Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/3660/148109/73 від 29.05.2008. 24.05.2016 судом ухвалене заочне по даній справі. 13.10.2016 ухвалою суду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 24.05.2016 скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2008 між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір №014/3660/148109/73, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 21009 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 13,8% річних з кінцевим терміном повернення до 29.05.2015. Свої зобовязання стосовно надання кредитних коштів позичальник виконав в повному обсязі, натомість відповідач свої зобовязання не виконує, в результаті чого станом на 17.06.2015 заборгованість по кредиту становить 31156 дол. 17 цент США, з яких: 6597 дол. 14 центів США непогашена сума кредиту, 3319 дол. 48 центів США заборгованість по сплаті відсотків, 21239 дол. 55 центів США пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків, яку представник позивача просить стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача до судового засідання не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, крім того вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] дійсно отримав кредит від банку, але не в доларах США, а у національній валюті. У звязку із складним фінансовим становищем перестав виконувати свої зобовязання з 2014 року. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріалах справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 29.05.2008 між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с. 20) та [PERSON] укладено кредитний №014/3660/148109/73, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 21009 доларів США, зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 13,8% річних з кінцевим терміном повернення до 29.05.2015 в порядку, визначеному Графіком погашення кредиту додатком №1 та № 2 до договору (а.с.3-6, 7, 8). Відповідно до п.1.2, 5.1, 5.3 договору (а.с. 3), кредит надано позичальникові на умовах сплати 13,8 % річних з погашенням заборгованості шляхом внесення рівних щомісячних платежів в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів (додаток 1) не пізніше останнього банківського дня, що передує даті погашення кредиту. . [PERSON] п.5.4 договору при настанні строків сплати рівних щомісячних платежів згідно графіку, кредитор здійснює договірне списання суми, належної до сплати позичальником у відповідному періоді, з поточного рахунку позичальника. Відповідно до п.5.8 договору (а.с. 4), погашення заборгованості за договором здійснюється в наступній черговості:1) сплата пені за неналежне виконання зобовязань за договором; 2) сплата прострочених процентів за користування кредитом; 3) погашення простроченої до сплати основної суми заборгованості за кредитом; 4) сплата процентів за кредитом; 5) погашення основної суми заборгованості за кредитом. Визначаючи обсяг відповідальності позичальника сторонами погоджено, що відповідно до п.14.3 договору (а.с.5-зворот) у разі прострочення позичальником будь-яких грошових зобовязань за цим договором, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 0,5 процентів від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Виконання кредитних зобовязань [PERSON] перед банком за кредитним договором №014/3660/148109/73 від 29.05.2008 забезпечено договором застави транспортного засобу №014/08/05-01/096/08 від 29.05.2008, що слідує з п.1.1.3 кредитного договору (а.с. 3). [PERSON] ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Так, ВАТ «[PERSON] Аваль» свої зобовязання за кредитним договором №014/3660/148109/73 від 29.05.2008 перед [PERSON] виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 29001 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 01АР 53534 від 29.05.2008 із підписом [PERSON] про отримання ним кредитних коштів (а.с. 12). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. Також, 01.04.2009 між банком та [PERSON], було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №014/3660/148109/73від 29.05.2008, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди зменшити розмір щомісячного платежу до розміру визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди (а.с.9-11). [PERSON] ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). В порушення умов договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, в добровільному порядку заборгованість не погашає, в результаті чого станом на 17.06.2015 має заборгованість в загальному розмірі 31156 дол. 17 цент США, що еквівалентно 690038 грн. 72 коп., яка включає: 6597 дол. 14 центів США непогашена сума кредиту, 3319 дол. 48 центів США заборгованість по сплаті відсотків, 21239 дол. 55 центів США пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13-16, ), який суд вважає належним та допустимим доказом, у звязку з чим приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення. Правомірність надання банком кредиту [PERSON] в іноземній валюті підтверджується наступним. [PERSON] НБУ від 03.10.2007 № 41-211/1814-10108 «Про перелік банків, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями» АТ «[PERSON] банк Аваль» мав право відкривати і вести поточні рахунки клієнтам та надавати валютні кредити. Тобто, глава 72 ЦК України, Банківська ліцензія та письмовий Дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, як генеральна ліцензія на право здійснення валютних операцій, суворо регламентують механізми операцій банку з валютними цінностями. Іншими словами, враховуючи вичерпний перелік дозволених операцій у Додатку до наявного у банку письмового Дозволу НБУ на право здійснення валютних операцій, єдиним можливим і законним шляхом видачі фізичній особі-резиденту готівкового кредиту в готівковій іноземній валюті є відкриття клієнту поточного рахунку в банку, що надає кредит (рахунок 2620, «рахунки клієнта», згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України», Постанов Правління НБУ №280); перерахування на поточний рахунок клієнта (рахунок 2620, згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України») суми безготівкового кредиту у валюті кредиту (у даному випадку - в доларах США) з рахунку Банку; тобто, за Заявою про видачу готівки з поточного рахунку клієнта в рамках касового обслуговування поточного рахунку, відкритого клієнту у банку на підставі Договору банківського рахунку, як це передбачено главою 72 ЦК України. Тобто, за Заявою на переказ готівки фізична особа може внести готівку іноземної валюти до каси банку виключно для зарахування на її поточний рахунок. Іншого способу внесення готівки іноземної валюти за таким касовим документом - не існує. Отже, для зарахування щомісячних рівних платежів за кредитом, банк правомірно відкрив рахунок для погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з кодом кредиту 2620, а саме 262051525634, з якого банк здійснював договірне списання суми, належної до сплати позичальником у відповідному періоді, відповідно до п. 5.4 договору на позичковий рахунок. Даний факт також узгоджується з таким письмовим доказом як виписка по рахунку (а.с. 41-56), відповідно до якого зарахування коштів здійснюється на поточний рахунок 262051525634 та переводиться банком на погашення кредиту на рахунок [NUMBER]. Таким чином, твердження представника відповідача, що кошти сплачувалися на неналежний рахунок є помилковими та не відповідають дійсності. [PERSON] частини 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У відповідності до частини 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012, розяснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Вирішуючи питання щодо розміру пені, які підлягають стягненню з відповідача у звязку з простроченням виконання договірних зобовязань, суд враховує обставини про те, що розмір пені значно завищений, оскільки непогашена сума кредиту та несплачені проценти разом складають 9913 доларів 62 центи США, то пеня в розмірі 21239 доларів 55 центів США значно перевищує розмір збитків, виходячи із загального принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені в даному спірному випадку і стягнути її з відповідача в сумі 9500 доларів США, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає сума боргу в розмірі 19416 доларів 62 центів США, що еквівалентно 430078 грн. 13 коп. станом на 17.06.2015. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3654 грн. (а.с.1), (виходячи зі ставки 1 % від суми задоволеного позову 430078 грн. 13 коп. (4300, 78 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.)).

Outcome: partial