Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору загальну суму 25354,48 грн., яка складається з: тіла кредиту 14986,63 грн., прострочене тіло кредиту 4413,37 грн., заборгованість за відсотками 5954,48 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Представник позивач посилається на те, що 15.08.2011 р. між ним (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та відповідачем було укладено кредитний договір №003-28070-150811, відповідно до умов якого відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6 000 грн. Представник позивач вказує, що позивач не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, внаслідок чого позивач звертається до суду для стягнення цієї заборгованості. Представник позивача до судового засідання не зявився, в позовній заяві було зазначено, що він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, не зявився до судового засідання, заперечень на позов не надав. У звязку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову повністю виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10та ч. 1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що позивачем та відповідачем 15.08.2011 р. було укладено кредитний договір №003-28070-150811, відповідно до умов якого відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6 000 грн. /а.с.3-4/. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, виникла за попередній звітний місяць, сплачувати все суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією за попередній звітний міста всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за\~ кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією. Згідно розрахунків, наданих позивачем, у відповідача виникла станом на 04.04.2015 р. заборгованість по кредитному договору на загальну суму загальну суму 25354,48 грн., яка складається з: тіла кредиту 14986,63 грн., прострочене тіло кредиту 4413,37 грн., заборгованість за відсотками 5954,48 грн. /а.с.2/. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved