Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Олександрійська РДА, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]. У зв'язку з неналежним вихованням та утриманням малолітньої дитини родина [PERSON] з 24 квітня 2017 року перебуває на обліку в службі у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області як така, що потрапила в складні життєві обставини. Протягом 2017 року та І кварталу 2018 року за відповідачем проводилась профілактична та роз'яснювальна робота, надавалась практична та гуманітарна допомога, проте відповідач не прикладає зусиль для покращення умов проживання, не дотримується особистої гігієни, належним чином не виховує та не утримує дитину. Неналежне виконання батьківських обов'язків з боку відповідача призвело до виникнення у дитини захворювань. У зв'язку із зазначеним з 04 квітня 2018 року дитина влаштована до Дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка». Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження зі слів матері. Відповідач не працює, не має самостійного заробітку та доходу. Позивачем прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що прикладає максимум зусиль для належного виховання та утримання сина в міру своїх можливостей, намагається створити належні умови для проживання дитини, не має шкідливих звичок. 03 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29 травня 2018 року (а. с. 37). 29 травня 2018 року підготовче засідання відкладено на 20 червня 2018 року за клопотанням відповідача з метою надання їй часу для отримання правової допомоги (а. с. 51 - 52). 20 червня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 06 липня 2018 року (а. с. 71). 06 липня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 13 липня 2018 року (а. с. 83 - 86). 13 липня 2018 року судове засідання відкладено на 22 серпня 2018 року за клопотанням представника відповідача у зв'язку з пологами відповідача (а. с. 95 - 97). 22 серпня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 31 серпня 2018 року (а. с. 108 - 109). 31 серпня 2018 року судове засідання відкладено на 21 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача у зв'язку з його неможливістю прибуття в судове засідання (а. с. 95 - 97). В судовому засіданні представник позивача підтримала позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та пояснила, що остання неналежним чином займається вихованням та утриманням свого сина, ніде не працює, хоча дитина відвідує дитячий заклад, проживає в будинку потребуючому ремонту, не має навичок по догляду та належному утриманню дитини, має замкнений характер та не йде на співпрацю з сільською радою. На адресу сільської ради неодноразово надходили скарги від адміністрації ДНЗ «Сонечко», який відвідує дитина, з приводу того, що до садочку приходить дитина брудна та в брудному одязі, мали місце факти виявлення у дитини блох. [PERSON] зовсім не займається належним утриманням дитини, її харчуванням, що призвело до виникнення у дитини ряду захворювань. Дитина не відповідає зросту та віку дитини. Протягом 2017 та І кварталу 2018 років службою у справах дітей проводилась профілактична та роз'яснювальна робота з [PERSON], але вона на зауваження належним чином не реагує. Відомості про батька малолітнього [PERSON], [INFO] до актового запису про народження дитини внесе за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] під час розгляду питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав відносно дитини погодилась з поясненнями Добронадіївської сільської ради з приводу не створенням нею належних умов для виховання та утримання дитини. Їй рекомендувалось переїхати проживати до батька, оскільки коли приїздив батько, то дитина була чиста, нагодована і в будинку було прибрано. Проте відповідач належних для себе висновків не зробила, у наданий строк умови проживання не покращено. В результаті дитину було відібрано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що хоче повернути собі дитину. На даний час в неї є холодильник, наступного дня завезуть меблі. Вона регулярно відвідує дитину в дитячому будинку (раз на тиждень). В лютому 2018 року до неї прийшли представники сільської ради і поклали її до районної лікарні на збереження вагітності, а сина поклали до дитячого відділення на обстеження. 12 квітня 2018 року приїхали представники соціального захисту і забрали сина до дитячого будинку «Перлинка». Служба у справах дітей її повідомила про необхідність створення умов для проживання дитини. Дали термін 3 місяці. Вона визнає свою провину, обіцяє виправитися та просить повернути їй дитину. Визнає, що умови проживання дитини були жахливі, так як в неї не вистачало коштів, жила за рахунок отримання допомоги як матері одиначки. Дитина відвідувала дитячий садок, на роботу яку їй пропонували в агрофірмі, вона не пішла,оскільки робочий день закінчується о 18 годині, а садочок працює до 17 години. Крім того, коли в Агрофірмі дізналися, що вона має дитину 2-х років, їй в роботі відмовили. Право власності на будинок, де вона проживає не оформила, оскільки власник проживає в іншому місті і не могла з'явитися до нотаріуса. Кошти за будинок віддала під розписку. Будинок їй допомогла купити директор центру матері і дитини. В 2016 році переїхала до Олександрійського району. Після переїзду їй допомогла сільська рада: частково зробили ремонт в будинку, допомогли харчами, влаштували дитину до дитячого садочка. До того півтора роки проживала в Кіровоградському соціальному центрі матері та дитини. Сама родом з Дніпропетровської області. Закінчила школу - інтернат для дітей з розумовими вадами. Рідні їй не допомагають, хоча є тітка і батько, який декілька раз приїздив їй на допомогу. Служба поставила її на облік так як в садочку сказали, що дитина ходить брудна і в брудному одязі. Але коли в садочку сказали купати сина вранці та ввечері, то вона так і робила. Дитину ніколи не била. Готувала дитині супи та каші, купувала ковбасу та печиво. Коли вони лежали в лікарні, в лютому 2018 року, у дитини був дерматит. А зараз у медичному висновку записані й інші захворювання. В районній лікарні було рекомендовано огляд дитини в обласній лікарні. Сільська рада виділила 500,00 грн., вона приготувала дитину, але в садочку сказали, що треба його перекупати і переодягнути в їхній одяг. В обласній лікарні зробили обстеження і приписали ліки, вона все робила за призначенням. На даний час в хаті побілено, будуть меблі, холодильник поки стоїть у сусідки. На веранді буде стояти газовий балон, а взимку буде топити плиту. Через відсутність коштів не могла створити нормальні умови для життя дитини. На даний час вона лежить в лікарні з новонародженою дитиною. За будинком доглядає сусідка, а також допомагає лікар з районної лікарні, яка обіцяла взяти її під опіку. Представник відповідача - [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідач потрапила в скрутну життєву ситуацію. Через недостатній рівень матеріального забезпечення сталися такі негативні наслідки як відсутність належних умов для проживання дитини, після чого було вилучено дитину. Після відібрання дитини відповідач намагається покращити умови проживання. Регулярно відвідувала дитину у дитячому будинку. Проте на даний час лежить в лікарні з новонародженою дитиною. Їй самій скрутно утримувати двох малолітніх дітей. На даний час доцільніше залишити дитину у дитячому будинку. Проте ставити питання про позбавлення батьківських прав передчасно, зараз доцільно виріши питання про тимчасове відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Крім того, такий доказ як медичний висновок щодо стану здоров'я дитини не може бути прийнятий судом як належний доказ. Представник Добронадіївської сільської ради Киричата Л.С. в судовому засіданні пояснила, що родина [PERSON] проживає в селі з 2016 року. Протягом всього часу їхнього проживання в селі їм намагалися допомогти. В селі працював соціальний працівник, яка відвідувала [PERSON] щонеділі, приносила їй речі і харчі. Коли вона переїхала люди знесли їй речі, харчі, консервацію, крупи. Щомісяця комісія сільської рад відвідує відповідача. Дитина брудна, зовсім не має іграшок, вони не мають телевізора. Дитина весь час на руках у матері. В будинку в неї була електрична плитка. З їжі в неї бачила лише смажену до чорноти картоплю та кашу, макарони. В магазині вона купує печиво і кукурудзяні палички. Вона допомагала [PERSON] оформити всі допомоги: по народженню дитини, матері одиначки та малозабезпеченої сім'ї. Крім того, оформляли субсидію. Проте, за отримані кошти вона купила собі курточку. Речей в неї і в дитини дуже багато. Всі з села їй передають, всі благодійні організації. Але всі речі брудні та не доглянуті. Дитину запропонували покласти до лікарні, так як коли [PERSON] поклали на збереження вагітності, то її син був у сусідів, які не є їм родичами. Тому дитину положили також до районної лікарні на обстеження. Умови її проживання поліпшилися, але не за допомогою відповідача, а іншими людьми та не в перший раз. Коли вона тільки переїхала до села, то всі вважали, що вона виховувалась в інтернаті і не вміє хазяйнувати. Їй приходили прибирати, але через деякий час все було занедбано, скрізь розкидані речі. Коли вона відведе дитину до садочка, її вдома неможливо застати, то в місто поїде, то в сусідів, то комусь по селу допомагає. Пізніше в неї з'явився молодий чоловік, їх стосунки привели до народження меншої дитини. На даний час в її будинку частково зроблено ремонт і завезено дрова. З приводу стану дитину, то в сільську раду була скерована доповідна записка завідуючої дитячим садочком, що дитина [PERSON] відвідує дитячий садок брудна, в брудному одязі, тому в садочку хлопчика купають. Представник дитячого будинку «Перлинка» Гайдиш В.С. в судовому засіданні пояснила, що коли дитина потрапила до дитячого будинку, то хлопчик не розмовляв, був замкнений. Хлопчик має ряд захворювань пов'язаних з неналежним харчуванням. Відповідач дійсно відвідує сина, привозить йому цукерки. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Приймаючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. «Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина» (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». З огляду на вказані положення міжнародних актів, рішення суду повинно відповідати інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Згідно з Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька в актовому запису про народження [PERSON], [INFO], записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст.135 СК України (а. с. 8). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Добронадіївської сільської ради від 04 квітня 2017 року №15 родина відповідача поставлена на облік як така, що потрапила у складні життєві обставини (а. с. 10). Згідно з рішенням Служби у справах дітей Олександрійської РДА від 24 квітня 2017 року №34 взято на облік дитину - [PERSON], [INFO], як таку, яка проживає в сім'ї, що потрапила в складні життєві обставини (а. с. 13). З актів обстеження умов проживання відповідача за період з 15 червня 2017 року по 20 березня 2018 року вбачається, що умови проживання для дитини створені частково, рекомендовано відповідачу провести косметичний ремонт будинку, прибрати у будинку та на території домоволодіння, придбати для дитини іграшки та одяг, пролікувати дитину, зробити запас для опалення в зимовий період тощо (а. с. 23 - 28). 05 квітня 2018 року Олександрійська ЦРЛ повідомила Службу у справах дітей Олександрійської РДА про те, що в ході обстеження [PERSON], [INFO], встановлений діагноз: ГРВІ (гострий ринофарингіт), атопічний дерматит, стадія ремісії, деформація грудної клітини на фоні рахіта (а. с. 9). У зв'язку із зазначеним 12 квітня 2018 року Службою у справах дітей Олександрійської РДА було направилено [PERSON], [INFO], до дитячого будинку «Перлинка», де дитина перебуває і на даний час (а. с. 12). 12 квітня 2018 року Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області як орган опіки та піклування визнала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У висновку зазначено, що відповідач своєю поведінкою, неналежним утриманням та вихованням, харчуванням та доглядом за дитиною, створює умови несприятливі та загрозливі для малолітньої дитини, які в свою чергу призвели до виявлених у дитини захворювань, що свідчить про ухилення відповідача від покладених на неї обов'язків (а. с. 29 - 30). Відповідно до акту обстеження умов проживання відповідача від 19 червня 2018 року встановлено, що в будинку проведено косметичний ремонт, наведено лад, в достатній кількості завезено дрова, є продукти харчування, посаджений город (а. с. 66). З висновку психолога вбачається, що протягом часу перебування у дитячому будинку у [PERSON], [INFO], відбулися значні зміни у фізіологічному та психічному розвитку (прискорення процесів переробки інформації та обсягу запам'ятовування, покращення здатності концентрувати увагу та відтворювати деяку інформацію), дитина почала контактувати з іншими людьми і проявляти до них зацікавленість (а. с. 116 - 117). Згідно з актом обстеження умов проживання відповідача від 19 вересня 2018 року встановлено, що в будинку проведено косметичний ремонт, відремонтовано плиту для опалення, встановлено холодильник, пральну машину та газову плиту, тощо (а. с. 133). Зазначене також підтверджується і фотокартками, наданими відповідачем (а. с. 130 - 131). Відповідно до довідки дитячого будинку «Перлинка» за весь час перебування дитини у закладі, відповідач відвідувала сина 19 разів, привозила йому фрукти та солодощі (а. с. 134). Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. З наданих учасниками справи пояснень та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, що виразилось у недостатньому піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно вплинуло на її фізичний розвиток як складову виховання, що свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. В той же час, протягом судового розгляду відповідачем надано докази того, що вона вживає заходи щодо покращення умов проживання дитини, виправлення своєї поведінки та покращення свого відношення до виконання батьківських обов'язків. Враховуючи наведене, а також встановлені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вжиття до відповідача такого заходу як позбавлення батьківських прав є передчасним, виходячи з того, що це є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і законом передбачені інші заходи, спрямовані на зміну поведінки батьків по відношенню до дітей з метою виправлення ситуації щодо належного виконання батьківських обов'язків. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, що свідчить про наявність в неї інтересу до дитини, неодноразово відвідувала дитину у дитячому будинку, вживає дієвих заходів щодо поліпшення умов проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Суд вважає, що встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, що, на думку суду, є підставою вжиття до неї заходів, передбачених законом, не пов'язаних з позбавленням батьківських прав, тобто наявні підстави для відібрання в неї її малолітнього сина. На переконання суду такий захід впливу до відповідача є виправданим, оскільки малолітня дитина була передана до дитячого будинку через загрозу її життю і здоров'ю внаслідок ухилення матері від виконання батьківських обов'язків. Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як мати, зобов'язана матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 13 квітня 2018 року, отже аліменти стягуватимуться з 13 квітня 2018 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 165, 170, 181 - 183, 191СК України та

Outcome: partial