Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради в особі служби у справах дітей Рубіжанської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що малолітні діти відповідача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тривалий час знаходилися в Рубіжанській центральній міській лікарні, оскільки їх мати вихованням та утриманням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. На теперішній час діти влаштовані на сімейні форми виховання у родині [PERSON] . У зв`язку з викладеним вище, позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не більше дестями прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засіданні відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 25.09.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] ,що підтверджується паспортом громадянки України, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 23.09.2017 року № 4436-853277-2017 та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.09.2018 року № 0000624271 (а.с.7, 8, 22). Згідно свідоцтв про народження, повторно виданих 23.04.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 195, № 40, витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України від 23.04.2019 року № 00022688705 та № 00022688868 та довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 27.09.2018 року № 0000624289 та № [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю яких є [PERSON] , та які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9, 10, 11, 12, 20, 21). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 10.10.2018 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] разом з дітьми не проживає, проживала за адресою: [ADDRESS] , звідки в неї і було відібрано дітей (а.с.24). Відповідно до інформації, наданої Рубіжанським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 18.02.2019 року № 2181/ІІІ/36-2019, [PERSON] . , [INFO] , 15.02.2019 року у стані алкогольного сп`яніння заснула на сходах будинку [ADDRESS] та поряд з нею увесь час була її донька - [PERSON] до приїзду співробітників ювенальної превенції (а.с.26). Відповідно до інформації, наданої головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центра первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області від 22.03.2019 року № 01-26-81, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не мешкають, з лікарем педіатром не задекларовані, за останні шість місяців за допомогою не зверталися (а.с.28). [PERSON] в період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям та щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (в період з 02.10.2018 року по 01.04.2019 року), що підтверджується відповіддю Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.03.2019 року № 3/1134 (а.с.27). Відповідно до актів закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 25.03.2019 року , 15.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , поступили до дитячого відділення КУ «Центральна міська лікарня», стан здоров`я дітей задовільний (а.с.29, 30). Згідно інформації, наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 04.04.2019 року № 3/1665 та № 3/1664, [PERSON] , [INFO] на дітей: [PERSON] , [INFO] , та на [PERSON] , [INFO] , ніякої допомоги не отримує (а.с.31, 32). Управлінням освіти Рубіжанської міської ради Луганської області надано інформацію від 09.04.2019 року № 488, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та на [PERSON] , [INFO] , у закладах освіти м. Рубіжного не навчаються і не виховуються (а.с.33). Рішеннями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 02.04.2019 року № 1017, № 1018, малолітнім: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано правовий статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 34, 35). Рішеннями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 16.04.2019 року № 1162 створено прийомну сім`ю на базі родини [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.54-55). Відповідно до висновку служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 03.05.2019 року за № 403 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на утримання двох дітей стягуються у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Приймаючи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, а також висновок служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 03.05.2019 року за № 403, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не виконує батьківські обов`язки, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на їх утримання, однак у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) на кожну дитину, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 921,00 грн.

Outcome: partial