Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 07.09.1996 Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Зі змісту\~позовної заяви\~вбачається,\~що 07.09.1996\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~укладено шлюб,\~від шлюбу\~мають повнолітню\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, вони перестали піклуватись одне про одного, шлюбні стосунки між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, примиритися не бажає. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.13). Відповідач [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 206 ЦПК України подав заяву про визнання позову та відсутність заперечень проти розірвання шлюбу та в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 07.09.1996 між [PERSON] (дошлюбне\~прізвище [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №294 (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с.5). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження, а.с.6). Правовідносини сторін регулюються статтями 24, 104, 105, 110-112 СК України. \~ \~ \~ \~Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання (ст. 16 Загальної декларації прав людини). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. За змістом позову шлюбні відносини сторін не склались, вони перестали піклуватись одне про одного та проживати як подружжя, спільного господарства не ведуть, причин для збереження шлюбу не знаходять. З часу знаходження справи в провадженні суду примирення між сторонами не досягнуто. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в задоволенні позову буде примушуванням до шлюбних відносин, що є неприпустимим, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, приймаючи до уваги позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, ненадання відповідачем об`єктивних даних про вжиття заходів для досягнення примирення, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). На підставі ст. ст. 104, 105, 112-115 СК України,

Outcome: approved