overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

На праві приватної власності позивача, знаходиться квартира яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В заяві позивачка посилаючись на те, що з 21.09.2013 р. у цій квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з дня реєстрації у вищезазначеній квартирі не проживає без поважних причин, просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням у цій квартирі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення в пресі «Наша газета» № 82 /3938) від 14.06.2014 р., в судове засідання не з'явилася та заперечень на позов не надала. Із заяви [PERSON], матері [PERSON], вбачається, що її донька тривалий час проживає в Росії. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Відповідно до ст.71 ЖК, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як убачається з наданої позивачем довідки (л.с.9) встановлено, що відповідачка з травня 2013 р. у квартирі позивача не проживає без поважних причин. Таким чином судом встановлено, що відповідачка без поважних причин понад шість місяців не проживає у вищезазначеній квартирі, у зв'язку з чим суд вважає, що вона втратила право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Направленим до суду позовом [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди в користуванні квартирою № 8, що знаходиться за адресою: с. Вертокиївка Житомирського району Житомирської області, вул. Дружби, 9-а, що належить йому на праві приватної власності (зі змісту позову позивачу належать 3/4 частини квартири, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач власник усієї квартири), шляхом виселення відповідача з вищевказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. У судове засідання сторони не зявились, проте як від представника позивача так і представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду справи. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно актів про факт проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що складені комісією Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області 11 березня та 24 липня 2016 року, відповідач за даною адресою не проживає з березня 2014 року (а.с.9-10). Останній, як убачається з довідки сільської ради (а.с.12), є чоловіком сестри позивача. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову оскільки встановлено, що правові підстави для виселення відповідача без надання йому іншого житла відсутні, адже останній не проживає в належній позивачу квартирі з березня 2014 року, а тому фізично не може бути виселений з неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Направленим позовом [PERSON] просила суд визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв'язку з необізнаністю про факт існування заповіту на її ім'я. У судове засідання сторони не з'явились, проте направили заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Третя особа при вирішення даної справи поклалась на розсуду суду. Враховуючи визнання представником відповідача позову, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення суду в даній справі у підготовчому судовому засіданні. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON]. За життя, останній належала земельна ділянка площею 2,1633 га, кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться не території Луківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. 27 березня 2017 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачеві все належне їй майно. Позивач є єдиною спадкоємицею до майна померлої [PERSON] Постановою нотаріуса від 2 березня 2018 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з пропуском нею встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину згадуване спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Направленим позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті тітки, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв'язку з незадовільним станом здоров'я. У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача ставлення до позову не виказав. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 10 березня 2007 року померла рідна тітка позивача [PERSON] (а.с.5). Факт спорідненості останніх встановлено рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2018 року (а.с.15). За життя [PERSON] на праві власності належали дві земельні ділянки: площею 0,3985 га, кадастровий номер 1822086200:01:000:1316 (а.с.7) та площею 1,2817 га, кадастровий номер 1822086200:01:000:0611 (а.с.8), що мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та знаходяться на території Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області. На день смерті [PERSON] та протягом шести місяців після її смерті з нею за адресою її зареєстрованого місця проживання ніхто не проживав та зареєстрований не був (а.с.9). Позивач є інвалідом третьої групи безтерміново (а.с.19-20). Крім цього, позивач є єдиною спадкоємицею до майна померлої [PERSON] (а.с.27-28). Постановою нотаріуса від 26 лютого 2018 року (а.с.29) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з пропуском нею встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину згадуване спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Направленим позовом заявник просить зміни розмір стягуваних за рішенням суду аліментів в бік збільшення. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для зміни такого судом не встановлено. Відповідач подав відзив на позов, яким просив у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Проаналізував направлені матеріали судом встановлено наступне. Сторони у справі є батьками двох малолітніх дітей Дмитра та Максима 2011 та [INFO] відповідно і проживають разом з позивачем. Позивач є громадянином України та має РНКОПП. Рішенням суду у 2016 році було визначено розмір аліментів на забезпечення дітей. 25 квітня 2017 року позивачеві було відмовлено у задоволенні позову щодо збільшення їх розміру за безпідставністю заявлених вимог. Відповідач проживає разом з братом та хворіє на певні захворювання. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 Сімейного Кодексу України). Проаналізував надані матеріали та норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згадуваними нормами закону передбачено виключні підстави для збільшенння розміру аліментів - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим СК України. Суд вважає позивачем не було доведено будь-яку з наведених обставин і позов не може бути задоволений судом. Враховуючи, що позов підлягає відхиленню позивача звільненого від сплати судового збору при зверненні до суду такі витрати, на підставі положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Направленим позовом заявник просить зміни розмір стягуваних за рішенням суду аліментів в бік збільшення у зв'язку із змінами у законодавстві щодо даного питання. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для зміни такого порядку судом не встановлено. Відповідач не подав відзив на позов. Проаналізував направлені матеріали судом встановлено наступне. Сторони у справі є батьками малолітньої дитини Дмитра [INFO], який проживає разом з позивачем. Позивач є громадянином України, отримувала РНКОПП та має зареєстроване місце проживання. Рішенням суду у 2012 році було визначено розмір аліментів на забезпечення дитини стягуваних з відповідача. Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 Сімейного Кодексу України). Проаналізував надані матеріали та норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згадуваними нормами закону передбачено виключні підстави для збільшення розміру аліментів - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Суд вважає, що позивачем не було доведено будь-яку з наведених обставин і позов не може бути задоволений судом. Враховуючи, що вимоги позивача звільненого від сплати судового збору при зверненні до суду підлягають відхиленню такі витрати, на підставі положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Направленим позовом заявник просить зміни спосіб стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, а також збільшити їх розмір. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження і підстав для зміни такого судом не встановлено. Відповідач не подавав відзиву на позов. З направлених позивачем матеріалів вбачається наступне. Відповідач має зареєстроване місце проживання. У сторін є спільна малолітня дитина [PERSON] [INFO]. Рішенням суду від 16 квітня 2013 року вирішено стягувати аліменти на згадувану дитину з відповідача в твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно. Відповідач має зареєстроване місце проживання. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району та отримувала РНКОПП. Після вирішення питання про стягнення аліментів позивач уклала шлюб та народила другу дитину. Відповідач має постійне місце роботи де отримує дохід. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 Сімейного Кодексу України). Проаналізував надані матеріали та норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Згадуваними нормами закону передбачено виключні підстави для збільшення розміру аліментів - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим СК України. Суд вважає наявними обставини про зміну сімейного стану позивача, адже вона після стягнення аліментів уклала шлюб та народила другу дитину. Разом з тим заявлена сума аліментів в 1/3 частки від доходу (заробітку) відповідача, суд вважає завеликою. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 704,80 гривень, адже позивач при зверненні до суду із даним позовом від таких витрат звільнена законом. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд визнати незаконним протокол житлової комісії про відмову у постановці на квартирний облік. В обґрунтування заявленого зазначає, що він разом із своєю сім`єю потребує поліпшення житлових умов адже не забезпечений житлом у нормах визначених законодавством України. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для переходу до іншого виду судом встановлено не було. Відповідач направленим відзивом просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача у зв`язку із безпідставністю вимог, адже заявник забезпечений житлом більш норми визначеної законодавством України. Проаналізував направлені сторонами матеріали судом встановлено наступне. Позивач є громадянином України, військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] , отримував ідентифікаційний код платника податків, одружений та до складу його сім`ї входить лише дружина, постійно проживає разом з дружиною у будинку належному відповідачеві. За зверненням позивача відповідачем відмовлено у зарахуванні на квартирний облік у зв`язку із наявністю у приватній власності житла у площі 10,58 кв/м (а.с.6-31). Позивач є одни з чотирьох співвласників квартири [ADDRESS] із загальною житловою площею 42,3 кв/м з 16 березня 2005 року (а.с.31,32). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. На квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (п. 15 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 р. N 470). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд погоджується із доводами позивача, які, суд вважає, ґрунтуються на вимогах законодавства, що при вирішенні питання про постановці на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов враховується члени сім`ї такої особи. Встановлено і не спростовувалось сторонами, що крім згадуваної житлової площі заявник та член його родини іншої площі не мають, а отже мають право на поліпшення житлових умов та підлягають постановці на відповідний облік. Звідси, рішення відповідача є, на переконання суду, протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги до задоволення, зобов`язавши відповідача поставити позивача на квартирний облік при згадуваних умовах. Вирішуючи позов даним чином суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 1 409,60 гривень, адже позивач при зверненні до суду звільнений від них. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 1.05.2010 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №38. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, а також не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно, неодноразово та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, та враховуючи той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести слухання справи відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З позовної заяви убачається, що шлюб між сторонами фактично розпався та будь-які шлюбні стосунки між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача. Від даного шлюбу 26.09.2010 року народилась дитина - [PERSON]. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені і продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 1.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1128. Сторони подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач направив на адресу суду заяву, якою просив розглядати справу без його участі, позов визнав, просив його задовольнити. Додатково в своїх заявах сторони просили не надавати строк на примирення. Проаналізувавши такі заяви, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає необхідним позов задовольнити у підготовчому засіданні з огляду на наступне. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З позовної заяви убачається, що шлюб між сторонами фактично розпався та будь-які шлюбні стосунки між ними не підтримуються, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача. Від даного шлюбу 3.01.2010 року народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом з матір'ю. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені і продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved