Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] і з врахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №466/200308 від 20.03.2008р. і договором поруки №466/200308 від 20.03.2008р. станом на 26.05.2015р. в загальній сумі 35 481 долара США 20 центів, з яких: прострочена заборгованість по кредиту складає 22 341,38 доларів США, заборгованість по відсоткам складає 5 559,21 долар США, заборгованість по пені складає 7 580,61 доларів США, обґрунтовуючи позов тим, що відповідачі кредитний договір і договір поруки не виконують, кредит і відсотки за його користування не сплачують, у зв*язку з чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України. Відповідачі звернулись до ПАТ «БМ Банк» із зустрічним позовом, в якому просили визнати недійсною зміну умов договору по підвищенню процентної ставки, визнати припиненим зобов*язання по сплаті тіла кредиту на суму 43 113,84 долара США, відсотків на суму 22 267,82 долара США за кредитним договором №466/200308 від 20.03.2008р., обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву тим, що відповідач [PERSON] протягом шести років добросовісно здійснював платежі згідно кредитного договору за ставкою 12% річних і лише отримавши копії документів, доданих до позовної заяви, довідався, що з листопада 2008р. відсоткова ставка збільшена до 14% річних. Він не давав згоду на збільшення відсоткової ставки і банк не повідомляв його належним чином про таке підвищення в порушення пункту 6.1.2. кредитного договору, вважає, що ПАТ «БМ Банк» не мав правових підстав для підвищення відсоткової ставки. Крім цього, відповідач вважає, що позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, від продажу якого стягувач мав отримати кошти, яких було достатньо для погашення кредитної заборгованості, однак, на думку відповідачів, банк незаконно продовжив нарахування кредитної заборгованості. Просили задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 3, 6, 16, 627, 652 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача основні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на не виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки. Проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, а також на те, що відповідачі не вірно тлумачать матеріальний закон та умови кредитного договору, який є чинним та вільно і свідомо підписувався сторонами. Крім цього, вказував про те, що відповідачами пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із зустрічним позовом, оскільки кредитний договір №466/200308 був підписаний сторонами 20.03.2008р., а зустрічний позов подано до суду 21.09.2015р., [PERSON] тривалий час визнавав, виконував і не оспорював умови договору, в тому числі здійснював проплати з врахуванням підвищеної в листопаді 2008р. відсоткової ставки з 12% до 14% річних, однак за спливом тривалого часу почав стверджувати про те, що ці обставини йому відомі не були і що він фактично давно погасив заборгованість перед банком, що в своїй суті є нелогічним. Також, представник позивача зазначав про те, що коштів, які були отримані від продажу заставного майна, виявилось не достатньо для повного погашення кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] і представник обох відповідачів зустрічний позов підтримали, посилаючись на порушення прав відповідачів як споживачів банківських послуг, здійснення позивачем невірного розрахунку заборгованості, незаконне підвищення відсоткової ставки, у зв*язку із чим просили зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні основного позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним основний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмови, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 20.03.2008р. між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №466/200308, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 49 491 долара США зі сплатою 12% річних строком повернення кредиту до 19.03.2015р. (а.с. 18-23 - копія кредитного договору). 20.03.2008р. між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та [PERSON] був укладений договір поруки в забезпечення основного зобов*язання між позивачем і відповідачем [PERSON] (а.с. 24 - копія договору поруки). Як пояснив представник позивача, відповідачі зобов*язання згідно кредитного договору і договору поруки не виконують, у зв*язку з чим виникла заборгованість станом на 26.05.2015р. в загальній сумі 35 481 долара США 20 центів, з яких: прострочена заборгованість по кредиту складає 22 341,38 доларів США, заборгованість по відсоткам складає 5 559,21 долар США, заборгованість по пені складає 7 580,61 доларів США (а.с. 6-190 Том №1 - розрахунок заборгованості). Відповідачі проти такого розрахунку заперечували та надали суду свій розрахунок із застосуванням відсоткової ставки 12% по тілу кредиту та на підставі квитанцій про проплати кредитної заборгованості, які є у відповідачів (а.с. 51-53 Том №2 - розрахунок заборгованості, а.с. 57-89 Том №2 - копії квитанцій). В матеріалах справи є виконавчий напис нотаріуса від 27.05.2013р. про звернення стягнення на автомобіль «Тойота Ленд Крузер», держномер [NUMBER] в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «БМ Банк» в сумі 28 240 доларів США 58 центів (а.с. 90 Том №2 - копія виконавчого напису), на виконання якого 06.06.2013р. відкрито виконавче провадження (а.с. 91 Том №2 - копія постанови про відкриття виконавчого провадження), в межах якого 12.01.2015р. проведені електронні торги (а.с. 92 Том №2 - копія протоколу №37754 проведення електронних торгів, а.с. 93 Том №2 - копія розпорядження), у зв*язку із чим постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві від 29.05.2015р. виконавче провадження закінчено (а.с. 94 Том №2 - копія постанови). Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. В статтях 6, 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та виконанні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для виконання сторонами. У відповідності до частини 1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов*язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники… В основу заперечень відповідачів проти основного позову і в обґрунтування зустрічного позову покладено те, що, на думку відповідачів, підвищення відсоткової ставки з 12% до 14% річних ПАТ «БМ Банк» відбулось з порушення вимог закону і умов кредитного договору. Однак, як вбачається з пункту 6.1.2. кредитного договору 3466/200308 від 20.03.2008р., банк має право переглянути встановлену в частині №1 договору процентну ставку (12%) за користування кредитом при зміні облікової ставки Національного банку України, індексу інфляції або інших випадках, що мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів, про що повідомляється позичальнику в письмовій формі за 10 календарних днів до дня встановлення нової ставки шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом. Разом з повідомленням банк надсилає клієнту два примірники додаткової угоди про зміну процентної ставки. Документом, що підтверджує виконання банком своїх зобов*язань щодо повідомлення позичальника про зміну процентної ставки, є квитанція поштового повідомлення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику на адресу його проживання, вказану в розділі 11 даного договору. Ненадходження на адресу банку протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення позичальником рекомендованого листа відповіді від позичальника вважається згодою з встановленням нової процентної ставки за користування кредитом (мовчазна згода позичальника), що оформлюється додатковою угодою. По проходженні 10-денного терміну з моменту отримання позичальником рекомендованого листа банк має право нараховувати проценти за кредитом по новій процентній ставці. На виконання вказаного вище пункту кредитного договору, позивачем надано суду повідомлення відповідача [PERSON] від 23.10.2008р. про збільшення процентної ставки з 12% до 14% річних у зв*язку із підвищенням облікової ставки Національного банку України, зростанням ставок по міжбанківським кредитам та депозитним операціям банків, з посиланням на ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно якої банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах (а.с. 104 Том №2 - копія листа), який отримано уповноваженою особою за місцем реєстрації відповідача [PERSON] 03.11.2008р. (а.с. 103 Том №2 - копія поштового повідомлення). При цьому суд враховує положення ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в якій дано визначення поняття реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Про те, що процентна ставка була збільшена банком до 14% річних відповідачу [PERSON] було відомо, про що вбачається з його заяви від 11.10.2010р. до АТ «БМ Банк» про зменшення процентної ставки (а.с. 105 Том №2 - копія заяви), а також квитанції про здійснення проплат з листопада 2008р. після підвищення процентної ставки, які надав суду сам відповідач. Наведені вище обставини свідчать про дотримання позивачем умов пункту 6.1.2. кредитного договору 3466/200308 від 20.03.2008р., а тому розрахунок відповідачів в зустрічному розові суми кредитної заборгованості із застосуванням процентної ставки 12% суд не може прийняти до уваги і визнати його таким, що спростовує розрахунок позивача із застосуванням процентної ставки 14%, оскільки такі заперечення відповідачів не ґрунтовані на матеріальному законі та умовах кредитного договору. Крім цього, суд враховує ті обставини, що відповідач [PERSON] тривалий час визнавав, виконував і не оспорював умов кредитного договору від 20.03.2008р., а із зустрічним позовом про оспорювання кредитного договору в його частині звернувся до суду лише 21.09.2015р. і причин, які могли б бути визнані судом поважними, для відновлення встановленого законом строку позовної давності, суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку суд приходить до висновку, що порушення відповідачами договірних кредитних зобов*язань і договору поруки є доведеним, належними і допустимими доказами не спростовані, у зв*язку із чим основний позов суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає по суті. Часткове задоволення основного позову полягає в наступному. Згідно ст.533 ЦК України визначено про те, що грошове зобов*язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов*язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов*язаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом. У відповідності до частини 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. А відповідно до частини 2 цієї ж правової норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 1 ст.1046 ЦК України (параграф 1) вказує про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тобто, за кредитним зобов*язанням позичальник зобов*язується повернути грошові кошти в тій же сумі, що відповідає еквіваленту суми заборгованості валюти кредиту на час постановлення судового рішення. В пункті 12 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. роз*яснено про те, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст.533 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вказати в резолютивній частині судового рішення суму стягнення у валюті кредиту - доларах США та її еквівалент за офіційним курсом НБУ на день постановлення судового рішення 08.12.2015р., а саме: 23,45 грн. за 1 долар США, у зв*язку із чим загальна сума заборгованості відповідачів, яка становить 35 481 долар США 20 центів, станом на 08.12.2015р. відповідає еквіваленту в національній валюті 832 034 грн. 14 коп. Крім цього, суд вважає, що відповідачами пропущено строк позовної давності на звернення до суду із зустрічним позовом, доказів про поважність причин пропуску встановленого законом строку суду не надано, але суд не застосовує дану підставу для відмови в позові, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню 3 654 грн. судового збору.

Outcome: partial