Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Наприкінці лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 16 листопада 2011 року уклав із [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». [PERSON] зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 117000 гривень, що складається: з заборгованості за кредитом 5452 гривень 83 копійки та заборгованості по процентам за користування кредитом 111547 гривень 17 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, в позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не надала. Про поважні причини, які перешкодили їй зявитися у судове засідання, суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк», уклав із [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку за умовами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». [PERSON] зобовязалася повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.9), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.10), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-34). В подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався, зокрема з 04 грудня 2012 року кредитний ліміту було визначено у розмірі 5000 гривень та з 16 жовтня 2013 року у розмірі 5500 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карт від 05 січня 2018 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526\~ЦК України зобовязанням має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] користувалася платіжною карткою та за допомогою платіжної картки знімала з рахунку грошові кошти, проте на рахунок їх не повертала, не сплачувала відсотки та комісію за користування грошовими коштами у повному обсязі. Тому у неї виник борг за кредитним договором у загальному розмірі 117000 гривень, що складається: з заборгованості за кредитом 5452 гривень 83 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом 111547 гривень 17 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 31 грудня 2017 року (а.с.6-7). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 117000 гривень. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 05 січня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривні. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved