Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, вказавши в позовній заяві, що 11.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ZРS0АК57300042 від 11.10.2007 року. Відповідно до укладеного договору відповідач 11.10.2007 року отримав кредит у розмірі 223300,56 грн. на наступні цілі; 142208,00 грн. на купівлю автомобіля, 81092,56 гри. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.10.2014 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі, та надав кредитні кошти у розмірі 223300,56 грн.. А відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим відповідач станом на 10.04.2014 року мас заборгованість - 662 723,00 грн., яка складається з наступного:168 691,78 грн. - заборгованість за кредитом; 119 376,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 528,36 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 364 126,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна від 11.10.2007 р. Згідно з Договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Volkswagen, модель: Тгаnsроrter, 2007 р. випуску, вантажний фургон, № кузова/шасі [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZРS0АК57300042 від 11.10.2007 року в сумі 662 723,00 грн. вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» предмет застави - Volkswagen, модель: Тгаnsроrter, 2007 р. випуску, вантажний фургон, № кузова/шасі [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Volkswagen, модель: Тгаnsроrter, 2007 р. випуску, вантажний фургон, № кузова/шасі [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER]. Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Volkswagen, модель: Тгаnsроrter, 2007 р. випуску, вантажний фургон, № кузова/шасі [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений кредитний договір №ZРS0АК57300042 від 11.10.2007 року. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 223 300,56 грн. на наступні цілі; 142208,00 грн. на купівлю автомобіля, 81092,56 гри. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, з кінцевим терміном повернення 10.10.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна від 11.10.2007 р., відповідно до якого, [PERSON] надав в заставу автомобіль Volkswagen, Тгаnsроrter, 2007 р. випуску, вантажний фургон, № кузова/шасі [NUMBER]. реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія [NUMBER] від 06.10.2007 р., виданий РЕВ МРВ ДАЇ №1,2 при УМВС України у Запорізькій області. Вказаний вище предмет застави передається в заставу разом з усіма його приналежностями згідно технічної документації Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 615 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов'язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 10.04.2014 року мас заборгованість - 662 723,00 грн., яка складається з наступного:168 691,78 грн. - заборгованість за кредитом; 119 376,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 528,36 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 364 126,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Вказана сума заборгованості визначена позивачем з додержанням умов кредитного договору. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальній обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України. Відповідно до ст..572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно до ч. 3 ст.576 ЦК України права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюється на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст..590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст..19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно із ст. 26 цього Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечення обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Згідно з договором застави рухомого майна від 11.10.2007 р., звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того відповідач не передавав предмет застави в заклад банку на його вимогу №30.1.0.0/2-513 від 04.04.2014 р. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконує зобов'язання за договором, та має заборгованість за кредитним договором, тому позивач має право звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу. Крім того обґрунтованим, є вимоги щодо, вилучення заставленого майна, оскільки без вилучення майна позивач не може в повній мірі реалізувати свої права заставодержателя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 3 654 грн.

Outcome: approved