Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказав, що він добросовісно користується житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, пров. Житловий (Фурманова), 19. Даний житловий будинок раніше належав [PERSON] та [PERSON], що померли у 1998 році, за якими він з 1993 року спільно проживав, здійснював догляд та здійснив їх поховання. Перед початком підготовчого судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи їхньої відсутності, в яких позивач позов підтримав, відповідач його визнав, тому суд вважав можливим винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Із договору № 216 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно, вбачається, що [PERSON] 15 грудня 1960 року для будівництва житлового будинку було надано земельну ділянку № 15-б по вул. Комсомольска (потім пров. Фурманова, 19) у смт. Станично-Луганське Луганської області. На цій земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок з надвірним спорудами, про що свідчить технічний паспорт на будинок, складений Станично-Луганським БТІ 05 серпня 1989 року. Після смерті у 1998 році [PERSON] та його дружини [PERSON], за клопотанням мешканців смт. Станиця Луганська від 28 вересня 1998 року, рішенням виконкому Станично-Луганської селищної ради від 23.03.1999 позивачу було дозволено прописку у житловому будинку, розташованому за адресою: Луганська область, смт. Станично-Луганське, пров. Фурманова (зараз- Житлова), 19, з тих підстав, що він проживав з померлими [PERSON] та [PERSON], доглядав за ними, здійснив їх поховання та згоден придбати цей будинок. Із паспорту позивача вбачається, що він дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] (Житловий), 19 з 25 березня 1999 року. Разом з ним на цей час зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] (див. довідки виконкому Станично-Луганської селищної ради від 05.05.2017 №№ 1123, 1124). Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та свого інтересу в судовому порядку у спосіб, передбачений законодавством. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини першої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Діючий на цей час Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.04 р. (п. 1 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України). Виходячи із наведених норм закону правила про набувальну давність на нерухомість можуть застосовуватись починаючи з 01 січня 2011 року спливу десяти років з 01 січня 2001 року, які застосовуються у випадку неможливості особи, яка правомірно володіє майном в інший спосіб оформити свої права на нього. Суд переконався, що позивач правомірно заволодів житловим будинком № 19 по пров. Житловий у смт. Станиця Луганська Луганської області, продовжує відкрито, безперервно та добросовісно володіти ним на протязі більш ніж десять років, позбавлений можливості оформити своє право на нього у інший спосіб ніж судовий, тому, враховуючи, що відповідач позов визнав, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості і доведеності позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved