Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Наприкінці січня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 31 січня 2008 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором АТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 19664 гривень 86 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 4291 гривень 42 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 7974 гривень 19 копійок, пені - 5986 гривень 64 копійки, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 912 гривень 61 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судовому засіданні представник позивача Картавенко О.В. позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк». 31 січня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] зобов'язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобов'язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.10), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.11) Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-26). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] користувався платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімав з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертав, не сплачував відсотки за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у нього виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 19664 гривень 86 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом - 4291 гривень 42 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 7974 гривень 19 копійок, пені - 5986 гривень 64 копійки, а також штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 912 гривень 61 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 17 грудня 2017 року (а.с.5-9). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За принципами, закріпленими в ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмір 5986 гривень 64 копійки. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов'язання у розмірі 1412 гривень 61 копійок. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Тому, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 13678 гривень 22 копійки (19664,86-5986,64). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 13678 гривень 22 копійки. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 21 грудня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 69,55% (13678,22 / 19664,86 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1225 гривень 47 копійок (1762 / 100% ? 69,55%). На підставі викладеного та

Outcome: partial