Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що матір малолітньої [PERSON], [INFO] року, - [PERSON], [INFO], не займається вихованням своєї дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, а також ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини. В даний час дитина перебуває в Комунальній установі «Рубіжанська центральна міська лікарня» у дитячому відділенні, однак відповідач доньку жодного разу не навідувала. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву з про розгляд справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засіданні відповідач не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 18.12.2018 року на підставі ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про народження, виданого 14.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 24, та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України від 10.10.2018 року № 00021169457, [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 8). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов дитини від 24.07.2018 року та 09.10.2018 року встановлено, що комісія до квартири [ADDRESS] не потрапила, оскільки вдома нікого не було, двері ніхто не відчинив (а.с. 9, 10). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.03.2009 року, яке набрало законної сили 20.03.2009 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с.12). Згідно доповідної дільничного педіатра [PERSON] від 18.07.2018 року, інформаційної довідки про правопорушення або подію від 08.08.2018 року, інформації, наданої Комунальною установою «Рубіжанська центральна міська лікарня» 09.08.2018 року за № 0120-359, 08.08.2018 року о 21.15 год. співробітниками поліції в дитяче соматичне відділення доставлена [PERSON], [INFO], яка знаходилася в темний час доби на вулиці без супроводу дорослих, та яка відповідно до акту про передачу дитини від 31.08.2018 року та зверненню В.о. начальника служби у справах дітей від 29.08.2018 року № 624, була передана медичній сестрі СОДПТС [PERSON] (а.с.13, 16, 18, 19, 25). Зі змісту пояснень, наданих 13.06.2018 року 09.08.2018 року [PERSON], вбачається, що остання не може пояснити чому її донька в темну пору добу без нагляду знаходилася на вулиці, а також у неї відсутні кошти для сплати за послуги дитячого садка (а.с.11, 15). Згідно інформації, наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.10.2018 року № 3/4831, [PERSON], [INFO], перебуває в управлінні на обліку як одинока матір та отримує допомогу на дитину щомісяця у розмірі 1 359,00 грн. (а.с.26). [PERSON], [INFO], відвідувала комунальний дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 7 «Червона шапочка» управління освіти Рубіжанської міської ради з вересня 2017 року по 31.08.2018 року, однак після того як її бабуся - [PERSON] захворіла, мати - [PERSON] перестала надавати дитині належної уваги, на зауваження не реагувала, дитина відвідувала садочок брудна та неохайна, на початку навчального року, вересень 2018 року, дитину до закладу не привели, було з'ясовано, що [PERSON] знаходиться в лікувальному закладі, що підтверджується інформацією, наданою комунальним дошкільним навчальним закладом комбінованого типу № 7 «Червона шапочка» 28.09.2018 року за № 80 (а.с.14). Відповідно до інформації, наданої 01.10.2018 року № 01-26-200 Комунальною установою охорони здоров'я «Центром первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області, встановлено, що [PERSON], [INFO], в період з народження та до теперішнього часу знаходиться під наглядом лікаря-педіатра, до серпня 2018 року нагляд за дитиною здійснювала бабуся, однак після її смерті догляд за дитиною здійснює її мати - [PERSON], яка веде аморальний спосіб життя та увагу дитині не приділяє, дитина дитячий садок не відвідує, умови її проживання не задовільні (а.с.17). [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується постановами по справі про адміністративне правопорушення від 26.07.2018 року ГО № 440240, від 10.08.2018 року ГО № 440311, від 09.08.2018 року ГО № 440310 та від 12.09.2017 року ГБ № 561270 (а.с.20-23). Висновком органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради від 18.12.2018 року за № 016-062/4617 про позбавлення батьківських прав визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її доньки - [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини (а.с.40). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради про позбавлення батьківських прав, а також докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на користь дитини аліменти на її утримання. Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved