Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно позову, на підставі договору б/н від 28.05.2010 року, який разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами банку», є договором приєднання, [PERSON] отримав в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Станом на 31.10.2015 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 13871,14 грн., а саме: за кредитом 4654,39 грн., за процентами за користування кредитом 8080,03 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина), та 636,72 грн. (процентна складова), яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував та показав, що операції по зарахуванню коштів на рахунок 28.12.2012 року в сумі 200 грн. та 11.02.2013 року в сумі 3,41 грн. не здійснював. Погашення заборгованості по картці припинив з серпня 2012 року. Враховуючи те, що банк звернувся до суду з позовом у листопаді 2015 року, то трирічний строк позовної давності закінчився, у звязку з чим просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.05.2010 року [PERSON] отримав в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. (а.с.6, 32-33) Підписуючи договір позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком кредитний договір приєднання відповідно до ст.634 ч.1 ЦК України. (а.с.6, 7-31) Щодо зміни кредитного ліміту банк користується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил; нарахування відсотків проводиться в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою; зміна розміру відсотків передбачена п.1.1.3.2.3 Умов та правил, про що інформується позичальник шляхом отримання виписки про стан карткового рахунку відповідно до п.1.1.2.3. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на тій самий строк. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За час користування відповідачем [PERSON] грошами банку, у останнього станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 13871,14 грн., а саме: за кредитом 4654,39 грн., за процентами за користування кредитом 8080,03 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина), та 636,72 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4-5), а також випискою по рахунку (а.с.72-87). Вказаними розрахунком та випискою по рахунку спростовуються заперечення відповідача про те, що поповнення карткового рахунку 28.12.2012 року та 11.02.2013 року не проводилося. Зарахування відповідно 200 грн. та 3,41 грн. свідчить про переривання строку позовної давності, який відповідно до ст.257 ЦК України становить три роки, у звязку з чим строк позовної давності на момент звернення банка з позовом до суду (24.11.2015 року) не сплив. Таким чином, обґрунтовано до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає заборгованість станом на 31.10.2015 року за кредитом - 4654,39 грн., за процентами за користування кредитом 8080,03 грн., а всього 12734,42 грн., яка до цього часу не погашена. Щодо штрафів, то слід зазначити, що - 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону\~зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року\~\~№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м.Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені\~Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON], якій зареєстрований у м.Краматорську (а.с.32-33, 42), і звільняють його від обовязку по оплаті штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України, за період з 14.04.2014 року. Тобто в частині позову про стягнення суми штрафів слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», пропорційно задоволеному позову, за рахунок держави позивачу слід компенсувати витрати по сплаті судового збору (а.с.1), оскільки відповідач як інвалід 1-ї групи (а.с.47) є звільненим від сплати судових витрат (12734,42 х 1218 / 13871,14)

Outcome: partial