Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 14\~742,38 гривень та судові витрати у сумі 1378,00 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору від 16.08.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим створилась заборгованість яка станом на 13.04.2016 року становить 14\~742,38 грн., з яких: 1225,70 грн. заборгованість за кредитом, 9738,47 грн. заборгованість за відсотками, 2600 грн. пеня та комісія, 1078,21 грн. штраф. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог наголошуючи на тому, що немає підстав для розгляду даної справи тому, що ніякими документами не підтверджується факт отримання ним кредитних коштів від позивача та строк позовної давності перевищує три роки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2\~000,00 (дві тисячі) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання зобов'язань за кредитним договором від 16.08.2012 року, банк зі свого боку видав відповідачу кредитну карту № 4323347303372681, зі встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. 09.10.2012 року на кредитну карту був встановлений кредитний ліміт в розмірі 2000,00 грн., 29.08.2013 року кредитний ліміт було знижено до 1380,00 грн. та 16.05.2014 року знижено до 1230,00 грн. Згідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення стосовно позики, зокрема ст.1050 ЦК України. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Частина 1 ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Помилковими є ствердження відповідача щодо відсутності між ним та позивачем договірних відносин кредитного характеру, оскільки він отримав кредитні кошти на підставі заяви (Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-банку), підписаної ним власноручно, з вільним волевиявленням та з метою отримання коштів, які і були в подальшому йому надані позивачем, що у відповідності до положень статті 634 ЦК свідчить про укладення сторонами договору приєднання. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України). В підписаній відповідачем 16.08.2012 року Анкеті-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-банку міститься розділ про ознайомлення клієнта (відповідача) із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами А-Банку. Так, підписавши вказану Анкету-заяву відповідач погодився з тим, що ця заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті А-банку. Відповідач уклав вищевказаний кредитний договір та вчинив підпис власноручно, маючи при цьому необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним та в письмовій формі, як того вимагає ст.203 ЦК України. Крім того, з наданого суду розрахунку вбачається, що відповідач дійсно користувався наданими йому банківськими послугами на підставі підписаної ним Анкети-заяви, знімав з рахунку грошові кошти та вносив виплати. Саме тому, суд погоджується з наголошеннями позивача стосовно того, що між Банком та відповідачем дійсно був укладений кредитний договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, тим самим приєднання відповідача до запропонованих Банком умов, не суперечить чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, вказує на вчинення двостороннього кредитного договору. До того ж, діючими є положення ст.. 6 ЦК України згідно з якими сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Посилання відповідача на відсутність доказів отримання кредитних коштів є безпідставними та спростовуються розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи та випискою по рахунку, з якої вбачається рух коштів з 16.08.2012 року по 27.07.2016 року, з зазначенням розміру коштів, які були використані на власні потреби, коштів, які були повернуті в рахунок погашення заборгованості та місце вчинення розрахункової операції. Остання виплата відповідача за кредитним договором була здійснена ним 13.12.2013 року в сумі 172,65 гривень. Після цього відповідач не вчиняв жодних дій з метою виконання свого зобовязання та погашення заборгованості. Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою, [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 13.04.2016 року має заборгованість 14\~742,38 гривень, яка складається з наступного: 1225,70 гривень заборгованість за кредитом, 9738,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 678,21 гривень штраф (процентна ставка). Необґрунтованими та безпідставними є посилання відповідача про застосування строку позовної давності до вимог ПАТ «Акцент-банк», оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили пропуск строків звернення до суду.Натомість, як вбачається з розрахунку заборгованості останнє погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором відбулося в грудні 2013 року.Припинивши згодом здійснювати виплати за кредитним договором відповідач почав порушувати цивільні права позивача та свої обовязки за договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Беручи за основу загальну позовну давність в 3 роки, строк на звернення до суду спливає в грудні 2016 року, в той же час з даним позовом [PERSON] звернувся до суду в травні 2016 року, тобто в межах строків позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 378 гривень.

Outcome: approved