Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500961693 (далі Договір) від 09.10.2014р. в сумі 56267,59грн., вказуючи, що 09.10.2014 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу банком надано кредит в сумі 53337,39грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних з терміном повернення до 10.10.2017р.. Відповідач в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування та комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 2,52% від суми кредиту. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 07.10.2015р. сума заборгованості за кредитом складає 56267грн. 59коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, вислухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, 09.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір, за умовами якого відповідачу банком надано кредит в сумі 53337,39грн. з терміном повернення до 10.10.2017р.. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних та комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 2,52%від суми кредиту (п.2.1, 2.2, 2.3, 2.8.1 Договору). При цьому відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати процента за його користування та інші платежі, суми комісійної винагороди здійснюючи щомісячні платежі рівними частинами згідно Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору та його невідємною частиною (п. 2.6 Договору), в розмірі 3219,03 грн. В порушення умов Договору відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії. Відповідно до п.13 Договору відповідач зобовязався у разі прострочення повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісій сплатити банку штраф в розмірі 50грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення простроченого платежу. Якщо прострочення триває пять та більше календарних днів, відповідач також зобовязався сплачувати штраф в розмірі 150грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 07.10.2015р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 56267,59грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 47430,48грн., за процентами 2463,94грн., з комісії 4973,17грн. штрафи 1400грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. На підставі вище викладеного, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved