Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та прохає стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 11246430000 від 5 листопада 2007 року, яка утворилася станом на 28 липня 2015 року, в розмірі 923 530 грн 93 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 5 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №11246430000, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 18 577 доларів США 00 центів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14 % на рік. Договором передбачено, що процента ставка може бути збільшена. Кредит був наданий строком з 5 листопада 2007 року до 5 листопада 2014 року. Свої зобов»язання за кредитним договором від 5 листопада 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» виконало. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за кредитним договором від 5 листопада 2007 року, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] 5 листопада 2007 року був укладений договір поруки № 155297. За договором поруки [PERSON] брала на себе зобов»язання нести солідарну майнову відповідальність за виконання [PERSON] в повному обсязі взятих на себе зобов»язань за кредитним договором № 11246430000 від 5 листопада 2007 року. 19 квітня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11246430000 від 5 листопада 2007 року та договором поруки № 155297 від 5 листопада 2007 року. У зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором від 5 листопада 2007 року, станом на 28 липня 2015 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 923 530 грн 93 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 346 047 грн 71 коп та заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 577 483 грн 21 коп. Прохає стягнути вказану суму заборгованості в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк». Позивач - ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з»явилося, представник позивача за довіреністю Марченко О.О. (а.с. 125) надав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві представник ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.126-127). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 93-95). Із заперечень відповідача [PERSON] проти позову вбачається, що він позов не визнає, так як він не був повідомлений про зміну кредитора у зобов»язання, а саме про перехід від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № 11246430000 від 5 листопада 2007 року. Розрахунок заборгованості за кредитним договором проведений ПАТ «Дельта Банк» в односторонньому порядку та позивачем на надано жодного первинного документу (виписок по рахункам, квитанцій, чеків, платіжних доручень тощо) на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 923 530 грн 93 коп є недоведеними. Що стосується договору поруки, то за умовами кредитного договору від 5 листопада 2007 року строк повернення кредиту був встановлений до 5 листопада 2014 року, а відповідно до діючого законодавства України позивач мав право пред»явити вимоги до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобов»язання. Проте ПАТ «Дельта Банк» в період з 6 листопада 2014 року до 5 травня 2015 року будь-яких вимог до [PERSON] як поручителя за договором поруки № 155297 від 5 листопада 2007 року не пред»являло, а тому заборгованість за кредитним договором від 5 листопада 2007 року не може бути стягнута з поручителя [PERSON] (а.с. 161-167). Також відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності при вирішення питання про стягнення заборгованості за кредитним договором та прохає відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову у зв»язку з спливом строку позовної давності (а.с. 168-170). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, в той час як вона належним чином, відповідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом виклику в судове засідання через оголошення у пресі (а.с. 102-103) була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило (а.с. 102-103а). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 5 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246430000 (а.с. 5-15). За умовами кредитного договору від 5 листопада 2007 року, [PERSON] був наданий кредит для особистих потреб, а саме, на придбання автомобіля в іноземній валюті в сумі 18 557 доларів США 00 центів. Кредит був наданий на строк з 5 листопада 2007 року до 5 листопада 2014 року (п. п. 1.1.,1.2.1,1.2.2., 1.4. кредитного договору). Пунктами 1.3.1. - 1.3.4., 5.1., 5.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246430000 від 5 листопада 2007 року визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може встановлюватися новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених ч. 1 п. 5.2. договору. Строк сплати процентів з 2 до 10 числа кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Процентна ставка за договором може бути змінена в порядку та на умовах, визначених договором. (а.с. 6). Згідно п 1.5. договору від 5 листопада 2007 року, кредит був наданий [PERSON] шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] у банку для подальшого використання за цільовим призначенням (а.с. 6). Свої зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту №11246430000 від 5 листопада 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» виконало (а.с. 154). 5 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246430000 від 5 листопада 2007 року, якою був змінений графік платежів за кредитним договором та передбачені випадки збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами ( а.с. 17). Пунктом 2.1. кредитного договору від 5 листопада 2007 року визначено, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов»язань за вказаним договором приймається порука [PERSON] згідно договору поруки № 1555297 від 5 листопада 2007 року (а.с. 7). 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та договором поруки № 155297 від 5 листопада 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 22, 31-33, 128-149, 172). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1.1. договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 8 грудня 2011 року визначено, що термін «права вимоги за кредитами» означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення. Пунктом 2.1. даного договору встановлено, що за цим договором продавець погоджується продати права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх (а.с. 132). Тобто передбачено також і про продаж забезпечувальних договорів. Пунктом 2.3. розділу 2 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, який був укладений 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСибанк» та ПАТ «Дельта Банк», визначено, що права вимоги за кредитами переходять до ПАТ «Дельта Банк» з моменту підписання акту приймання-передачі прав вимоги на дату закриття - 19 грудня 2011 року (а.с. 132). Акт приймання-передачі був підписаний між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 19 грудня 2011 року (а.с. 147). Про перехід від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11246460000 від 5 листопада 2007 року [PERSON] був повідомлений (а.с. 150-152). Статтями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року і додаткової угоди до вищевказаного договору від 5 листопада 2007 року [PERSON] брав на себе зобов»язання повернути суму кредиту, і внести плату за кредит та інші грошові кошти на рахунки банку в порядку та на умовах, передбачених договором, повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, встановлених графіком погашення кредиту згідно додатку № 2 до договору - сплачувати щомісяця (п.п. 1.2.2. п, 1.2., п.п. 3.4.1 п. 3.4 кредитного договору, п.п.1.1.п.1. додаткової угоди) (а.с. 5, 6, 17) Однак свої зобов»язання за вищевказаним договором відповідач [PERSON] не виконував належним чином (а.с. 153). З наданих позивачем для підтвердження позовних вимог доказів неможливо визначити дату здійснення відповідачем [PERSON] останньої оплати за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11246460000 від 5 листопада 2007 року Останній платіж за договором від 5 листопада 2007 року був здійснений [PERSON] ще до передачі ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором від 5 листопада 2007 року, тобто до 19 грудня 2011 року. Відповідно до виписки за кредитним договором № 11246430000 від 5 листопада 2007 року, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], за період з 5 листопада 2007 року до 21 грудня 2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитними договором за тілом кредиту на суму 15 685 доларів США 04 центів та за процентами на суму 9 671 доларів США 23 центів, з них прострочена сума заборгованості - 7 953 долари США 13 центів (заборгованість розрахована станом на 19 грудня 2011 року) (а.с. 93-97 ). З часу передачі ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року [PERSON] жодного разу не здійснював оплату за вказаним договором (а.с. 153). Станом на 28 липня 2015 року заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11246460000 від 5 листопада 2007 року становила 41 860 доларів США 18 центів, що у перерахунку на національну валюту України за курсом валют, встановленим НБУ станом на 28 липня 2015 року, за яким 100 доларів США дорівнювало 2206,2278 грн України, складало 923530 грн 93 коп. Вказана заборгованість включала в себе заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 685 доларів США 04 центів (346 047 грн 71 коп) та проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 175 доларів США 14 центів (577 483 грн 21 коп) (а.с. 25, 153). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 168-170). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Статтею 260 ЦК України визначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем в судове засідання не надано доказів того, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] існувала домовленість про збільшення строку позовної давності. За наведених обставин, суд виходить із загального строку позовної давності у три роки, передбаченого ст. 257 ЦК України та відсутності доказів про існування між сторонами договору про збільшення позовної давності, як це вимагає ст. 259 ЦК України. У своєму клопотанні від 16 листопада 2015 року ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки строк повернення кредиту встановлений до 5 листопада 2014 року (а.с. 126-127). В той же час при вирішенні справи суд керується правовими позиціями, викладених Верховним Судом України у постановах від 6 листопада 2013 року (у справі № 6-116цс13) та від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки вони відповідно до ч. 2 ст. 214 ч. 3 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковими для всіх судів України. Зокрема, у названих постановах Верховним Судом України була висловлена наступна правова позиція. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов»язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Позичальник [PERSON] зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами щомісяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов»язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З урахуванням наведеного, при вирішенні питання про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року суд виходить з того, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав 5 листопада 2007 року; позивач придбав у ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги за вказаним кредитним договором вже з сумою простроченої заборгованості; після передачі ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за зазначеним кредитним договором з 19 грудня 2011 року [PERSON] жодного разу не здійснював оплату за кредитним договором, в той час як зобов»язаний був щомісяця вносити оплату на погашення тіла кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. За таких обставин, про порушення своїх прав ПАТ «Дельта Банк» мало дізнатися у січні 2012 року, коли [PERSON] не здійснив оплату за грудень 2011 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до Конотопського міськрайонного суду Сумської області 21 серпня 2015 року (а.с. 44). За таких обставин ПАТ «Дельта Банк» втратило можливість у судовому порядку захистити своє порушене право про стягнення щомісячних платежів, нарахованих поза межами трирічного строку позовної давності, тобто платежів, нарахованих до 20 серпня 2012 року. Суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року, нараховану починаючи з 21 серпня 2012 року до 28 липня 2015 року (як зазначено у розрахунку заборгованості за кредитним договором). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором від 5 листопада 2007 року за період з серпня 2012 року до 28 липня 2015 року, посилаючись те, що позивачем не пропущений строк звернення з позовом до суду, а також на відсутність програмного забезпечення (а.с. 126). Відповідачем [PERSON] також не наданий розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором в межах строку позовної давності. За таких обставин розрахунок проводиться судом, виходячи з розрахунку заборгованості, наданим ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 153). Розрахунок заборгованості за тілом кредиту: 220 доларів США 92 центи (обов»язкове погашення тіла кредиту за місяць) х 27 місяців (за період з серпня 2012 року до жовтня 2014 року) + 220 доларів США 64 центи (платіж за період з 1 листопада 2014 року до 30 листопада 2014 року). За період з 21 серпня 2012 року до 30 листопада 2014 року [PERSON] мав сплатити заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 185 доларів США 48 центів. Розрахунок заборгованості по процентах, нарахованих на поточну суму заборгованості: 29 доларів США 58 центів + 1 074 доларів США 56 центів = 1 104 доларів США 14 центів. З яких: - 29 доларів США 58 центів - заборгованість за період з 21 серпня 2012 року до 31 серпня 2012 року (83 долари США 36 центів (сума оплати за серпень 2012 року) : 31день (кількість днів, за які нараховані проценти) : 11 днів (кількість днів за період з 21 серпня 2011 року до 31 серпня 2011 року); - 1 074 доларів США 56 центів заборгованість за період з 1 вересня 2012 року до 30 листопада 2014 року. Розрахунок заборгованості по процентах, нарахованих на прострочену суму заборгованості: 94 долари США 21 цент + 12 629 доларів США 68 центів = 12 723 долари США 89 центів. З яких: - 94 долари США 21 цент - заборгованість за період з 21 серпня 2012 року до 31 серпня 2012 року (265 доларів США 50 центів (сума оплати за серпень 2012 року) : 31день (кількість днів, за які нараховані прострочені проценти) : 11 днів (кількість днів за період з 21серпня 2011 року до 31 серпня 2011 року); - 12 629 доларів США 68 центів заборгованість за період з 1 вересня 2012 року до 28 липня 2015 року. Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року за період з 21 серпня 2012 року до 28 липня 2015 року становить 20 013 доларів США 51 цент (6 185 доларів США 48 центів + 1 104 доларів США 14 центів + 12 723 долари США 89 центів) Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач ПАТ «Дельта Банк» прохає стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11246460000 від 5 листопада 2007 року у гривнах України за курсом долару США до гривні України, який був встановлений НБУ станом на 28 липня 2015 року, за яким 100 доларів США дорівнювало 2206,2278 грн України (а.с. 25). 20 013 доларів США 51 центів станом 28 липня 2015 року становило 441 543 грн 62 коп (20 013, 51 доларів США х 22,062278 грн України), з яких 136 465 грн 78 коп (6 185, 48 доларів США х 22,062278 грн України) - заборгованість за тілом кредиту; 24 359 грн 84 коп (1 104, 14 доларів США х 22,062278 грн України) - проценти, нараховані на поточну суму заборгованості за кредитним договором; 280 718 грн 00 коп (12 723, 89 доларів США х 22,062278 грн України) - проценти, нараховані на прострочену суму заборгованості за кредитним договором. Встановлено, що 5 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 155297 (а.с. 23-24). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1.1. - 1.5. договору поруки від 5 листопада 2007 року передбачено, поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов»язань перед банком, що виникли згідно договору про надання кредиту № 11246430000 від 5 листопада 2007 року, в повному обсязі. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного (кредитного) договору, зокрема, сума основного (кредитного) договору - 18 557 доларів США та термін його виконання до 5 листопада 2014 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов»язаннями останнього за основним (кредитним) договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій передбачених умовами основного (кредитного) договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Причини невиконання боржником своїх зобов»язань за основним (кредитним) договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов»язань за договором (п.п. 1.1-1.5) (а.с. 23). За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб»єктивного права кредитора й суб»єктивного обов»язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред»явлення позову), кредитор вчиняти не може Таким чином, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання в повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред»явить вимоги до поручителя. Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постанові № 6-106цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-33цс12 від 23 травня 2012 року, № 6-190цс 14, №6-125цс14, № 6-616цс15, № 6-41цс14, № 6-53цс14 №6-6цс14, які згідно з ч. 3 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковими для судів, що зобов»язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів пред»явлення вимог про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року до поручителя [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. З часу отримання ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором від 5 листопада 2007 року - з 19 грудня 2011 року [PERSON] жодного разу не здійснював оплату за кредитним договором; строк дії кредитного договору закінчився 5 листопада 2014 року, а з позовом до суду з вимогами до поручителя [PERSON] позивач звернувся 21 серпня 2015 року, тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку. За наведених мотивів позов ПАТ «Дельта Банк» до поручителя [PERSON] не підлягає задоволенню. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 3 березня 2015 по 2 червня 2015 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 8 квітня 2015 року прийняте рішення № 71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно. 3 серпня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 2 жовтня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] до 2 жовтня 2015 року включно. На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON], строком на 2 роки з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 48 та п. 5 ч. 2 ст. 37 вищевказаного закону, уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року, яка утворилася за період з 21 серпня 2012 року до 28 липня 2015 року в розмірі 441 543 грн 62 коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за вищевказаним договором за період до 20 серпня 2012 року слід відмовити у зв»язку з спливом строку позовної давності. В задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11246460000 від 5 листопада 2007 року, яка утворилася станом на 28 липня 2015 року, також слід відмовити за їх безпідставністю. На час звернення з позовом до суду (21 серпня 2015 року), ПАТ «Дельта Банк» було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача [PERSON] у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 654 грн 00 коп.

Outcome: partial