Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У належному їй будинку зареєстрований [PERSON] , який не проживає в ньому з 2013 року. Реєстрація відповідача у її будинку створює їй проблеми із призначенням субсидії на сплату житлово-комунальних послуг та користуванням будинком. Відповідач не може прибути до смт Станиця Луганська, тому вона була вимушена звернутись з цією позовною заявою до суду. Також позовна заява позивача містить її заяву, в якій [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Таку ж саму заяву вона направила повторно до початку судового розгляду. Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Третя особа - Станично-Луганська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області також надала клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить позивачеві. На цей час в цьому будинку дійсно крім неї зареєстрований, але з 2013 року не проживає відповідач. Наведені вище обставини підтверджуються: паспортом позивача, яким підтверджується місце її реєстрації та проживання; договором купівлі-продажу житлового будинку від 29 липня 1995 року, згідно якого позивач придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] ; домовою книгою за вказаною адресою та довідками про реєстрацію та фактичне місце проживання, з гідно яких підтверджується, що у житловому будинку позивача крім останньої зареєстрований [PERSON] , який з 2013 року в ньому не проживає. У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування її житловим будинком, посилаючись на те, що останній у її будинку не проживає, а своєю реєстрацією створюють їй перешкоди у користуванні власністю, зокрема, у неї виникають проблеми з оформленням субсидії на користування житлово-побутовими послугами. Відповідач відзив на позов, як й доказів зворотного, не надав. За таких обставин, виходячи з наведених вище норм закону суд вважає, що створені відповідачем позивачу перешкоди підлягають усуненню, які вона має право вимагати усунути в будь-який час та будь-яким шляхом на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Такий висновок цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16 зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, встановивши, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та їй відповідачем створюються перешкоди у користуванні цим будинком, який добровільно їх усувати відмовляється, суд вважає вимогу позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, обґрунтованою. На підставі наведеного,

Outcome: approved