Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що з 15 червня 2013 року по 12 грудня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинились з 2013 року. На цей час вони проживають окремо. За час окремого проживання відповідач сином не цікавився, жодного разу його не відвідував, не цікавиться його долею, через що син забув батька, не запитує про нього. Також відповідач не надає йому майнової допомоги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість із аліментів,. У судовому засіданні позивач участі не брала, у позовній заяві від неї міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представники органу опіки та піклування та служби у справах дітей позовні вимоги [PERSON] підтримали, вважали доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності [PERSON] за наявними у ній матеріалами. Заслухавши представників органу опіки та піклування та служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 15 червня 2013 року по 12 грудня 2014 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який за судовим рішенням було розірвано, що підтверджується рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 01 грудня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 19 грудня 2013 року, поновленим під час розгляду справи щодо відновлення втраченого провадження Новопсковським районним судом Луганської області, підтверджується факт, що з відповідача на користь позивача були стягнуті у примусовому порядку аліменти на утримання їхнього малолітнього сина. З акту про знищення будинку і втрати майна від 02 вересня 2014 року судом встановлено, що позивач внаслідок руйнування будинку її батьків вимушена була із сином переміститись до смт. Білокуракине Луганської області як вимушено переміщена особа. Актом обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання позивача, за адресою: [ADDRESS], підтверджується факт, що позивач у вказаному будинку проживає одна з дитиною. Дитина знаходиться на утриманні позивача, часто хворіє. Сім'я не має постійного доходу і потребує майнової допомоги як малозабезпечена. Із довідки-розрахунку від 15.09.2017 № 16.27-34/690, виданої Станично-Луганським РВДВС, вбачається, що відповідач з грудня 2013 року лише один раз (у січня 2014 року) сплатив аліменти, надалі від їх сплати ухиляється, внаслідок чого станом на 01 вересня 2017 року виникла заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 17587,10 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування від 03.10.2017 № 6012, через невиконання своїх батьківських обов'язків у здійсненні участі у вихованні дитини, встановлена доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] Усе наведене переконало суд, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, тому його слід позбавити батьківських прав відносно сина, у зв'язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved