Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24740,82 грн., внаслідок невиконання зобовязань по поверненню кредиту, та судових витрат у сумі 247,41 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що між банком і відповідачем 06.04.2011 року було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 16000,00 грн. Згідно умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач зобовязалась повертати кредитні кошти та сплачувати проценти та комісію за його користування, однак свої зобовязання відповідач не виконує, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка станом на 23.09.2014 року становить 24740,82 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проводити розгляд справи у його відсутності та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с.97). Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала (а.с. 38, 48, 59, 86а, 96). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 6 квітня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № ВLаЖГА00024852, згідно з яким відповідачу надано кредит на поточні потреби у розмірі 16000,00 грн. зі строком користування до 6 квітня 2014 року, з оплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15,00% річних та щомісячної комісії у розмірі 1,75% від суми кредиту (а.с. 4-11). Згідно умов п. 2.5.2 зазначеного договору відповідач зобовязався не пізніше дати, встановленої в Графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами, тобто 6 числа кожного місяця поповнювати рахунок-кореспондент, вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом, не менше, ніж за 3 робочих дні до дати настання терміну виконання зобовязання (а.с. 12). Однак свої зобовязання відповідач не виконує. Відповідно до п. 4.3, п. 9 укладеного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів відповідач сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми невиконаних боргових зобовязань. На підставі викладеного, банк, відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України та п. 2.7 укладеного договору, вимагає від відповідача повернення всієї суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за його користування. Згідно довідки-розрахунку заборгованість станом на 23.09.2014 року за кредитним договором складає 24740,82 грн. (а.с. 13), яка складається з наступного: - 16000,00 грн. заборгованість за кредитом; - 3700,00 грн. заборгованість за процентами; - 5040,00 грн. заборгованість за комісією. Статтею 1050 ЦК України встановлено право кредитора у випадку прострочення повернення чергової частини кредиту вимагати дострокового повернення частини суми позики, що залишилася. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Не виконуючи належним чином зобовязання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Відповідно до статті 611 ЦК України, при порушенні зобовязання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором. За таких обставин, заборгованість по відсоткам за користування кредитом позивачем нарахована обґрунтовано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved