Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Наприкінці липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 13 липня 2015 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів вказану квартиру своєму сину [PERSON] Позивач звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказану вище квартиру позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], що належала його батькові [PERSON], який помер 13 липня 2015 року. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник Бориспільської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить проводити розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 липня 2015 року помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії 1-ОК №348918 (а.с.7). Родинні відносини між позивачем та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на імя [PERSON] серії І-ОК №306865 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.9-10). За час свого життя, а саме 14 вересня 2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори [PERSON], яким належну йому квартиру [ADDRESS] заповів своєму синові [PERSON] (а.с.56). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №233/2015, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.41). Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру позивач не може, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на квартиру. Про що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2016 року №653/02-31 (а.с.18-19). Встановлено, що відповідно до довідки, виданої КП «Бориспільське БТІ» №971 від 07 вересня 2016 року (а.с.13), квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.9-10). Проте, зареєструвати право власності на вказану квартиру [PERSON] не встиг. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи ту обставину, що спадкодавець за час свого життя не встиг зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на квартиру, проте договір купівлі-продажу від 02 серпня 1996 року, посвідчував право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно. Тому, суд вважає за допустиме визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved