Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивований позов тим, що 12.11.2010 року між сторонами був укладений кредитний договір № 008-01518-121110 згідно з яким банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1500 грн. Відповідач [PERSON] використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання і не погасила борг, тому станом на 11.03.2015 року загальна сума заборгованості становить 10 968,08 грн. Дана сума складається з: заборгованості по тілу кредиту - 6806,11 грн.; простроченого тіла кредиту - 1193,89 грн.; заборгованості за відсотками - 2968,08 грн. Позивач просив стягнути загальну суму боргу з відповідача. В судове засідання представник позивача Духота І.В. не з'явився, надав заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, подала письмові заперечення і пояснила, що за даними ДПІ борг по кредитному договору [PERSON] прощений банком, в зв`язку з чим ця сума підлягає оподаткуванню. Крім того, всупереч умовам договору [PERSON] протягом дії всього договору сплатила 5466,06 грн. комісії, тому вважає, що дана сума має бути зарахована на погашення тіла кредиту. Також вважає необґрунтованим нарахування відсотків в сумі 2651,60 грн. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору № 008-01518-121110, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 12.11.2010 року, банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті, оформив та надав в користування держателю картку платіжної системи Visa, здійснив обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Лояльний», що містяться в Додатку № 1 до договору та згідно з умовами цього Договору, Умовами надання картки і Правил. Відповідно до п. 1.3 договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 500 грн. Сторони домовились, що банк самостійно може змінювати розмір ліміту в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту не складається. Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах (п.2.3). Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня, виходячи з кількості днів в періоді нарахування. При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості зі кредитною лінією та /або овердрафтом по рахунку (п.2.4) (а.с. 3 зворот). Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Лояльний» відсоткова ставка за договором 14,89% річних. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти, однак відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, суму боргу по кредитному договору не повернула. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед банком за договором № 008-01518-121110 від 12.11.2010 року станом на 11.03.2015 року становить 10 968,08 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6806,11 грн.; простроченого тіла кредиту - 1193,89 грн.; заборгованості за відсотками - 2968,08 грн. Станом на день розгляду справи заборгованість по кредитному договору відповідачем [PERSON] не погашена. Загальна сума боргу - 10 968,89 грн. підлягає стягненню з [PERSON] у повному обсязі. Твердження представника відповідача щодо прощення боргу суд вважає припущенням, оскільки банк таких заяв до суду не надсилав, а з відомостей ДФС України такі обставини достовірно встановити неможливо (а.с. 18). Також суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача, що кошти в сумі 5466,06 грн., які [PERSON] сплатила банку на погашення комісії, яка договором не передбачена, слід зарахувати на погашення тіла кредиту. Суд враховує, що Тарифами визначена плата за обслуговування карткового рахунку в сумі 9,90 грн. щомісяця, а також плата за обслуговування кредитного залишку, яка також нараховується щомісячно. Нарахування комісії та інших платежів відображене в розрахунку ціни позову, який відповідачем не спростований. Заперечуючи щодо розрахунку заборгованості по відсоткам представник відповідача лише зазначила, що даний розрахунок є незрозумілим, проте відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України належних доказів на спростування правильності нарахування процентів також не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved