Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» звернулось до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 26.04.2007 року між ВАТ «[PERSON] банк [PERSON]», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] [PERSON]», і [PERSON] укладено кредитний договір № 014/9870/74/72876, відповідно до якого [PERSON] надав йому кредит в сумі 38380,00 дол. США на строк до 26.04.2022 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,85 % річних. Факт видачі позичальнику кредитних коштів підтверджується випискою з розрахунку станом на 26.04.2007 року. Позичальник припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17.06.2015 року становить 25946,27 дол США, що еквівалентно по курсу НБУ 574651,22 грн. і складається з : заборгованості по кредиту 19074,43 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 422\~455,50 грн. простроченої заборгованості по кредиту - - 0,43 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 9, 52 грн., заборгованості по відсотках 3\~082,50 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 68270,41 грн. простроченої заборгованості по відсотках 3069,07 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 67972,96 грн., пені 3789,34 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 83925,31 грн. Оскільки добровільно указану суму боргу [PERSON] не погашає, тому банк прохає стягнути з нього борг та сплачену суму судового збору у судовому порядку. Під час розгляду справи представник позивача зменшив розмір позовних вимог і просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, що станом на 06.01.2016 року становить 23520,33 дол. США що еквівалентно 559393,13 грн. і складається з 19074,43 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 453660, 35 грн. заборгованості по кредиту (в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 2869,31 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 68242,78 грн.); 4445,60 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 105732,78 грн. заборгованості по відсотках ( в т.ч. прострочена заборгованість по відсотках 4297,96 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 102221,35 грн.). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним з моменту укладання кредитний договір №014/9870/74/72876 від 26 квітня 2007 року між ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» та [PERSON], а також визнати недійсним з моменту укладання договір іпотеки від 23 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Свої вимоги мотивує тим, що перед укладенням кредитного договору в порушення вимог ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не повідомив його у письмовій формі про всі істотні умови кредитування, договір містить несправедливі умови, укладений без відповідної банківської ліцензії на видачу кредиту в іноземній валюті, не містить орієнтовну сукупну вартість кредиту, покладено обовязок позичальника укласти договір страхування предмета іпотеки є лише в кредитованій банком страховій компанії, договір передбачає лише наявність обовязків та відповідальність у позичальника, банк намагається позбавити неповнолітніх дітей права користування предметом іпотеки. В судовому засіданні представник ПАТ «[PERSON] [PERSON]» свій позов підтримав у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити, посилаючись на те, що кредитний договір укладений з дотриманням законодавства, підписанням договору позичальник підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, тому протягом тривалого часу виконував умови договору. 11.08.2016 року ПАТ «[PERSON] [PERSON]» подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в задоволенні позову ПАТ «[PERSON] [PERSON]» про стягнення кредитної заборгованості просили відмовити, а зустрічний позов підтримали повністю, посилаючись на викладені у ньому обставини. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їй правовідносини. Встановлено, що 26.04.2007 року між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] банк [PERSON]», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] [PERSON]», було укладено кредитний договір, відповідно до якого банківська установа надала позичальнику грошові кошти в сумі 38380 дол США (а.с.12-21). Грошові кошти були отримані позичальником 26.04.2007 року (а.с.167-170) Згідно п.п. 1.2; 1.4 Кредитного договору відсоткова ставка за кредитом становить 12,85 % річних, кредит надано на строк до 26.04.2022 року. Згідно п. 2.1 Договору кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі; придбання житлового будинку з надвірними будівлями та на сплату комісії банку за цим договором. Забезпечення зобовязання позичальника за цим договором є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Ромни, 1-й пров. Червоної,1 Г, загальною площею 87,4 кв.м (далі обєкт нерухомості). Кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, строковості повернення та плати за користування (п.3.1 Договору). 23 травня 2007 року між банком та [PERSON] для забезпечення виконання умов кредитного договору був укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок та земельна ділянка по 1-му пров. Червоної, 1 Г в м. Ромни (а.с.70-72). Відповідно до п.3.2 цього договору надання кредиту може здійснюватись на розсуд банку: готівкою через касу; на поточний рахунок позичальника. Згідно п.5.1 кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячно до 15 числа , починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами згідно графіку погашення протягом строку дії кредитного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1056 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобовязання, надавши позичальникові кредит в сумі, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Факт видачі відповідачу кредиту підтверджується випискою по рахунку станом на 26.04.2007 року та меморіальними ордерами (а.с.21, 168, 169, 170). Відповідач [PERSON] припинив належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 26.04.2007 року, у звязку з чим позивач 14.04.2015 року направив на адресу позичальника письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом, яка була залишена [PERSON] без задоволення (а.с. 22). Унаслідок порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість, розмір якої станом на 06.01.2016 року складає 23520,03 дол. США, що еквівалентно 559393,13 грн., з яких 19074,43 дол. США, що еквівалентно 453660,35 грн. заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 2869,31 дол. США, що еквівалентно 68242,78 грн), 4445,60 дол. США , що еквівалентно 105732,78 грн. заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 4297,96 дол. США, що еквівалентно 102221,35 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.187-190). Ураховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи зустрічний позов, суд дійшов такого висновку. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ч.1 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача під час розгляду справи подав письмову заяву про застосування вказаних наслідків спливу позовної давності щодо позовних вимог [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. Частина 5 ст. 267 ЦК України припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, проте не містить терміну таких причин. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства, до поважних причин пропуску позовної давності можуть бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та обєктивно унеможливлює звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності. В судовому засідання [PERSON] пояснив, що строк звернення до суду ним не пропущений, оскільки він не отримував копії кредитного договору про всі умови договору та про порушення банку дізнався після отримання позовної заяви. Суд вважає, що вказана обставина не підтверджена [PERSON], оскільки в матеріалах справи є копія кредитного договору від 26.04.2007 року, з якої вбачається, що другий примірник договору [PERSON] отримав, про що мається його підпис (а.с.7). Указану обставину підтвердив у суді і сам відповідач [PERSON] Крім того [PERSON] тривалий час проводив оплату на виконання за кредитним договором, що свідчить про те, що з умовами кредитного договору він ознайомився при його укладанні, тобто 26.04.2007 року. А з зустрічним позовом звернувся лише після звернення банківської установи з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову [PERSON] в задоволенні зустрічного позову у звязку з пропуском строку звернення до суду. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved