Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

ПАТ «ВБР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 18.07.2014 року відповідачем з метою отримання кредитних послуг було підписано Заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» та Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої ПАТ «ВБР» видав [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних за користування кредитом, термін дії договору 36 місяців. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 10.08.2016 року в розмірі 100009 грн. 37 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUVI.244781.002 від 18.07.2014 року у розмірі 100009 грн. 37 коп. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Заяви приєднання до умов продукту «Кредитна Картка» та Анкети Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.07.2014 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» надає [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 25000 грн., номінальна процентна ставка 48 % річних, термін користування кредитом 36 місяців, отримавши кредитну картку № 5336860400004447 та ПІН конверт до неї (а.с. 13-15). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUVI.244781.002 від 18.07.2014 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВБР» станом на 10.08.2016 року становить 100009 грн. 37 коп., в тому числі: поточна заборгованість за тілом кредиту в сумі 11930 грн. 02 коп.; прострочена заборгованість за тілом кредиту в сумі 13056 грн. 36 коп.; поточна заборгованість за процентами в сумі 748 грн. 35 коп.; прострочена заборгованість за процентами в сумі 29283 грн. 47 коп.; заборгованість за штрафами та пенею в сумі 44991 грн. 17 коп. (а. с. 6-12). Виписка по особовому рахунку № 2625.5.000218491, який належить клієнту [PERSON], вказує про відповідний рух коштів на даному рахунку в період з 18.07.2014 року по 10.08.2016 року (а.с. 16-18). Зміст вимоги сплати про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором від 18.07.2014 року вказує, що відповідачу було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 22). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved