Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначило, що 11.12.2007 року позивач уклав із відповідачем договір про надання [PERSON] кредиту у розмірі 66845,20 грн. [PERSON] є поручителем. Після отримання кредиту відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитним договором. Станом на 05.10.2015 року має заборгованість в сумі 58696,75 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 16294,21 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 7078,05 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 7527,30 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань 27797,19 грн. Позивач в судове засідання не зявився, просить задоволити позов на підставі наданих до позовної заяви доказів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він дійсно в 2007 році уклав кредитний договір із позивачем. Після отримання кредиту частково сплачував кредит, який брав для покупки автомобіля. В звязку з відсутністю коштів змушений був відмовитись від своїх зобовязань. 10.11.2012 року працівники банку вилучили його автомобіль [NUMBER] та запевнили його, що вказаний автомобіль буде реалізовано, вилучених коштів буде достатньо для погашення кредиту. Після вилучення автомобіля він не підтримував ніяких стосунків з банком, яким чином був реалізований автомобіль не відомо, до 2015 року банк ніяких претензій до нього не предявляв. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору (а.с.12-14) ПАТ КБ «Приватбанк» надав 11.12.2007 року позичальнику [PERSON] кредит в сумі 66845,20 грн. для купівлі автомобіля. Крім того, [PERSON], який є батьком позикоотримувача, виступив поручителем по даному кредиту, про що було укладено договір (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 05.10.2015 року [PERSON] має заборгованість в сумі 58696,75 грн. Згідно акту прийомки автомобіля позикоотримувача (а.с.32) представники ПАТ КБ «Приватбанк» отримали від позикодавця автомобіль [NUMBER]. Згідно акту оцінки транспортного засобу (а.с.45-60) рекомендована ринкова вартість вилученого автомобіля складає 25000-29000 грн. [PERSON] помер 24.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.37), а тому суд вважає, що [PERSON] не можу бути відповідачем по справі та нести солідарну відповідальність. Питання правонаступництва після смерті [PERSON] в законному порядку не вирішувалось. Згідно повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.73-77) заставлене майно, а саме автомобіль [NUMBER] був реалізований 08.08.2013 року. Сума від реалізації складає 25000 грн., які були розприділені наступним чином: 11337,29 грн. погашення тіла кредиту; 7200 грн. сума за зберігання автомобілю до часу реалізації; 6199,68 грн. погашення пені; 95,10 грн. погашення комісії за договором; 167,93 грн. вартість зняття з обліку транспортного засобу. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.4-6) при розрахунку заборгованості враховано погашення заборгованості за рахунок реалізованого заставного майна, що також підтверджено меморіальними ордерами та виписками за рахунком (а.с.74-77). Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно з вимогами даного Кодексу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згiдно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмiрi та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог ЦК України, iнших актiв цивiльного законодавства, одностороння вiдмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сума від реалізації заставного майна за кредитним договором не була достатньою для погашення кредиту відповідачем, а тому посилання відповідача на погашення кредиту за рахунок реалізації заставного майна є необґрунтованими. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши їх та дослідивши, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача суми боргу, оскільки відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 1218 грн., які сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial