Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], зміненим в ході розгляду справи (а.с. 113-116), вказавши, що 02.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2930-LV, за яким позичальник отримала кредит в сумі 49000 доларів США строком на 10 років до 02.10.2018 року, зобов'язавшись повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в розмірі 16% річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором зі [PERSON] 02.10.2008 року укладений договір поруки № 1730-LV, за яким поручитель в солідарному порядку відповідає за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, тож станом на 20.01.2015 року існує заборгованість за кредитом в сумі 41436,31 доларів США, за відсотками в сумі 16460 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 7562,13 доларів США, пеня за прострочення сплати відсотків в сумі 3004,06 доларів США, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів разом з 3% річних за відсотками в сумі 15,51 доларів США та 3% річних за кредитом в сумі 2926,74 доларів США. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав на зазначених підставах. Додатково пояснив, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 2930-LV. Вказане рішення було виконане в установленому порядку, а отримані від реалізації квартири кошти в сумі 12589.86 доларів США направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, з яких 7563,69 доларів на погашення заборгованості за кредитом, а 5026,17 доларів на погашення відсотків за користування кредитом. Також рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2013 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 155646,81 гривень, з яких 131569,58 гривень відсотки за користування кредитом (еквівалент 16460,6 доларів США), а 24077,23 гривень пені (еквівалент 3012,29 доларів США). Рішення суду від 21.02.2013 року на цей час не виконане, виконавчі листи повернуті стягувачеві. Відповідачі в судове засіданні не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись в установленому порядку: [PERSON] судової повісткою, направленою за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON], відомості про зареєстроване або фактичне місце проживання якої відсутні, шляхом оголошення у пресі. Ухвалою суду від 29.01.2015 року провадження по цивільній справі закрите в частині позовних вимог про стягнення відсотків в сумі 16460,60 доларів США, оскільки такі відсотки вже були стягнуті за рішенням суду від 21.02.2013 року. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 02.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2930-LV (далі по тексту кредитний договір), за яким [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 49000 доларів США строком до 02.10.2018 року, зобов'язавшись повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 16% річних, комісійні винагороди та інші платежі, шляхом сплати ануїтетними платежами суми у 510,42 долари США щомісячно (а.с. 16-19). 02.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] укладений договір поруки № 1730-LV, за яким [PERSON] зобов'язався солідарно в повному обсягу відповідати перед кредитором за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором № 2930-LV (а.с. 25-26). Право банку на пред'явлення вимоги про дострокове повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів за кредитним договором передбачено п. 2.2.2 кредитного договору та настає у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором, зокрема, у разі затримання сплати частини кредиту або процентів, інших платежів за договором на один календарний місяць. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту або сплати відсотків позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За розрахунком позивача станом на 20.01.2015 року (а.с. 117-122) заборгованість за кредитним договором становить 68463,1 долари США, з яких заборгованість за кредитом 41436,31 долар США, заборгованість за відсотками 16460,6 доларів США, пеня за прострочення кредиту 7562,13 доларів США, пеня за прострочення відсотків 3004,06 доларів США. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 2930-LV. Вказане рішення було виконане в установленому порядку, а отримані від реалізації квартири кошти в сумі 12589.86 доларів США направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, з яких 7563,69 доларів на погашення заборгованості за кредитом, а 5026,17 доларів на погашення відсотків за користування кредитом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2013 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 155646,81 гривень, з яких 131569,58 гривень відсотки за користування кредитом (еквівалент 16460,6 доларів США), а 24077,23 гривень пені (еквівалент 3012,29 доларів США). Постановами державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 24.11.2014 року (а.с. 129) та від 27.09.2014 року (а.с. 152) виконавчі листи за цим рішенням суду повернуті стягувачеві у зв'язку з відсутністю відомостей про місцезнаходження боржників та відсутністю у боржників майна. При вирішенні спору суд виходить з такого. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Можливість забезпечення виконання зобов'язання укладенням договору поруки передбачено ст. 553 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до Аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного суду України від 01.07.2014 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом Таким чином, суд вбачає підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом, відсотками та пенею. Як вказує ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді застосування індексу інфляції та відсотків річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, суд, враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, викладені в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, вбачає підстави для стягнення зазначених сум в національній валюті України, виходячи з курсу гривні до долару США 1586,9445, встановленого НБУ на 28.01.2015 року. З урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідачів в рівних частках на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких сплачена сума судового збору повертається у разі закриття провадження у справі, тож позивач має право звернутися до суду з заявою про повернення судового збору в частині вимог, за якими провадження по справі закрите). Відповідно до ст. 79 ч. 3 п. 6, ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з [PERSON] додатково підлягають стягненню витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 300 гривень, сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 23.10.2014 року (а.с. 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial