Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилалася на те, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька внесено до актового запису про народження дитини відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Наказом № 35 від 20 листопада 2018 року управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради взяла на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати дитини його вихованням та утриманням не займається, місце перебування її невідоме, хлопчик мешкає з бабусею та дідусем, які займаються його вихованням та утриманням. Відповідно до довідки-характеристики комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 104 комбінованого типу» Дніпровської міської ради, який відвідує дитина [PERSON] , дідусь та бабуся дбайливо ставляться до онука, дбають про стан його здоров`я, фізичний та психологічний розвиток, хлопчик завжди доглянутий, охайний, забезпечений всім необхідним для життя та розвитку. Оскільки відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, не здійснює матеріальної допомоги на її утримання, не піклується про її фізичний стан і духовний розвиток та не спілкується взагалі, Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів де буде виховуватись її дитина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не повідомила причини неявки, відзиву не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був сповіщений, надіслав до суду заяву про розгляд справи з їх відсутністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини 1 статті 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька внесено до актового запису про народження дитини відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Наказом № 35 від 20 листопада 2018 року управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради взяла на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати дитини його вихованням та утриманням не займається, місце перебування її невідоме, хлопчик мешкає з бабусею та дідусем, які займаються його вихованням та утриманням. Відповідно до довідки-характеристики комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 104 комбінованого типу» Дніпровської міської ради, який відвідує дитина [PERSON] , дідусь та бабуся дбайливо ставляться до онука, дбають про стан його здоров`я, фізичний та психологічний розвиток, хлопчик завжди доглянутий, охайний, забезпечений всім необхідним для життя та розвитку. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Положеннями вищевказаних статей визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють право на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до частини 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обов`язку щодо матеріального утримання дитини, а також приймаючи до уваги, що дитина перебуває в комунальному закладі, то згідно положеннями ст.ст. 180,181.182,184,191 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачки у розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів де будуть виховуватись її дитина [PERSON] , [INFO] . Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного.

Outcome: approved