Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

на розгляді Буського районного суду Львівської області перебуває позовна заява Фермерське господарство «Перевесло» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Сільськогоподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна» про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач в особі директора ФГ «Перевесло» покликається на те, що Фермерське господарство «Перевесло» мало право на пайовий фонд майна сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна», що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008.04 січня 2009 року рішенням Загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» фермерському господарству «Перевесло» виділено майно в натурі, а саме табір великої рогатої худоби, що розташований в с. Старий Милятин Буського району Львівської області, про що свідчить відповідний протокол від 04.01.2009. З акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009 вбачається, що на підставі вищевказаного Протоколу 04 січня 2009 року СТзОВ «Вільна Україна» передало, а ФГ «Перевесло» прийняло табір великої рогатої худоби, що розташований в с. Старий Милятин Буського району Львівської області. На зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008, керівником СТзОВ «Вільна Україна» Шевцівим В.В. проставлено відмітку про виділення майна в натурі індивідуально фермерському господарству «Перевесло». Згідно технічного паспорта, виготовленого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.12.2015 року загальна площа табору великої рогатої худоби, що розташований по [ADDRESS] , складає 430,7 кв.м. дане нерухове майно не є об`єктом самочинного будівництва. Його інвентаризаційна вартість складає 108 634 грн. Таким чином, ФГ «Перевесло» 04 січня 2009 року набуло право власності на табір великої рогатої худоби загальною площею 430,7 кв. м, що розташований по [ADDRESS] , на підставі протоколу Загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009р, акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008 року із відміткою про виділення майна в натурі індивідуально. Однак, відповідач [PERSON] , який є співвласником цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна», не визнає право власності фермерського господарства «Перевесло» на табір великої рогатої худоби. У своїй заяві від 30.11.2020 [PERSON] зазначає, що він претендує на вказане нерухоме майно і просить ФГ «Перевесло» звільняти нежитлове приміщення до 31 грудня 2020 року. У зв`язку з тим, що він був відсутній засіданні Загальних зборів співвласників ЦМК СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009, то не мав змоги заперечити щодо виділення табору великої рогатої худоби в натурі ФГ «Перевесло». Оригінали виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.11.2015, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 365226 від 25.09.2000, протоколу загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009р акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248 виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008, технічного паспорта, виготовленого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 16.12.2015, заяви [PERSON] від 30.11.2020 із додатком містяться у позивача. Враховуючи те, що набуте фермерським господарством право власності на нерухоме майно не визнається відповідачем, з метою захисту цього права ФГ «Перевесло» вимушене звернутись до суду із відповідним позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Представник позивача, голова ФГ «Перевесло», Катарина Б.Г. в підготовче судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи ТОВ «Вільна Україна» явку свого представника до суду не забезпечив, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань, ч. 1 ст. 182 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Статтею 41 КонституціїУкраїни встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних господарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в Міністерстві юстиції від 04 квітня 2001 року за №306/5496, який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в Міністерстві, юстиції 25 квітня 2013 року №673/23205. Вказаним порядком передбачалось, що виділення майнових паїв в індивідуальну власність, проводилось підприємством-користовачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конткретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 32 Закону України «Про фермерське господарство» - держава гарантує дотримання і захист майнових та інших прав і законних інтересів фермерського господарства. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють контроль за діяльністю фермерського господарства у випадках, передбачених законом. Незаконне втручання в господарську діяльність фермерського господарства органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб забороняється. Збитки, заподіяні фермерському господарству неправомірним втручанням в його діяльність, підлягають відшкодуванню відповідно до закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно із частиною першою статті 20 зазначеного Закону, майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви та відсутність відзиву на позов, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статей 15 та 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України у ст. 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення. Так, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що Фермерське господарство «Перевесло» мало право на пайовий фонд майна сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна», що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008.04 січня 2009 року рішенням Загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» фермерському господарству «Перевесло» виділено майно в натурі, а саме табір великої рогатої худоби, що розташований в с. Старий Милятин Буського району Львівської області, про що свідчить відповідний протокол від 04.01.2009. З акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009 вбачається, що на підставі вищевказаного Протоколу 04 січня 2009 року СТзОВ «Вільна Україна» передало, а ФГ «Перевесло» прийняло табір великої рогатої худоби, що розташований в с. Старий Милятин Буського району Львівської області. На зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008, керівником СТзОВ «Вільна Україна» Шевцівим В.В. проставлено відмітку про виділення майна в натурі індивідуально фермерському господарству «Перевесло». Згідно технічного паспорта, виготовленого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.12.2015 року загальна площа табору великої рогатої худоби, що розташований по [ADDRESS] , складає 430,7 кв.м. дане нерухове майно не є об`єктом самочинного будівництва. Його інвентаризаційна вартість складає 108 634 грн. Таким чином, ФГ «Перевесло» 04 січня 2009 року набуло право власності на табір великої рогатої худоби загальною площею 430,7 кв. м, що розташований по [ADDRESS] , на підставі протоколу Загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009р, акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248, виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008 року із відміткою про виділення майна в натурі індивідуально. Однак, відповідач [PERSON] , який є співвласником є співвласником цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна», не визнає право власності фермерського господарства «Перевесло» на табір великої рогатої худоби. У своїй заяві від 30.11.2020 [PERSON] зазначає, що він претендує на вказане нерухоме майно і просить ФГ «Перевесло» звільняти нежитлове приміщення до 31 грудня 2020 року. У зв`язку з тим, що він був відсутній засіданні Загальних зборів співвласників ЦМК СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009, то не мав змоги заперечити щодо виділення табору великої рогатої худоби в натурі ФГ «Перевесло». Оригінали виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.11.2015, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 365226 від 25.09.2000, протоколу загальних зборів співвласників цілісного майнового комплексу СТзОВ «Вільна Україна» від 04.01.2009р акту приймання-передачі майна пайового фонду СТзОВ «Вільна Україна» для ФГ «Перевесло» від 04.01.2009, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № 026248 виданого Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 31.12.2008, технічного паспорта, виготовленого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 16.12.2015, заяви [PERSON] від 30.11.2020 із додатком містяться у позивача. Враховуючи те, що набуте фермерським господарством право власності на нерухоме майно не визнається відповідачем, з метою захисту цього права ФГ «Перевесло» вимушене звернутись до суду із відповідним позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 181, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 120 ЗК України, ст. 4, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»

Outcome: approved