Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Наприкінці березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 04 березня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час шлюб між ними розірвано та сторони проживають окремо, при цьому малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Починаючи з 07 березня 2019 року, тобто з часу припинення спільного проживання саме [PERSON] самостійно забезпечує матеріальне утримання сина. Зокрема в період з 07 березня 2018 року по 01 жовтня 2018 року відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Крім цього, [PERSON] залишив позивачу борги по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 8000 гривень, що змусило [PERSON] отримати кредит для погашення цього боргу. При визначенні розміру аліментів позивач просила врахувати, що малолітній син як часто хворіюча дитина перебуває на диспансерному обліку та має діагноз пахова грижа, має алергічну реакцію. В той час, як [PERSON] працює на посаді вантажника ТОВ «Інтеравіа», має постійний дохід, інших утриманців не має, аліменти не сплачує. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти за період з 07 березня по 01 жовтня 2018 року у розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також зобов`язати [PERSON] виплатити 50% боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 4000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини віх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказав на те, що [PERSON] добровільно звернувся із заявою до роботодавця щодо утримання з нього на користь сина аліментів у розмірі 25% заробітку. У зв`язку з цим, починаючи з квітня 2019 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1351 гривень 29 копійок. По мірі можливості відповідач здійснює фінансування лікування сина, який є пацієнтом стоматологічної клініки «Вегас». Відповідач цікавиться життям сина, регулярно телефонує класному керівнику. При необхідності надає грошові кошти безпосередньо сину, що підтверджується платіжними квитанція про перерахування грошових коштів на ім`я [PERSON] Відповідач не ухилявся і не ухиляється від обов`язку утримувати та нести додаткові витрати на дитину, але в можливих розмірах, оскільки сплата аліментів у розмірі Ѕ частки від усіх видів його заробітку (доходу) є непосильною. Зважаючи на те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки-пенсіонери: [PERSON] та [PERSON] , які отримують мінімальну пенсію та не можуть повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті щомісячних комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів тощо. У зв`язку з цим, відповідач матеріально допомагає батькам. Крім батьків, відповідач має на своєму утриманні також дружину [PERSON] та її сина [PERSON] , [INFO] . Тому у разі стягнення аліментів у розмірі, який просить визначити позивач, відповідач фактично залишиться без засобів до існування. Позивач надала відповідь на відзив, в якому вказала, що відзив на позовну заяву вважає безпідставним та протиправним, який має на меті уникнення сплати грошових коштів на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін та допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в період часу з 04 березня 2006 року по 29 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5) та копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2014 року (а.с.7). Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.6). Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «ЖЕК-53» №37 від 26 лютого 2019 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка малолітній [PERSON] , в присутності представника органу опіки та піклування показав, що після того як його батько [PERSON] переїхав проживати окремо вони спілкувались по телефону, іноді бачились особисто. Батько давав йому грошові кошти, придбавав одяг та взуття. Також батько придбав велосипед вартістю 4600 гривень. Попередній велосипед батько продав за 1900-2000 гривень. Свідок проживає у двокімнатній квартирі разом з матір`ю. Дійсно, матір отримала кредит в банку для придбання міжкімнатних дверей у квартиру. Батько давав грошові кошти на оплату лікування у стоматолога. На даний час батько сплачує аліменти. З копій платіжних доручень, приєднаних до матеріалів справи (а.с.47-51), вбачається, що в період з 2018-2019 років [PERSON] добровільно перераховував грошові кошти на користь малолітнього сина. Зокрема, в листопаді 2018 року 1500 гривень, в лютому 2019 року 100 гривень, в березні 2019 310 гривень, в квітні 2019 року 810 гривень, в травні 2019 року 995 гривень, в червні 2019 250 гривень. За змістом довідки ТОВ «Інтер Авіа» №109 від 29 травня 2019 року вбачається, що, починаючи з 01 квітня 2019 року за заявою [PERSON] з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 25% на утримання малолітнього сина [PERSON] , які перераховуються на рахунок матері дитини, [PERSON] (а.с.45). Тому твердження позивача стосовно того, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання сина та матеріально не допомагає, не відповідає дійсності та спростовується письмовими доказами. Разом з цим, добровільна сплата аліментів не виключає право того з батьків, з ким проживає дитина, в будь-який час звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Зважаючи на це, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатна дружина, в матеріалах цивільної справи відсутні. Суд враховує те, що на даний час відповідач працює на посаді вантажника ТОВ «Інтеравіа» та його заробіток за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року становить 73250 гривень 20 копійок (а.с.44). Разом з цим, судом критично сприймаються доводи відповідача щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, зважаючи на те, що на його утриманні перебувають батьки [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію. У зв`язку з цим не можуть повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті щомісячних комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів. Оскільки, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання батьків, зокрема оплачує вартість ліків чи житлово-комунальних послуг, купує продукти тощо, а також, що розмір їхньої пенсії є недостатнім для забезпечення власного утримання. З 09 листопада 2018 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , а також мають на своєму утриманні [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] від попереднього шлюбу. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.55), копією свідоцтва про народження (а.с.56), копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.57-59). Проте, укладення шлюбу та наявність на утриманні дружини дитини від попереднього шлюбу в жодному випадку не може вказувати про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а також не вказує на тяжке матеріальне становище відповідача, що виключає можливість стягнення з нього аліментів. З огляду на ці обставини в сукупності, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо забезпечення матеріального утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до дня досягнення дитиною повноліття. За змістом ч.1 та ч.2 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, позивач не надала до суду доказів на підтвердження того, що в період з 07 березня по 01 жовтня 2018 року вона зверталась до [PERSON] з вимогою про сплату аліментів на утримання малолітнього сина, а [PERSON] ухилявся від їх сплати. У зв`язку з цим, аліменти, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхньої малолітньої дитини мають стягуватись, починаючи саме з дня пред`явлення позову до суду. Крім цього, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь 50% боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 4000 гривень. В обґрунтування даної позовної вимоги [PERSON] зазначила, що станом на березень 2018 року, тобто з часу, коли [PERSON] почав проживати окремо залишився борг по комунальним платежам у розмірі 8000 гривень. Позивач зазначила, що з метою погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги вона змушена була отримати кредит в банку, заборгованість по якому вона виплачує по теперішній час. З копій квитанцій про оплату послуг з теплопостачання, газопостачання, водопостачання (а.с.9) вбачається, що станом на березень 2018 року позивачу необхідно було сплатити 8050 гривень 63 копійки за отримані житлово-комунальні послуги. У відповідності до положення до ст.162 ЖК України на повнолітніх громадян, які проживають в квартирі, покладається обов`язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Разом з цим, судом при розгляді даної цивільної справи не з`ясовувались обставини щодо того з якого саме часу відповідач припинив проживати разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки дані обставини не є предметом спору. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити ту обставину, що борг у розмірі 8000 гривень з оплати житлово-комунальних послуг, виник саме в період спільного проживання сторін по справі за зазначеною адресою. Твердження позивача з приводу того, що для погашення боргу з оплату житлово-комунальних послуг нею був отриманий кредит, є необґрунтованими та спростовуються зокрема показаннями свідка [PERSON] , який пояснив, що кредит був отриманий з метою придбання міжкімнатних дверей. Тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за позовну вимогу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги (а.с.1). У задоволенні пред`явленого нею позову у цій частині відмовлено, тому підстави для відшкодування їй понесених судових витрат, відсутні. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред`явлений нею позов задоволений частково. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial