Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Наприкінці жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому вказувала, що 24 липня 2007 року вона уклала кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» про надання споживчого кредиту на купівлю автомобіля. 05 серпня 2014 року Позивач отримала лист з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заочним рішенням по справі №202/21415/13-ц від 29 квітня 2013 року. Зі змісту вказаного рішення Позивачу стало відомо про існування Договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «А-Банк» про надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання боржниками вказаними у Додатку - 1. 15 серпня 2014 року Позивач звернулась до Відповідача-2 з запитом про надання належним чином завіреної копії Договору поруки. 18 серпня 2014 року зазначений запит було вручено представнику Відповідача-2, але жодної відповіді Позивач досі не отримав. Тому, позивач вважає Договір поруки таким, що укладено внаслідок порушення Відповідачем-1 низки нормативно-правових актів України, що приводить до можливості визнання даного договору недійсним. Тому в судовому засіданні позивач та її представник просили визнати недійсним договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, який укладено між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині п. 1 Додатку 1 до договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року та застосувати наслідки недійсності до вказаного договору поруки. Представник відповідачів позовні вимоги не визнав повністю та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у поданих до суду запереченнях. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №КІL0АU03395461 про надання споживчого кредиту на купівлю автомобіля. 20 жовтня 2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки № 167. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, договір поруки за змістом приписів статей 553, 554 ЦК України, укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою і поручителем. Боржник в даному випадку стороною договору поруки не виступає, а є учасником в зобов'язанні, забезпеченому порукою. Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладення такого договору та обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки попередити боржника про укладення вказаного договору стосовно зобов'язань поручителя відповідати солідарно за зобов'язаннями боржника. З огляду на відсутність передбаченого законом обов'язку укладати договір поруки лише за згодою боржника, відсутність згоди боржника на укладення договору поруки не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що у пред'явленому позові належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed