Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

На праві приватної власності [PERSON] належить квартира № 76, розташована в будинку № 37 по вулиці Центральна (до перейменування Леніна) в м. Барвінковому Харківської області. У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] Позивач зазначив, що відповідач у належній позивачу квартирі не проживає і ніколи не проживав, фактично мешкає за іншою адресою, яка позивачу невідома, але з реєстрації добровільно не знявся. В звязку з цим позивач прохає ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, та зняття відповідача з реєстрації за зазначеною адресою. Вказане необхідно йому для належного розпорядження належною йому квартирою, зокрема, оформлення субсидії на житлово комунальні послуги, але реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає цьому. Позивач прохає розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді від 11 січня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач у наданий в ухвалі час не подав до суду відзиву. Відповідно до ч. 5 статті 279 ЦПК України справа розглядається судом за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ Згідно з довідкою Барвінківської міської ради Харківської області від 03.01.2018 року, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] (до перейменування - Леніна), 37, кв. 76, але за місцем реєстрації не проживає і не проживав. Позивач разом є власником квартири № 76, розташованої в будинку № 37 по вулиці Центральна (до перейменування Леніна) в м. Барвінковому Харківської області, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 11.11.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1348. У цій же квартирі ще зі згоди колишнього власника квартири 22.05.2012 року зареєстрований відповідач. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів сімї власника права користування займаним приміщенням. Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач за місцем реєстрації відсутній, ніколи не проживав і не проживає за місцем реєстрації з часу реєстрації, доказів поважності причин відсутності судові не надав, тому, на думку суду, втратив право на користування вказаним житлом. Згідно зі ст. 4 Закону України Про власність, власник має право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення і не мають звязку з позбавленням власності. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачу, перешкоджає останньому вільно розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved