Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» 19.12.2014 року звернулось в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищевказаного договору, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0201/0507/88-346 від 31.05.2007 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» (яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та [PERSON] в користь ПАТ «Альфа Банк». Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 50000 доларів США, які останній зобовязався повернути в строку до 31.05.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON], 26.02.2010року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, а тому станом на 08.05.2015року за ним рахується заборгованість в розмірі 858061,33 грн., яку просить стягнути солідарно із відповідачів разом із судовими витратами в розмірі 3654 грн. Представник позивача подав суду заяву, згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені у справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0201/0507/88-346 від 31.05.2007 року (далі-кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50000 доларів США на строк з 31 травня 2007 року по 31 травня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у звязку із порушенням умов його договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання (а.с.18-21). Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних за весь строк користування кредитом (а.с.18). Додатковою угодою до кредитного договору від 20.09.2007 року сторони внесли зміни щодо номеру позичкового рахунку (а.с.22). 25.02.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 0201/0507/88-346 від 31.05.2007 року, згідно умов якого сторони домовилися, що на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом складає 36239 доларів США, та внесено викладено кредитний договір у новій редакції, визначено розмір ануїтетного платежу у сумі 665,32 доларів США у чітко встановлений договором термін 10 числа кожного місяця та вдень закінчення кредитного договору із погашенням з 10.04.2010 року (а.с. 23-31). 26.02.2010 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0201/0507/88-346 від 31.05.2007 року, та внесено зміни строку користування кредитними коштами до 31.05.2032 року, і змінено розмір ануїтетного платежу до 509,67 доларів США (а.с.32-36). Цього ж дня, у забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором № 0201/0507/88-346 від 31.05.2007 року, між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого, остання несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним їй майном та грошовими коштами, та яка обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основними зобовязанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням (а.с.37-38). Як слідує із змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України\~ передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, відповідачі не повертають отриманий кредит, відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в звязку з чим не виконують зобовязання належним чином, і, згідно наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку, станом на 08.05.2015року заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить: за кредитом - 39866,63 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 826132,58 доларів США, за відсотками 1461,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 30289,40 доларів США, за пенею 1639,35 грн. Відповідно до ч. 2 ст.1054\~та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Пунктом 9.1. кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому п. 9.2., 9.3. цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах договору або за адресою, повідомленою позичальником відповідно до п. 5.5. цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення (а.с.29). У випадку невиконання позичальником зазначеної вимоги у п. 9.2. цього договору письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений у п. 9.2. договору, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобовязань за цим договором та/або предявити позов у відношенні позивача та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього договору, з будь-якого майна позичальника (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобовязання в строку, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне погашення позичальником коштів, наданих в межах основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 3-х банківських днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобовязань, передбачених основним зобовязанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах поручителя в цьому договорі, або повідомлених поручителем згідно п. 9 договору поруки (а.с. 37). Як вбачається із матеріалів справи, відповідачам надсилалась вимога про дострокове повернення кредиту, що підтверджується копією такої вимоги (а.с.79), копією реєстру рекомендованих поштових відправлень та копією фіскального чеку, копією списку № 15213 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. Однак, відповідачі вимоги про погашення заборгованості не виконали. За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів в користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 858061,33 грн. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених судових витрат по справі в розмірі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

Outcome: approved