Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації, в інтересах дитини: [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] проживає в [ADDRESS] . З 09.07.2020 року малолітній [PERSON] , дитина з інвалідністю, перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, як дитина із сім`ї, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьки малолітнього належним чином не виконують обов`язки щодо утримання та виховання сина. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.10.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 07.05.2021 року здійснено заміну третьої особи службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації на службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання 22.07.2021 року не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Крім того, зазначає, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи, в судове засідання 22.07.2021 не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 03.03.2018 року, батьками являються: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається з акту №11 обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї від 03.02.2020 року та акту №48 обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї від 18.06.2020 року, батьки [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, нехтують потребами дитини з особливими потребами. [PERSON] з дитиною не проживає більше року, життям та здоров`ям сина не цікавиться. [PERSON] написала власноруч відмову від свого сина [INFO] , та залишила хлопчика на свою матір. Бабуся дитини, [PERSON] утримує, лікує та створює належні умови для [PERSON] , який потребує повноцінного харчування, догляду та оперативного лікування, оскільки має вроджену ваду серця. Рекомендовано винести питання на комісію з прав захисту дітей про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Наказом служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації від 09.07.2020 року №135 «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», взято на облік служби у справах дітей та сім`ї[PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] батьки якого ухиляються від виконання своїх обов`язків. Згідно до висновку від 18.08.2020 року №7-20/1972 органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах дитини орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , свідомо не виконують покладених на них законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, вони не займаються його вихованням та не проявляють інтересу до його життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймають участі у його вихованні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляються від їх виконання, щодо виховання та належного утримання свого сина, вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved