Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» 18.12.2014р. подано до суду позов про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в розмірі 4788 грн. 88 коп. та судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. В суд представник позивача не прибув, в позові просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка проти позову не заперечує, пояснила, що має скрутне матеріальну становище, тому не має можливості сплачувати кредит. Тому за правилами ст.ст. 130, 174 ЦПК України суд розглядає справу у попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення відповідачки та вивчивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Оцінюючи докази, які надано позивачем, суд виходить з наступного. 08.07.2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 001-07015-080711, згідно якого Банк надав їй шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, ліміт кредитної лінії - 4 000 грн., ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Відповідно до п.1.3. Договору, Банк самостійно може змінювати розмір ліміту в межах кредитної лінії, в такому випадку додаткова угода не складається. Згідно п.2.3 Договору клієнт сплачує Банку проценти, за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифах. Згідно п.2.4 проценти, за користування кредитом нараховуються Банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування. Згідно п.3.6 Договору клієнт картки зобов`язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Згідно п.3.7 Договору у разі порушення клієнтом строків оплати заборгованості за кредитною лінією, процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі та строки, визначені Правилами та Тарифами (а.с. 3-4). Відповідно наданого Банком розрахунку, [PERSON] станом на 05.09.2014р. заборгувала за цим кредитом 4788,88 грн. (а.с. 9). Цей розрахунок відповідачкою не оспорено. Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Встановлено, що умови зазначеного Договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачкою не виконано. Згідно розрахунку, наданого Банком заборгованість складає 4788,88 грн., яку вона добровільно не сплачує. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідачки, яке тягне можливість примусового стягнення прострочених сум по кредиту. В зв'язку з задоволенням основної вимоги, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved