Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.02.2010 № 2-478 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для кожної дитини відповідного віку. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. На утримання [PERSON] утримується 1/6 частина доходів відповідача. Матеріальне становище відповідача поліпшилось,останній працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. На підставі викладеного, просила змінити розмір аліментів стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 1/6 частини доходів на 1/4 частину доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 10.02.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/286/21 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.28). 05.03.2021 року позивач надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати без її участі (а.с.32). Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що у позивача змінилось матеріальне становище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.02.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №126. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.12.1995 року, виданого Лисичанським відділом реєстрації актів громадського стану [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 851. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.06.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що зроблено актовий запис № 169 від 17 червня 2010 року. Прізвище її після розірвання шлюбу - [PERSON] . Згідно з довідкою №231 від 11.01.2021 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Військово-цивільної адміністрації м. Лисичанськ, за адресою: [ADDRESS] , станом на 11.01.2021, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі №3131 від 10.10.2017 р., наданою Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Луганської області [PERSON] дійсно отримувала аліменти з [PERSON] за період з січня 2017 по вересень 2017 в сумі 1000,00 грн., щомісяця на підставі виконавчого листа №2-478, виданого 19.02.2010 р. Лисичанським міським судом. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі зміненням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - з 01 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років - 1921, 00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму. Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved