Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-29 00:00:00

ПАТ «Альфа-банк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно з вищезазначеними угодами (договорами) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0612/0308/45-006 від 05.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] , на користь ПАТ «Альфа-Банк». 05.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0612/0308/45-006. Крім того, цього ж дня сторони уклали іпотечний договір № 0612/0308/45-006-Z-1, згідно з п. 2 якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під номером [ADDRESS] Обтяження згідно з вищевказаним іпотечним договором зареєстровано 05.03.2008 року у Державному реєстрі іпотек за номером 6733397. 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами. Зазначає, що внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за іпотечним договором від 05.03.2008 року, іпотекодавцем згідно з яким є [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем квартири виступає ПАТ «Альфа-Банк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 20.06.2018 року право власності на майно було зареєстроване за ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, позивачу стало відомо із витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 23.06.2018 року, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.10.2017 року було накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборону на його відчуження на підставі виконавчого провадження. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт порушено права позивача, як власника відповідного майна. На підставі наведеного позивач просить суд звільнити з-під арешту квартиру під номером [ADDRESS] , що накладений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37773810 від 26.10.2017 року, зареєстрований 26.10.2017 року в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису в спеціальному розділі: 23021201, який виник на підставі постанови Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.10.2017 року, серія та номер: 14-52207184, про арешт нерухомого майна боржника, що належить на праві власності ПАТ «Альфа-Банк». Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. За правилами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подала до суду клопотання, в якому просить розглянути справу без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представником третьої особи - Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області у судове засіданні не з`явися, при від державного виконавця до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк». Посилається на те, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебував виконавчий лист № 308/147/13 від 10.10.2014 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом. 12.09.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В межах вищевказаного виконавчого провадження з метою забезпечення виконання виконавчого документа у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2017 року № 52207184. 10.08.2018 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження завершено та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Зауважує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 05.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 0612/0308/45-006. 05.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] укладено іпотечний договір № 0612/0308/45-006-Z-1, згідно яким у забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру за [ADDRESS] . Обтяження згідно з вищевказаним іпотечним договором зареєстровано 05.03.2008 року у Державному реєстрі іпотек за номером 6733397. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. За умовами вказаних договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0612/0308/45-006 від 05.03.2008 року, що укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] , на користь ПАТ «Альфа-Банк». 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами. Внаслідок укладення вищезазначеного договору відбулася заміна кредитора та ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за іпотечним договором від 05.03.2008 року, де іпотекодавцем є [PERSON] . Відповідно до витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем квартири є ПАТ «Альфа-Банк». Як зазначає позивач, у зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] банк розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно. 20.06.2018 року право власності на майно було зареєстроване за ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 23.06.2018 року, вбачається, що постановою Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.10.2017 року накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборону на його відчуження на підставі виконавчого провадження. Згідно з постановою старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.10.2017 року (ВП № 52207184) для забезпечення виконання виконавчого листа № 308/147/13, виданого 10.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області., де боржником є [PERSON] , а стягувачем ПАТ «Альфа-Банк», накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] , а саме квартиру за [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом положень ст. ст. 14, 37, 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року № 1255-IV, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. До публічних обтяжень належить, серед іншого, податкова застава. Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються законом. Публічне обтяження набирає чинності з моменту його реєстрації в Державному реєстрі. Публічне обтяження підлягає реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, протягом п`яти днів із дня винесення відповідного рішення, на підставі якого воно виникає. Обов`язок щодо здійснення реєстрації покладається на уповноважений орган (особу) або на особу, зазначену в рішенні уповноваженого органу. Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи викладене та беручи до уваги наведені обставини справи суд вважає, що право власності позивача на спірне майно підлягає судовому захисту шляхом звільнення цього майна з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.10.2017 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1762 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved