Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

ПАТ « КБ «Надра» в особі в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» [PERSON] звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 17000 гривень терміном до 24 липня 2009 року включно зі сплатою 18% річних за користування кредитом та з урахуванням щомісячної комісії у розмірі 0,42 % від суми кредиту. Виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору було забезпечено заставою транспортного засобу легкового автомобіля марки «ВАЗ 21099, 2002 року випуску, тип легковий седан В, зеленого кольору, кузов № ХТА 21099023318102, р.н. [NUMBER], зареєстрованого Хустським МРЕВ ДАІ 05.05.2006 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА № 172056, виданого Хустським МРЕВ ДАІ 05.05.2006 року на підставі договору застави від 26.07.2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» і майновим поручителем відповідачкою [PERSON] В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав Станом на 09 липня 2015 року його заборгованість перед банком становить 205173,73 гривень, з яких 16254,95 гривень сума заборгованості за кредитом, у тому числі прострочена, 24036,14 гривень сума заборгованості по сплаті відсотків, у тому числі прострочена, 5582,27 гривень сума заборгованості по сплаті комісії, у тому числі прострочена, 159300,37 гривень пеня за прострочення сплати кредиту. Враховуючи, що позивач лише 09.12.2013 року довідався, що захист прав ПАТ «КБ «Надра» у судовому порядку по надісланій 25.07.2011 року позовній заяві не здійснюється, просить суд визнати поважним поважними причини пропуску позовної давності на звернення із даним позовом до суду, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» 205173,73 гривень заборгованості за кредитним договором № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] звернути стягнення на предмет застави легковий автомобіль [NUMBER], який належить відповідачці [PERSON], шляхом продажу вказаного предмета застави через прилюдні торги, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не зявилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. До суду від [PERSON] надійшла заява, у якій він просить застосувати строк позовної давності звернення до суду та відмовити в задоволенні позову у звязку з його спливом. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON], останньому було надано кредит у розмірі 17000 гривень, а він зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за його використання у розмірі 18% річних, шляхом сплати щомісячно, до 20 числа поточного місяця мінімально необхідних платежів у розмірі 647,00 гривень з урахуванням щомісячної комісії у розмірі 0,42 % від суми кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту сторони визначили 24.07.2009 року. (п.1, п.2, п.3 Договору). Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, а згідно ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань належним чином та після закінчення строку користування кредитом заборгованість перед позивачем в повному обсязі не погасив і станом на 09 липня 2015 року його заборгованість перед банком становить 205173,73 гривень, з яких 16254,95 гривень сума заборгованості за кредитом, у тому числі прострочена, 24036,14 гривень сума заборгованості по сплаті відсотків, у тому числі прострочена, 5582,27 гривень сума заборгованості по сплаті комісії, у тому числі прострочена, 159300,37 гривень пеня за прострочення сплати кредиту. Одночасно судом встановлено, що виконання зобовязань відповідача [PERSON] по кредитному договору № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року було забезпечено заставою транспортного засобу легкового автомобіля марки «ВАЗ 21099, 2002 року випуску, тип легковий седан В, зеленого кольору, кузов № ХТА 21099023318102, р.н. [NUMBER], зареєстрованого Хустським МРЕВ ДАІ 05.05.2006 року, який належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА № 172056, виданого Хустським МРЕВ ДАІ 05.05.2006 року на підставі договору застави від 26.07.2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» і майновим поручителем відповідачкою. Відповідно до п. 4, п. 5 договору застави відповідачка [PERSON] відповідає за зобовязання відповідача [PERSON] належним їй майном, а саме: легковим автомобілем марки «ВАЗ 21099, 2002 року випуску, тип легковий седан В, зеленого кольору, кузов № ХТА 21099023318102, р.н. [NUMBER]. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності. За змістом ст. 261 ч. 1 та ч. 5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти відповідачу надані строком до 24 липня 2009 року. Даний строк встановлений безпосередньо позичальником і є днем виконання зобовязання по кредиту, з якого починається відлік терміну позовної давності, котрий у свою чергу минув 24 липня 2012 року, а це на думку суду узгоджується із статтею 261 ЦК України. Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суд констатує, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по кредиту та відсотків за його користування не свідчить про здійснення платежів по кредиту відповідачем [PERSON] після кінцевого терміну повернення кредиту 24 липня 2009 року. Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими. Отже, оскільки строк повернення кредиту за кредитним договором № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року закінчився 24 липня 2009 року, то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні, з даним позовом до Хустського районного суду Закарпатської області згідно поштової кореспонденції ПАТ «КБ «Надра» звернулося 03 вересня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У своїй заяві відповідач [PERSON] наполягав на застосуванні спливу позовної давності. Як вбачається з позовної заяви, позивачем ставиться питання про поновлення строку позовної давності, однак не наводиться поважних причин його пропуску. Позивач посилається на норми закону, які регламентують переривання перебігу позовної давності, але не надає належних доказів в обґрунтування своїх тверджень. Посилання позивача на предявлення ним аналогічного позову у 2011 році, як на обставину, яка перервала перебіг позовної давності в розумінні ст.ст. 251-267 ЦК України, не тягне за собою жодних юридичних наслідків стосовно перериву перебігу позовної давності, оскільки із доданих до позовної заяви документів, а саме: копії позовної заяви вих. № 2151 від 25.07.2011 року, копії повідомлення про вручення рекомендованого листа № 8801801595679, неможливо зробити висновок, про те, що саме позовна заява ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості була надіслана позивачем до Хустського районного суду і 29.07.2011 року отримана судом , так як єдиним доказом у випадку надіслання позовної заяви може бути тільки опис вкладення поштового відправлення, в якому зазначаються всі документи, які поміщено у поштове відправлення та перевірено працівником «Укрпошти». Одночасно, у матеріалах справи наявний лист Хустського районного суду за № 8355 від 27.11.2013 року, згідно якого у 2011 році позовна заява ПАТ КБ «Надра» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року до суду не надходила, і з чого випливає, що така не предявлялась до Хустського районного суду. Отже, посилання позивача на ч. 2 ст. 264 ЦК України, що передбачає переривання позовної давності у разі предявлення особою позову до боржника є безпідставним та таким, що не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи. Крім того, відповідно до абзацу 2 договору застави від 26.07.2006 року відповідачка [PERSON] виступає у якості майнового поручителя, а тому за своєю суттю вказаний договір є договором майнового поручительства. Як вбачається із ч. 4 ст. 559 ЦК України до поручителів застосовується 6-ти місячний строк предявлення вимоги з моменту настання строку виконання зобовязання і у даному випадку це з 24.07.2009 року, після спливу якого порука припиняється. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 205173,73 грн. за кредитним договором № 1201/07-2006 від 24 липня 2006 року та звернення стягнення на предмет застави згідно договору застави від 26 липня 2006 року слід відмовити у звязку із спливом строку позовної даності. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed