Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1016692 від 15.01.2015р. у розмірі 15\~749,14 грн. та 1 600,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15.01.2015р. між позивачем та відповідачем укладений договір № 1016692 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки із встановлення кредиту у розмірі 7\~450,00 грн. 14.05.2015р. банк встановив відповідачу кредит у сумі 9\~500,00 грн. Відповідно до умов договору строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної кратки, при випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної кратки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 28% річних і сплачується щомісячно. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, але взяті на себе грошові зобов'язання за договором не виконує, тому станом на 03.03.2017р. за укладеним договором виникла заборгованість у сумі 15\~749,14 грн., яка відповідачем на теперішній час не погашена. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з підтриманням позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 85 газети «Слобідський край» від 26 жовтня 2017 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 15.01.2015р. між ВАТ «Державний ощадний банк України», найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладений договір № 1016692 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки», відповідно до якого відповідачу відкрито картковий рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 14.05.2015р. між сторонами укладено додатковий договір до договору № 1016692 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки» із встановленням відповідачу кредиту у сумі 9\~500,00 грн. та фіксованою процентною ставкою 28% річних, на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, про що свідчить підпис відповідача у додатковій угоді (а.с. 4-7). Так відповідно до умов договору відповідач зобов'язався: - сплачувати проценти за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом щомісячно (п. 4.3 Договору); - клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за Кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початок операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. (п.4.4 договору); - сплачувати банку гроші у вигляді процентів за перевищення витратного ліміту, процентів за користування кредитом, плати (пені) за несвоєчасний розрахунок з банком, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з тарифами та умовами договору; - банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором, в тому числі, але не виключно у випадку: ●затримання сплати клієнтом кредиту (його частини) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обовязок сплати яких передбачено договором, щонайменше на один календарний місяць; ●затримання сплати клієнтом комісійних винагород банку, обовязок сплати яких передбачений договором; ●перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десяте відсотків; ●несплати клієнтом більше однієї виплати за договором, яка перевищує пять відсотків суми кредиту; ●вчинення клієнтом дій, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що клієнт не виконає свої зобовязання по договору; ●інше істотне невиконання зобовязань за договором та/або зобов'язань, що визначені договором, внаслідок яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів за договором, (п. 4.9 договору). Станом на 03.03.2017р. у відповідача за договором виникла заборгованість, яка на теперішній час не погашена, у розмірі 15\~749,14 грн., яка складається з: - заборгованість по кредиту 9\~417,63 грн., - заборгованість по відсоткам за кредитом 4\~452,14 грн., - пеня за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 1\~199,63 грн., - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту 17,80 грн., - 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків 98,72 грн., - індекс інфляції за несвоєчасну сплату кредиту 94,18 грн., - індекс інфляції за несвоєчасну сплату відсотків 426,04 грн., - прострочена заборгованість за обслуговування картки 43,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.16-21). 21.09.2016р. відповідачу направлено повідомлення з вимогою терміново ліквідувати заборгованість перед банком (а.с. 10). Згідно з п. 1.4 договору, підписанням цього договору клієнт погоджується з тим, що перелік послуг, що надаються банком та їх вартість визначена Тарифами. Відповідно до п. 2 додаткового договору, він набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом строку дії Договору і є його невідємною частиною. Підписанням цього договору клієнт засвідчив, що він ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з Правилами та Тарифами, правилами МПС та нормами чинного законодавства України. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обов'язковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору таким чином, Позичальник будучи зобов'язаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобов'язання допускаючи прострочення платежів. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору. Разом з тим відповідно до наданих розрахунків банком нараховано 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, інфляційні втрати за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням 3 % річних та встановленого індексу інфляції по кредиту. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене та те, що нарахування 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне повернення відсотків протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вимоги банку про стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 98,72 грн. та індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 426,04 грн., що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Отже,враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства, суд вважає за доцільне зменшити суму заборгованості, виключивши з розміру заборгованості за кредитним договором 3% річних та індекс інфляції за несвоєчасне повернення відсотків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial