Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору №500953352 від 23.07.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 46244,88 грн. на строк з 23.07.2014 року до 24.07.2019 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, виплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 46244,88 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого станом на 22.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 46244,88 грн., за відсотками 8579,77 грн. та по комісії 12383,93 грн. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Станом на 22.10.2015 року розмір неустойки становить: штраф 2800 грн. З врахуванням норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненнями кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою розмір неустойки (штрафу) становить 2400 грн. Представником позивача надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до укладеного договору №500953352 від 23.07.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 46244,88 грн. на строк з 23.07.2014 року до 24.07.2019 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 46244,88 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого станом на 22.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 46244,88 грн., за відсотками 8579,77 грн., по комісії 12383,93 грн. та штраф 2400 грн. Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача : заборгованість за кредитом 46244,88 грн., за відсотками 8579,77 грн. та штрафу 2400 грн. В задоволенні позовних вимог про стягненння заборгованості по комісії в розмірі 12383,93 грн. суд відмовляє, тому що відповідно до п. 3.6 Постанови Правління Національного банку України\~ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial