Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач являється матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати - [PERSON] веде кочовий спосіб життя, залишає дітей без догляду дорослих, не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації № 186/А-2017 від 25.04.2017 р. малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. За час перебування дітей в будинку дитини мати їх жодного разу не відвідала, не цікавилась їх станом здоров'я та розвитку. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно обох дітей, а стягнути аліменти лише на утримання [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, пославшись на те, що [PERSON] був повернутий в сім'ю і на теперішній час проживає з батьком [PERSON] Прокурор позов органу опіки та піклування підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється батьком малолітнього [PERSON], який на теперішній час проживає з ним та перебуває на його утриманні. Наведені обставини, про які повідомив свідок [PERSON] підтверджуються даними розпорядженням голови Ізмаїльської районної державної адміністрації від 24 липня 2017 року, яким батькові [PERSON] надано дозвіл на повернення в родину малолітнього [PERSON]. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, позивач та прокурор в судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення. Відповідач із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності не звернулася, своєї думки щодо позову не висловила, у зв'язку з чим суд у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов таких висновків. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації 30.05.2017 р. дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідач тривалий час нехтувала виконанням батьківських обов'язків, незважаючи на численні попередження щодо необхідності ведення здорового способу життя, неприпустимості зловживання алкогольними напоями та залишення дітей без нагляду, продовжувала вести кочовий спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, залишати дітей без нагляду дорослих, витрачати грошові виплати на дітей не за призначенням, чим створювала загрозу життю та здоров'ю дітей (а.с. 5 - 6). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 7, 8). 05 травня 2016 року родина відповідача [PERSON] була взята під соціальний супровід Ізмаїльським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с. 16). За місцем проживання Каланчакською сільською радою відповідач [PERSON] характеризується негативно, як неохайна, не підтримує порядок в будинку, вживає спиртні напої, часто змінює місце проживання, за час проживання в с. Каланчак змінила 2 місця проживання, сім'я не благополучна (а.с. 22). З відповідачем [PERSON] службою у справах дітей 14.04.2016 р., 02.12.2016 р., 17.02.2017 проводилися бесіди про виконання батьківських обов'язків (а.с. 17, 19, 24), а також проводилися обстеження умов проживання 02.12.2016 р., 17.02.2017 р., 25.04.2017 р. (а.с. 18, 23, 25). 11 та 25 квітня 2017 року були проведені матеріально-побутові обстеження умов проживання [PERSON] в с.м.т. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, якими було виявлено перебування дітей у антисанітарних умовах, [PERSON] помічена у нетверезому стані (а.с. 27, 29). Відповідно до даних розпорядження т. в. о. голови Ізмаїльської районної державної адміністрації № 181/А-2017 від 25.04.2017 р., було прийняте рішення відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Розпорядженням т. в. о. голови Ізмаїльської районної державної адміністрації № 186/А-2017 від 25.04.2017 р. малолітні діти відповідача [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення (а.с. 30). Відповідно до даних акту про результати відвідування та піклування дитиною від 17.05.2017 р. було встановлено, що малолітніх [PERSON] та [PERSON], які перебувають на повному державному забезпеченні в Будинку дитини з 04.05.2017 р., мати [PERSON] жодного разу не відвідувала, не цікавилась станом здоров'я та розвитку дітей, тобто фактично самоусунулась від їх виховання та утримання (а.с. 31). 19 вересня 2017 року було проведене обстеження умов проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та встановлено, що умови для проживання дітей відсутні. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль, не піклується про їх духовний і фізичний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться їх здоров'ям, не створює умови для отримання ними освіти, а також не проявляє до них батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити, оскільки позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з урахуванням уточнення позивачем позовних вимог, з відповідача на користь опікуна або державного закладу, в якому перебуватиме малолітня [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, враховуючи вимог ст. 191 СК України, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 06.06.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ж з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved