Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що з серпня 2011 року по березень 2014 року вона з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку батьків відповідача за адресою: [ADDRESS] . Від спільного проживання [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] . Оскільки відповідач відмовився подавати спільну заяву до органів ДРАЦС для визначення його батьком дитини, запис був здійснений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] періодично виказував позивачу сумніви відносно свого батьківства і, після припинення сімейних відносин, звертався до відповідної лабораторії, де за результатами аналізу ДНК його батьківство було підтверджено. До 2016 року відповідач спілкувався з дочкою, але після особистого конфлікту між сторонами почав нехтувати обов`язками батька, перестав цікавитися життям дочки, не надає матеріальної допомоги на її утримання. В добровільному порядку відповідач не хоче сплачувати аліменти та вносити відомості про своє батьківство до актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року у справі було відкрито провадження та призначене підготовче судове засідання, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, а позивачу відповідь на відзив. До початку підготовчого судового засідання сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, окрім цього надав завірену копію висновку лабораторного дослідження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. З наданих до позовної заяви копії свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження підтверджено, що запис про батька був здійснений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки висновком генотипоскопічного дослідження лабораторії № 28857 від 24.12.2020 було підтверджене батьківство відповідача [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , відповідачем була подана до суду заява з якої вбачається, що він визнав факт батьківства, отже суд вважає його встановленим. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач не заперечує про стягування з нього аліментів у розмірі, що просить позивач. За таких обставин, у суду не виникає сумнівів в обґрунтованості пред`явлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини, у зв`язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved