Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 04 вересня 2004 року він вступив в шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Даний шлюб перший як у позивача так і у відповідача. Як зазначає позивач в позовній заяві, що він прийняв рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між ним та дружиною з листопада місяця минулого року значно погіршились взаємовідносини, з 2013 року не проживають разом та взагалі не підтримують шлюбні відносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, стосунки та обов`язки. В сім`ї виникали сварки та непорозуміння, які поступово, з часом призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Крім того, позивач зазначає, що окрім їхньої неповнолітньої дитини, фактично, спільні інтереси у нього з дружиною відсутні. Неодноразово, а точніше близько чотирьох разів, періодично, припиняли сімейні стосунки, через певний час їх поновлювали, сподіваючись на зміни на краще, чого не сталося. Можливості зберегти сім`ю у нього немає, фактично вона розпалась. Позивач зазначає, що вони не ведуть спільного господарства з часу припинення ними шлюбних відносин. На думку позивача, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, то при вказаних обставинах він прийняв рішення щодо розірвання їхнього шлюбу, дане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе. Тому, в прохальній частині позовної заяви позивач [PERSON] просить суд: - винести рішення, котрим розірвати шлюб між ним та [PERSON] , котрий зареєстровано 4 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03; - понесені ним витрати, пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, а саме суму судового збору та суму за надання правничої допомоги, залишити за ним. 10 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, про що головуючим суддею у справі було постановлено відповідну ухвалу (а.с.15-16). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористалася та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подала, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталася. У судове засідання 25 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, суд враховує заяву позивача від 02 лютого 2021 року (а.с.8), в якій він просить справу розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Крім того, 22 березня 2021 року відповідачка подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність,позовні вимоги визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить змінити прізвище « [PERSON] » на дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с.27). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Ананьїв, Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ананьїв, Перша дільниця, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданий 07 травня 2020 року, органом №5123 Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується довідкою Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області від 04 лютого 2021 року (а.с.13), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданою 05 лютого 2021 року Ананьївською міською радою за №127 (а.с.15). Судом встановлено, що 04 вересня 2004 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб в Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 04 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.4). Встановлено, що від вищевказаного шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 жовтня 2006 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7). Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що предебачено частиною 1 статті 4 ЦПК України. Зі змісту частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позовної заяви вбачається, що відповідач прийняв рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між ним та дружиною з листопада місяця минулого року значно погіршились взаємовідносини, з 2013 року не проживають разом та взагалі не підтримують шлюбні відносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, стосунки та обов`язки. В сім`ї виникали сварки та непорозуміння, які поступово, з часом призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що сім`я позивача та відповідачки розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Частиною 1 статті 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, враховує бажання відповідачки та вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дівоче прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивача, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за ним.

Outcome: approved