Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

ПАТ Банк «Київська Русь м. Київ звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 07.11.2012 року уклало з ФОП [PERSON] договір № 13/2012-Ю, відповідно до якого ПАТ Банк «Київська Русь видав ФОП [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 1000000,00 грн. строком до 06.11.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % річних. У забезпечення виконання зобовязань за відповідним кредитним договором між ПАТ Банк «Київська Русь та [PERSON] було укладено договір поруки № 13/2012-Ю-П-1 від 29.01.2015 року. Однак, боржник належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 25.08.2015 року в розмірі 1024702 грн. 63 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 13/2012-Ю від 21.12.2007 року у розмірі 1024702 грн. 63 коп. Представник позивача, [PERSON] який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Третя особа, ФОП [PERSON], будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № 13/2012-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.11.2012 року Публічне акціонерне товариство Банк «Київська Русь надає Фізичній особі-підприємцю [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 1000000,00 грн., кінцевий термін повернення кредиту 06.11.2015 року, зі сплатою за користування кредитом 25 % річних, цільове використання кредиту поповнення обігових коштів (а.с. 7-11). Протягом строку дії договору були укладені додаткові Договори про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 13/2012-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 07.11.2012 року, відповідно до яких було збільшено ліміт кредитної лінії до 1300000,00 грн. та зменшено процентну ставку за користування кредитом до 23 % річних, а починаючи з 01.05.2014 року 25 % річних (а.с. 12-23). Зміст заяв фізичної особи-підприємця [PERSON], зазначає, що останній в період з 07.11.2012 року до 18.12.2013 року, звертався з проханням про надання грошових коштів та перерахування їх на рахунок № 26007110868001, призначення платежу видача кредиту згідно кредитного договору № 13/2012-Ю від 07.11.2012 року (а.с. 29-80). Виписки по особовим рахункам [PERSON] ФОП, а саме: рах. №2063990632, рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], рах. № [NUMBER], [NUMBER], рах. № [NUMBER], відображають рух коштів по зазначеним рахункам згідно кредитного договору № 13/201Ю від 07.11.2012 року, за період з 01.01.2012 по 15.07.2015 року. (а.с. 81-98). Зміст договору поруки № 13/2012-Ю-П-1 від 29.01.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь як кредитором та [PERSON], як поручителем, вказує на те, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 13/2012-Ю від 07.11.2012 року (а. с. 99-100). Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 13/2012-Ю від 07.11.2012 року заборгованість ФОП [PERSON] перед ПАТ Банк «Київська Русь станом на 25.08.2015 року, становить 1024702,63 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 848910 грн. 00 коп.; заборгованість за процентами в сумі 57445 грн. 01 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 6992 грн. 46 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 49068 грн. 86 коп., 30 % річних за несвоєчасне повернення процентів в сумі 4706 грн. 45 коп.; 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 59685 грн. 85 коп., при цьому зазначено, що заборгованість зменшується на суму 2160,00 грн. (а. с. 5-6). Зміст вимоги про дострокове повне виконання зобовязань згідно договору поруки за кредитним договором № 13/2012-Ю від 07.11.2012 року вказує, що відповідачу було запропоновано здійснити дострокове погашення кредиту з метою досудового врегулювання спору (а. с. 101). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з норми ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, чітко прописані в ст. 554 ЦК України, а саме: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно норми ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, право вимоги кредитора по яким було набуто позивачем у спосіб, передбачений законом, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя, як солідарного боржника, перед кредитором, в силу чого, враховуючи, що позивач предявляє свої вимоги по даному позову лише до одного відповідача, який є не просто боржником, а є солідарним боржником із боржником ФОП [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості з відповідача саме як з солідарного боржника, оскільки особливістю даних спірних правовідносинах є наявність солідарного зобовязання та настання відповідних правових наслідків у разі виконання саме солідарного обовязку, що передбачено нормами ст.ст. 541, 543, 544 ЦК України, а тому суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає до часткового задоволення в межах заявлених вимог, а саме: в межах заявленої суми заборгованості в розмірі 1024702 грн. 63 коп., яка позивачем зменшена на суму 2160 грн. 00 коп., з зазначенням, що згадана заборгованість підлягає стягненню з відповідача як з солідарного боржника, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial