Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Орган опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], третя особа прокуратура Ківерцівського району Волинської області, до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Реєстрація дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] має легку розумову відсталість та перебуває на обліку в лікаря-психіатра. В ході обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] було встановлено, що дитина разом із матір'ю [PERSON] проживає у свого біологічного батька [PERSON], 1967 року народження, і в житловому приміщенні не створені умови для належного проживання, виховання дитини, та існує небезпека для здоров'я дитини. Малолітній [PERSON] двічі перебував на стаціонарному лікуванні з приводу дефіциту ваги, анемії середньої степені тяжкості, кишкової коліки, однак лишався недолікованим, оскільки батько дитини [PERSON], написавши розписку, примусово забирав матір та дитину додому. Враховуючи наведені обставини, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою захисту її прав, усунення небезпеки для її здоров'я, забезпечення соціального захисту просить відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та передати дитину органу опіки і піклування Ківерцівської РДА для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача Супоровський О.М., вказуючи на те, що позов заявлений з метою захисту прав, інтересів та здоров'я дитини, тому просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила у задоволенні заявленого позову відмовити, посилаючись на те, що обстановка в якій проживає дитина не залежать від її волі, а створена з причин негативної поведінки біологічного батька дитини [PERSON], який під погрозами фізичної розправи та застосування насильства створює неприпустимі умови проживання сім'ї. Прокурор Матвіюк М.Ю. в судовому засіданні заперечив щодо заявленого позову, вважає, що відсутні законні підстави для відібрання дитини від матері, оскільки права дитини порушуються не з причин поведінки останньої, просив відмовити у задоволення даного позову. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Липненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області 28.11.2013 року, актовий запис № 37, відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Реєстрація дитини проведена відповідно до ст. 135 СК України /а.с.7-8/. Згідно довідки про склад сім'ї № 496 від 04.07.2014 року, актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї, в якій проживає малолітній [PERSON], від 15.05.2014 року, 19.06.2014 року, дитина проживає з матір'ю [PERSON] у будинку співмешканця останньої - [PERSON] в [ADDRESS]. У будинку не створені умови для належного проживання та виховання дитини, стосунки в сім'ї недоброзичливі, батько дитини зловживає спиртними напоями. З батьками дитини проведено профілактичну роботу та повідомлено про відповідальність за неналежне виховання та утримання дитини, а також рекомендовано сільській раді та працівнику ФАПу тримати дану сім'ю на контролі /а.с. 9, 15, 16/. Як зазначено в повідомленні Комунального закладу «Ківерцівське районне територіальне медичне об'єднання» від 23.04.2014 року, яке було надіслане начальнику служби у справах дітей, [PERSON] перебувала на лікуванні з дитиною в педіатричному відділенні з 15.04.2014 року по 22.04.2014 року. Дитина з неблагополучної сім'ї: батько зловживає спиртними напоями, мати перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість. 22.04.2014 року, не пройшовши повного лікування, дитину та її матір самовільно забрав із медичного закладу батько дитини /а.с. 12/. Наказом Служби у справах дітей Ківерцівської РДА Волинської області № 29 від 07.07.2014 року було вирішено постановити на облік малолітнього [PERSON], [INFO] року, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах /а.с. 14/. Відповідно до характеристики з місця проживання [PERSON], остання громадського порядку не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувалася, приводів у міліцію не було, спиртних напоїв не вживає, не працює, є матір'ю-одинокою /а.с. 10/. Відповідно до характеристики з місця проживання [PERSON], останній за час проживання на території Липненської сільської ради зарекомендував себе негативно, тричі притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений до позбавлення волі, не працює, особистого селянського господарства не веде /а.с. 11/. З показів свідка [PERSON], даних у судовому засіданні, вбачається, що вона раніше співмешкала із [PERSON], який часто знущався з неї та її дітей, застосовував до них фізичну силу, наносив тілесні ушкодження, за що був засуджений до позбавлення волі. Відбуваючи покарання писав листи з погрозами, що коли він повернеться то помститься за те, що потрапив у в'язницю. Після звільнення з місць позбавлення волі, застосовуючи погрози та насильство, змусив її доньку - відповідача [PERSON] проживати з ним. Вказує на те, що [PERSON] фізично знущається з [PERSON], наносить побої та залякує її щоб не повідомляла міліцію. З показів свідка [PERSON], даних у судовому засіданні, вбачається, що він є фельдшером ФАПу Липненської амбулаторії, і виходячи для огляду дитини за місцем її проживання, був очевидцем того, що [PERSON] погрожував фізичною розправою [PERSON], наносив їй тілесні ушкодження, погрожував та кидався на неї з ножем. Разом з тим, зазначив, що під час одного із таких конфліктів був присутній дільничий інспектор міліції [PERSON], який не фіксував даний факт і не вчиняв належних дій для припинення протиправної поведінки [PERSON] Щодо поведінки відповідача, вказав, що [PERSON] дбає про належне утримання та виховання дитини, однак перешкодою цьому є негативна поведінка [PERSON], в будинку якого проживає сім'я. В свою чергу покази свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються як поясненнями відповідача [PERSON], так і повідомленням директора Ківерцівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 10.07.2014 року, згідно якого службу у справах дітей було повідомлено про факт частих образ та погроз [PERSON] в адресу своєї співмешканки [PERSON] /а.с. 13/. Як вбачається з висновку Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області № 43/02-18 від 24.07.2014 року про доцільність відібрання дитини від матері, то даний висновок ґрунтується на тому, що за місцем проживання дитини існують не задовільні умови для проживання, не забезпечено належним харчуванням, а також те, що дитина, перебуваючи разом з матір'ю на лікуванні у КЗ «Ківерцівське РТМО», не закінчила курс лікування, оскільки батько дитини [PERSON] самовільно забирав дитину та її матір і категорично відмовлявся від подальшого їх лікування /а.с. 3/. Однак, даний висновок не береться до уваги судом як доказ, оскільки на комісії не була присутня відповідач [PERSON] та відомостей про її належне повідомлення про дату, час та місце розгляду питання щодо неї та її дитини позивачем надано не було. Разом з тим, суд бере до уваги витяг з протоколу комісії з питань прав дитини Ківерцівської районної державної адміністрації № 10 від 21.08.2014 року, згідно якого встановлено , що причиною неналежного виховання дитини послужила поведінка раніше судимого [PERSON], який живе за рахунок дитячих грошей, часто зловживає спиртними напоями, проявляє агресію та застосовує фізичну силу до матері дитини [PERSON] Також комісією було рекомендовано начальнику служби у справах дітей Скубій Н.П. підготувати листи в Ківерцівський РВ УМВС України у Волинській області для реагування на протиправну поведінку [PERSON], у Ківерцівський РЦСССДМ про здійснення соціального супроводу та в Липненську сільську раду про організацію та проведення профілактичної роботи з [PERSON] та здійснення контролю за умовами проживання даної сім'ї, зокрема дитини. Згідно положень ст. 164 СК України, підставою для відібрання дитини є ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за ст. 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Відібрання дитини у матері це санкція за невиконання нею батьківських обов'язків, однак пояснення матері, покази свідків, наявні в матеріалах докази свідчать про відсутність достатніх підстав для такого заходу впливу на поведінку відповідача, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б стверджували, що [PERSON], не бажає створити належні умови для проживання та виховання дитини, та що саме з причин її поведінки умови проживання дитини у даній сім'ї є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 14 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили, і під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до статтей 9, 12 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року Дитина забезпечена правом вільно висловлювати погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Також дитина забезпечена правом на те, щоб не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З наведеного слідує, що в сім'ї відповідача все ж таки наявна небезпеки для життя, здоров'я та морального виховання дитини, однак вона виникла не з причин, які залежать від поведінки чи діяльності відповідача [PERSON], тому суд вважає невірним спосіб обраний позивачем для захисту прав дитини, і відсутні підстави для застосування до відповідача такої санкції, як відібрання дитини на підставі ст. 164, 170 СК України. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити, а у зв'язку із встановленим у судовому засіданні обставинами та з метою захисту прав дитини відреагувати шляхом винесення окремої ухвали. На підставі ст.ст. 164, 170 СК України, ст.ст. 11, 14 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 9, 12 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року,

Outcome: dismissed