Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк», МКП «Хмельницькводоканал», третьої особи Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про звільнення з-під арешту квартири №108,що по вул. Вишневій, 135 в м. Хмельницькому, накладеного постановами державних виконавців Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 27 жовтня2009року, від 22 березня2010року та від 22березня 2011року, посилаючись на те, що спірна квартира є предметом договору іпотеки, укладеного 21 лютого 2008 року між позивачем і [PERSON], а тому відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Таким чином, на думку позивача, накладення арешту на спірну квартиру порушує його права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача МКП «Хмельницькводоканал» в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, проти позову заперечує, посилаючись на те, що МКП «Хмельницькводоканал» є неналежним відповідачем. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та представник третьої особи Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явились, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит в сумі 16000 доларів США строком на 180 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних. Цього ж дня між ними укладено іпотечний договір, згідно якого [PERSON] надано ЗАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку квартиру №108, що по вул. Вишневій, 135 в м. Хмельницькому, з метою забезпечення виконання ним взятих на себе зобов»язань. Постановами державних виконавців Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 27 жовтня 2009 року, від 22 березня 2010 року та від 22 березня 2011 року на вказанну квартиру накладено арешт. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 вересня 2013 року в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру №108, що по вул. Вишневій, 135 в м. Хмельницькому. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ст. 54 ч. 4 цього ж Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Як вбачається з даних постанов державних виконавців, стягувачі заставодержателями не являються. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved