Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що позивач разом [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2015 року, актовий запис за № 2319 був зроблений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] в них народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 10582. Підставою для звернення позивача до суду із цим позовом стала низка життєвих обставин, які полягають в наступному. Як зазначає в позовній заяві позивач, що в останні роки сумісного проживання між ними стали виникати суттєві розбіжності та непорозуміння з різноманітних питань сімейного життя, викликані протилежними поглядами на обов`язки подружжя щодо сімейних та шлюбних стосунків. Наслідком цього стали численні розлади, пов`язані із неможливістю досягти розумного компромісу і єдиного погляду на обов`язки та відповідальність кожного з подружжя за добробут та злагоду у сім`ї. Так, відповідачка систематично зловживає спиртними напоями, постійно перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і, як наслідок, втрачаючи свідомість і свою людську та материнську гідність. І спільна донька - [PERSON] , і її перша донька - [PERSON] , [INFO] , фактично залишились без материнської опіки та піклування. Крім того, позивач вказує, що з приводу безвідповідальної поведінки відповідачки він звертався до правоохоронних органів, що підтверджується талоном-повідомленням № 035677. А також позивач звернувся до органів опіки та піклування із проханням визначити місце проживання доньки разом з ним, враховуючи той факт, що залишення її із матір`ю є небезпечним для життя та здоров`я дитини, руйнує її світогляд та душевну рівновагу. Тому, на думку позивача вище описана поведінка [PERSON] є несумісною із його поглядами на подружні та сімейні стосунки, і виключає будь-які шанси на відновлення шлюбу. Окрім того, сама можливість подальшого сумісного життя позивачем не розглядається і є недоцільною, оскільки це буде суперечити його інтересам. В прохальній частині позовної заяви, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 16 вересня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 2319, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 25 травня 2020 року у справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.19). В ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено учасникам справи про їх права, передбачені ст.ст. 178, 179, 180, 193, 277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїм процесуальними правами не скористалася, та не подала до суду відзив на позовну заяву, що передбачено ст.178 ЦПК України, та не пред`явили зустрічний позов, що також передбачено ст.193 цього Кодексу. У судове засідання, що призначене на 8 вересня 2020 року позивач [PERSON] не з`явився. При цьому, в матеріалах справи міститься заява позивача, яка надійшла на адресу суду 15 червня 2020 року, в якій він просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.26). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 8 вересня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, а саме через розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до суду (а.с.44). Проте, будучи належним чином повідомленою відповідачка на адресу суду не надала будь-яких заяв та клопотань, причини своєї неявки суду не повідомляла. У відповідності із вимогами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи. При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідачка, неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка відзив на позовну заяву не подала, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець та зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий 17 серпня 1998 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області (а.с.4). Відповідачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується інформацією , що надійшла 18 травня 2020 року на електронну пошту суду від Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.18). Згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції (а.с.6), між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано 16 вересня 2015 року шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2319. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, вбачається, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що предебачено частиною 1 статті 4 ЦПК України. Зі змісту частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідачка тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем в розмірі 840,80 грн., які пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] . Згідно зі статтею 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до статті 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Outcome: approved