Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 27.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Самбірського відділення №6310 та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №418/4, - кредитний договір, згідно п.1.1 якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит в сумі 117000грн. під споживчі потреби з остаточним терміном повернення кредиту 27.11.2007 року, а Позичальник зобовязався належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, на умовах та в строки визначені кредитним договором. Договором №1 про зміну умов Договору відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року, укладеним між Банком та [PERSON] 31.12.2009 року, внесено зміни до п.п. 1.2, 1.5.1.1 та 1.5.1.3 в частині визначення суми фактичної заборгованості за кредитом в розмірі 117000грн., встановлення графіку погашення заборгованості в сумі 2111,57грн. ануїтетними платежами в період до 27.11.2017 року та змінено порядок розрахунку та сплати відсотків за користування кредитом. Одночасно даним договором відтерміновано погашення основного боргу ануїтетними платежами в сумі 992грн. за грудень 2009 року, строком сплати починаючи з 27.01.2010 року. Для забезпечення належного виконання зобовязань по вищенаведеному кредитному договору 27.11.2007 року між Банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, згідно якого останній передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка належить Позичальнику на праві власності. У звязку з невиконанням умов кредитного договору, Банк звертався до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2015 року стягнено з [PERSON] заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі 87156,64грн. станом на 08.04.2015 року. У відповідності до п.7.8 кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України для всіх грошових зобовязань позичальника в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як наслідок станом на 18.05.2016\~року перед банківською установою [PERSON] має заборгованість 41977,78грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги довірителя підтримав та посилався на обставини зазначені у позовній заяві та зверненні про збільшення позовних вимог від 23.05.2016 року; просив присудити стягнути із відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму коштів 41977,78(сорок одну тисячу девятсот сімдесят сім гривень 78коп.)грн. заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року та понесені судові витрати, - сплачений судовий збір 1378грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 6 червня 2016 року позову не визнав та посилався на зазначені обставини у письмовому запереченні проти позову; на сьогодні відкладений судовий розгляд не зявився і про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду цивільного спору, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подав. Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд цивільної справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та зважаючи на позицію відповідача [PERSON], зясувавши усі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Судом установлено, що 27 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №418/4, відповідно до умов якого банківська установа надала відповідачу кредит у розмірі 117000грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 27 листопада 2017 року. 31 грудня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір №1 про зміну умов Договору відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року, яким внесено зміни до п.п. 1.2, 1.5.1.1 та 1.5.1.3 в частині визначення суми фактичної заборгованості за кредитом в розмірі 117000грн., встановлення графіку погашення заборгованості в сумі 2111,57грн. ануїтетними платежами в період до 27.11.2017 року; змінено порядок розрахунку та сплати відсотків за користування кредитом та відтерміновано погашення основного боргу ануїтетними платежами в сумі 992грн. за грудень 2009 року, строком сплати починаючи з 27.01.2010 року. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено; стягнено з [PERSON] заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в розмірі 87156,64грн. станом на 08.04.2015 року. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Судом встановлено, що боржник не виконав зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії, внаслідок чого станом на 18.05.2016\~року перед банківською установою [PERSON] має заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, становить 41977,78грн., з яких: залишок нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 01.05.2016 року по 17.05.2016 року 522,15грн.; залишок прострочених платежів по відсотках (за період з 08.04.2015 року по 31.03.2016 року) 11763,64грн.; сума нарахованої пені по кредиту 16135,24грн.; сума нарахованої пені по відсотках 8488,9грн.; сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом 2761,45грн.; сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за відсотками 1290,64грн; 3% річних від простроченої суми по тілу 665,55грн.; 3% річних від простроченої суми по відсотках 350,21грн. Указані розрахунки суд приймає як належні та допустимі, оскільки доказів протилежного відповідачем не представлено і цього не спростовано, ані жодним чином не аргументовано у письмовому запереченні на позов. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 7.8 кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України для всіх грошових зобовязань позичальника, в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно представленого представником Банку розрахунку заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №418/4 від 27.11.2007 року [PERSON] заборгував позивачу 41977,78грн. Відтак, з відповідача слід стягнути таку суму боргу; а в звязку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору на суму 1378грн.; після виконання судового рішення в частині присуджених коштів із відповідача необхідно вважати скасованими ужиті заходи ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від 10 травня 2016 року.

Outcome: approved