Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] (далі-відповідачка). В позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] отримала кредит в розмірі 4000 грн на підставі договору б/н від 18.11.2010. Кредит надавався у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачці кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконала договірні зобовязання. Відповідачка станом на 31.12.2016 має заборгованість на суму-32381,27 грн, яка складається з наступного: 1574,57 грн-заборгованість за кредитом, 25049,17 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом, 3739,37 грн-заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн- штраф (фіксована частина), 1518,16-штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідачки вищезазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду клопотання про розгляду справи без його участі, позовні заяви підтримав в повному обсязі. Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Крім того, надав заяву про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду не надала. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 28.02.2017 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення. \~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Відповідачка дійсно отримала кредит в розмірі 4000 грн на підставі договору б/н від 18.11.2010. Кредит надавався у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачці кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконала договірні зобовязання. Відповідачка станом на 31.12.2016 має заборгованість на суму-32381,27 грн, яка складається з наступного: 1574,57 грн-заборгованість за кредитом, 25049,17 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом, 3739,37 грн-заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн- штраф (фіксована частина), 1518,16 грн-штраф (процентна складова). Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими у справі письмовим доказами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно частиною 3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань. Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено позивачем у позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за змістом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6- 2003цс15. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500,00 грн. та в сумі 1518,16 грн., задоволенню не підлягають. В свою чергу згідно умов кредитного договору відповідачка взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконує в повній мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту та процентів за ним є право кредитора вимагати повернення всієї суми кредиту та процентів за кредитом. Доказів належного виконання зобовязань відповідачкою суду не надано. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви позивача в частині стягнення з відповідачки наступної заборгованості: 1574,57 грн-заборгованість за кредитом, 25049,17 грн-заборгованість по процентам за користування кредитом, 3739,37 грн-заборгованість за пенею та комісією, а всього на загальну суму-30363,11 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1500,28 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial