором не виконала, а тому представник позивача вважала, що позовні вимоги Банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно покладає на неї відповідальність та намагається стягнути за даним позовом кошти, якими вона не користувалася. У кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2,3 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та шляхом незаконних операцій з використання електронно-обчислювальної техніки, - вона має статус потерпілої. Про скоєння 24.09.2016 даного злочину вона повідомила ПАТ КБ «Приватбанк» наступного дня - 25.09.2016 року. Вона дійсно є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» з 2010 року і зверталася до банку за оформлення ощадкнижки (депозиту). При цьому їй не було роз'яснено, що видана платіжна картка є кредитною, за якою необхідно сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. Звертала увагу суду, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» не містить жодної умови, притаманної кредитному договору, в тому числі істотної. При підписанні анкети-заяви їй не були надані для ознайомлення Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідно вона не погоджувалася з положеннями викладеними в них. Вважала, що особи, які іменуються слідством, як «невстановлені особи» є працівниками Банку, оскільки шахраї мали номери телефонів та прізвище, імена, по-батькові всіх потерпілих по кримінальному провадженню, бачили рух коштів по їх рахункам. Вважала, що викрадення третіми особами грошей з її рахунку свідчить про відсутність її волі на здійснення транзакцій і є підставою для визнання зазначених операцій недійсними, скасування нарахованих процентів та штрафних санкцій. Погашення заборгованості за кредитним договором відбувалося за ініціативою Банку шляхом автоматичного списання коштів з її картки для одержання соціальних виплат, що суперечить чинному законодавству. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях. Підтвердила що механізм заволодіння грошовими коштами з рахунку [PERSON] правильно викладений у обвинувальному акті відносно [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим вважала, що до злочину можуть бути причетні працівники ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки особи, які телефонували [PERSON] представлялися працівниками Банку і саме їм відповідач повідомляла запитувану інформацію, у тому числі ту, яка приходила на її фінансовий телефон у вигляді СМС-повідомлень. Вважала, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» у 2010 році було укладено не кредитний, а депозитний договір. Суд оголосивши заяву та письмові пояснення представника позивача, письмові заперечення відповідача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 21.10.2010 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу [PERSON] платіжну картку. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила факт підписання [PERSON] Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.10.2010 року (а.с. 8) Своїм підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, відповідачка погодилася з тим, що Пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку та анкета-заява складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже, підписавши анкету - заяву, відповідачка підтвердила укладення договору про надання банківських послуг з належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов. Умови і правила надання банківських послуг містять інформацію про використання платіжних карток Банку, здійснення платежів через Банк, порядок здійснення переказів тощо. Вказані обставини спростовують доводи відповідача та її представника про те, що [PERSON] не укладала із ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Доказів, того, що 21.10.2010 року між [PERSON] та Банком було укладено депозитний договір суду не надано. Оскільки зміст укладеного між сторонами договору від 21.10.2010 року зафіксовано в окремих документах, то з огляду на приписи статей: 207, 634, 639, 642 ЦК України, суд приходить до висновку, що письмова форма укладеного між сторонами спору правочину дотримана. Твердження відповідача та її представника відносно того, що між сторонами укладено договір у неналежній формі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не узгоджуються з приписами статті 634 ЦК України («Договір приєднання»). В ході судового розгляду даної справи встановлено, що при укладанні вказаного договору про надання банківських послуг сторони керувалися та виходили з положень частини першої статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Факт отримання та користування відповідачем кредитною карткою підтверджено, у тому числі наданими суду представниками сторін Виписками по картковому рахунку [PERSON], з яких вбачається використання кредитного ліміту (оплата покупок, внесення платежів на погашення заборгованості, тощо) (а.с. 127-144, 168-181). Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне: Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг - за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. У разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. Позичальник сплачує кредитодавцю проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позичальник сплачує кредитодавцю пеню відповідно постановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг). При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг). Згідно Анкети-заяви від 21.10.2010 року [PERSON] отримала кредитну карту «Універсальна GOLD» (а.с. 8). Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD»: Пільговий період по карті становить-до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості)-за тратами здійсненими до 01.04.2013 року - 2.5% -за тратами з 01.04.2013 року - 2,3 % -за тратами з 01.09.2014 року - 2,7 % -за тратами з 01.04.2015 року - 3,5 % Обов'язків щомісячний платіж -7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); -З 01.04.2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів-0,233 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами та суму від 100 грн. та пеня в розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами та суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів-500 грн. + 5 % суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 4-7) та виписок по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 127-144, 168-181), станом на 10.08.2017 року існує заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 21.10.2010 року у сумі 23419,05 гривень, з яких заборгованість за кредитом 5027,98 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 9012,29 гривень, заборгованість за пенею 7787,40 гривень та штрафи у сумі 500 гривень та 1091,38 гривень. Відповідач [PERSON] систематично користувалася кредитною карткою, (розраховувалася в торгових закладах за куплені товари, знімала готівку та вносила кошти в рахунок погашення заборгованості за договором). 24.09.2016 року по картковому рахунку [PERSON] було здійснено три операції «Зняття готівки в банкоматі без картки» (банкомат за адресою: м. Черкаси, вул. Шевченка, 207) на суми: 4002 грн., 4002 грн. та 2802 грн.. 25.09.2016 року з використанням кредитної картки [PERSON] було придбано товари на суму 141,54 грн., а 26.09.2016 року на суми - 166,37, 95,40 та 40,49 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов'язання, в контексті ст. 546,549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. В своїх письмових запереченнях відповідач та в судовому засіданні її представник наголошували на тому, що у [PERSON] відсутній обов'язок сплачувати заборгованість за договором від 21.10.2010 року, оскільки 24.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштам з її кредитної картки. У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальна справа №711/1885/17 по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2,3 ст. 190 КК України. В даному кримінальному провадженні [PERSON] визнана потерпілою (а.с. 76). Згідно обвинувального акту (а.с. 77-110) в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було встановлено, що 24.09.2016 близько 17 год. 04 хв. невстановлена слідством особа, з мобільного телефону +380567854135 зателефонувала на мобільний телефон потерпілої [PERSON] та представившись працівником ПАТ «ПриватБанк» запропонувала знизити відсоткову ставку на користування кредитним лімітом та збільшити кредитний ліміт по карті. Отримавши згоду потерпілої, повідомила про відправлення відповідної заявки на здійснення вказаних операцій та попередила, що працівники ПАТ «ПриватБанк» зв'яжуться з останньою для обробки її заяви. Через кілька хвилин, невстановлена слідством особа повторно зателефонувала на мобільний телефон [PERSON] з мобільного номеру [NUMBER], та представившись працівником ПАТ «ПриватБанк» запитала підтвердження зазначеної вище заявки. Отримавши позитивну відповідь [PERSON], невстановлена слідством особа, шляхом обману, повідомила, що зараз буде проведена процедура зміни пін коду, після чого на телефон останньої надійшло текстове повідомлення про зміну пін коду. Далі невстановлена слідством особа повідомила, що для завершення операції на фінансовий телефон [PERSON] надійдуть дзвінки, і їй для завершення операції по зміні пін коду, зниження відсоткової ставки на користування кредитним лімітом та збільшення кредитного ліміту по карті необхідно продиктувати 3 останні цифри вказаних номерів, що остання і зробила. Невстановлена слідством особа у телефонній розмові надала [PERSON] вказану інформацію, і та, спільно з [PERSON], який згідно відведеної йому ролі виконував функцію охоронця [PERSON], перебуваючи в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 207, де розташований ТЦ «Будинок Торгівлі», шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою банкомату ПАТ «ПриватБанк», ввела незаконно отримані від невстановленої слідством особи персональні дані в меню банкомата, отримала доступ до всіх фінансових операцій, що дозволені в меню банкомату, та в період часу з 17 год. 04 хв. до 17 год. 10 хв. цього ж дня, за допомогою вказаного банкомату, скориставшись послугою «Зняття готівки в банкоматі без картки», заволоділа грошовими коштами [PERSON] в сумі 11238 грн., після чого разом з [PERSON] з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись грошима на власний розсуд, та спричинивши потерпілій збитків на вказану суму. Пунктом 1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Відповідно до п.п. 1.1.5.14 (2.1.1.9.5) Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему Mobile Banking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. Відповідно до п. 1.1.5.28 Умов та Правил надання банківських послуг, -у разі якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу. Пунктом 1.1.5.29 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-Лист Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Згідно п. 1.1.5.30. Умов та Правил надання банківських послуг, - Банк не несе відповідальності перед Власником Карти за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам. За загальним правилом зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Банк не несе відповідальність за несанкціонований доступ до ПІН- коду Клієнта під час реєстрації в системі Приват24 в разі відсутності ліцензійного програмного забезпечення, відсутності антивірусних і антишпіонських програм, що забезпечують захист від несанкціонованого доступу до інформації Клієнта на персональному комп'ютері Клієнта, з якого здійснюється реєстрація (п.п. 2.3.2.7.3.1.13. Умов та Правил). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа. За змістом п.1.32 ст. 1, п.20.1 ст. 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», - власник рахунку може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними. Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 9 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, - Користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Емітент зобов'язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Обставини заволодіння грошовими коштами із карткового рахунку [PERSON] зазначені в обвинувальному акті відносно [PERSON] та [PERSON], не оспорювалися відповідачем та її представником. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] 24.09.2016 передала (розголосила) третім особам інформацію, зокрема динамічні паролі, що були надіслані на її фінансовий телефон, і саме ця інформація дала змогу третім особам ініціювати платіжні операції по картковому рахунку [PERSON] та заволодіти кредитними коштами. Відповідальність за проведення таких операцій несе не Банк, а Клієнт - користувач електронного платіжного засобу. [PERSON], як потерпіла по кримінальній справі, не позбавлена права пред'явити до винних осіб цивільний позов про відшкодування завданої їй шкоди. Суд погоджується із розрахунком Банку, який підтверджено виписками по рахунку, про те, що станом на 10.08.2017 року заборгованість [PERSON] за Договором про надання банківських послуг від 21.10.2010 року становить за тілом кредиту 5027,98 гривень, за процентами по користуванню кредитом 9012,29 гривень. Щодо стягнення пені та штрафів за порушення виконання умов договору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, Банком застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань, а саме пеня в сумі 7787,40 грн. та штраф, - фіксована частина в сумі 500 грн. та процентна складова в сумі 1091,38 гривень. Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг - передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, не відповідає вимогам статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). На підставі викладеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Банку в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1091,38 грн. (процентна складова) за договором від 21.10.2010 року. Проте суд вважає необхідним стягнути з відповідача пеню, передбачену ст. 549 ЦК України і п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг. Банком заявлено вимоги про стягнення із [PERSON] пені в сумі 7787,40 гривень. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно Правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 3 вересня 2014 року по справі №6-100цс14, - з урахуванням обов'язку суду сприяти сторонам у реалізації їхніх прав, суд має право самостійно зменшити розмір неустойки на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України. У розглядуваній справі пеня в сумі 7787,40 гривень перевищує розмір заборгованості за кредитом - 5027,98 гривень. Крім того обставиною, яка має істотне значення при визначенні розміру пені суд вважає те, що на утриманні [PERSON] перебуває малолітня донька - [PERSON] [INFO], яка є інвалідом-дитинства з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 49-50). За таких обставин на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 3000 гривень. Стягнення пені у розмірі заявленому позивачем, на думку суду, не буде відповідати передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України таким засадам зобов'язання, як розумність та справедливість. Таким чином позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню, та із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 21.10.2010 року, що виникла станом на 10.08.2017 року та яка складається із заборгованості: за кредитом в сумі 5027,98 гривень, за процентами в сумі 9012,29 гривень, пені в сумі 3000 гривень, а усього 17040,27 гривень. Крім того з відповідача на користь Банку необхідно стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду та документально підтверджені (а.с. 31) На підставі ст. 207, 509, 549, 551, 614, 634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial