Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року у розмірі 1612,62 доларів США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.06.2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] уклали договір кредиту № 014/03-3/152/М, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 10000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. Згідно з умов договору, відповідач зобовязаний щомісяця в строки, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом. Однак відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 24.09.2015 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 1612,62 доларів США, яку позивач просить стягнути з [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити. При цьому пояснила, що дійсно укладала договір кредиту та отримала кредит. Поряд з тим, в червні 2015 року повністю погасила заборгованість про процентам за користування кредитом, а тому вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості є неправомірний. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] уклали договір кредиту № 014/03-3/152-М відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 10000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних з погашення відповідно до графіку (п. 1.1. договору). В подальшому 15.03.2010 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/03-3/152-М/1 до кредитного договору № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року відповідно до якої було змінено графік погашення кредиту та сплати інших платежів було згідно з Додатку № 1, який є невідємною частиною додаткової угоди. Також як вбачається з вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором від № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року вбачається, що 05.06.2015 року за № 114-00-00/15-33992 позичальник належним чином був повідомлений банком про наявність заборгованості та нарахованих відсотків за договором кредиту. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Як передбачено п. 9.1. кредитного договору № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченного платежу, за кожний день прострочення. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Факт отримання відповідачем кредиту підтверджується заявою про видачу готівки № К4/1 від 13.06.2008 року. В свою чергу взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року [PERSON] не виконала, у звязку з чим станом на 24.09.2015 року виникла заборгованість в розмірі 1612,62 доларів США, що становить 34792,49 гривень та складається з наступного: 1124,56 доларів США (24262,53 гривень) - сума заборгованості за кредитом; 55,69 доларів США (1201,52 гривень) сума заборгованості за процентами; 432,37 доларів США (9328,44 гривень) пеня. Розмір боргу стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 24.09.2015 року. Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України та відповідачем не стпростовані. Більше того, заперечуюючи проти позову, відповідач жодних доказів щодо неправильності представленного позивачем розрахунку заборгованості суду не представила. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору № 014/03-3/152-М від 06.06.2008 року, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «[PERSON] Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 1612,62 доларів США, що становить 34792,49 гривень. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218 грн. судових витрат.

Outcome: approved