Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах з 10 січня 2018 року. З 31 січня 2018 року по 01 листопада 2019 року тимчасово перебував в обласному будинку дитини на підставі заяви матері. Відповідачі проживають окремо від дитини, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню, не підтримують матеріально, не цікавляться його життям та здоров`ям, будь-якої іншої участі у вихованні дитини не приймають, зловживають спиртними напоями, що негативно впливає на дитину. 09 січня 2018 року до служби у справах дітей Смілянської РДА від начальника поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшов лист-повідомлення про факт смерті 9-ти місячної дитини [PERSON] . Під час виїзду працівників поліції в будинку по місцю проживання відповідачів виявлено антисанітарію. З відповідачами неодноразово проводились профілактичні бесіди головою сільської ради, начальником служби у справах дітей сільської ради, начальником служби у справах дітей Смілянської райдержадміністрації, дільничим офіцером громади, які не призвели до належного результату. Тому, звернулися до суду та просили позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання дитини. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно і належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 11 листопада 2015 року виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с. 4). Відповідно до довідки Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 11 березня 2020 року малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом з ним проживають мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 10). Із довідки-характеристики Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 11 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Мейк Агро» оператором тваринницьких комплексів та механічних ферм МТФ № 1, схильний до зловживання спиртними напоями, не займається вихованням дитини, не цікавиться станом здоров`я сина, в будинку, де він проживає антисанітарний стан (а.с. 11). Як вбачається із довідки-характеристики Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 11 березня 2020 року [PERSON] за період проживання в селі Березняки характеризується негативно, не працює, схильна до зловживання спиртними напоями, в будинку, де вона проживає антисанітарний стан, не займається вихованням дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток (а.с. 12). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с. 17-18). Згідно лікарського свідоцтв про смерть №013 від 10 січня 2018 року малолітній [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України (а.с. 19). Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України (а.с. 20). Згідно актів обстеження умов проживання від 10 вересня, 26 вересня, 01 жовтня, 13 листопада 2019 року, 31 січня, 12 лютого 2020 року, за місцем реєстрації відповідачів та умов проживання малолітнього [PERSON] в [ADDRESS] виявлено антисанітарні норми проживання малолітньої дитини, відсутня постіль на ліжку, речі брудні, умови для розвитку дитини не створені, батьки зловживають спиртними напоями, мати тривалий час ніде не працює (а.с. 21-26). Наказом Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області № 4 від 10 січня 2018 року [PERSON] , [INFO] взятий на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язкові(а.с. 13). Розпорядженням Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області № 26 від 31 січня 2018 направлено [PERSON] , [INFO] в Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради, терміном на шість місяців(а.с. 14). Розпорядженням Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області № 174 від 29 жовтня 2019 року повернуто [PERSON] , [INFO] з КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради» на виховання до батьків (а.с. 15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 31-32). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що батьки не виконують свої батьківські обов`язки відносно малолітнього сина, життям дитини не цікавляться, не приймають участі у його вихованні та розвитку. Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах (а.с. 31-32). Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1681 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved