Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області в особі Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до суду з позовом до[PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до служби у справах дітей Рубіжанської міської ради надійшла інформація, що [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не здійснює за ними догляд, що становить безпосередню загрозу життю та здоров`ю дітей. З квітня 2020 року діти були взяті на облік служби у справах дітей як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. [PERSON] був наданий повний обсяг допомоги у вигляді консультацій, профілактичних бесід, надавалась гуманітарна допомога тощо, однак це не вплинуло на зміну поведінки жінки, її ставлення до дітей, їхнього виховання та утримання. В грудні 2020 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення про те, що діти залишились без батьківського піклування, матір вдома відсутня, діти під наглядом сторонньої особи. Було вирішено влаштувати дітей до педіатричного відділення лікарні до приїзду батька та встановлення місця перебування матері. Батько дітей [PERSON] 22.01.2021 забрав дітей із закладу, повністю взяв на себе обов`язок виховання та забезпечення дітей, оскільки мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Однак, [INFO] [PERSON] помер, місце перебування [PERSON] було невідоме, діти залишились без нагляду. Тому було прийнято рішення знову влаштувати дітей до педіатричного відділення лікарні. За період перебування дітей у закладі [PERSON] відвідувала дітей лише один раз - 02.02.2021. [PERSON] був роз`яснений порядок повернення дітей у родину. Але [PERSON] дітей у закладі не відвідувала, їхньою долею, станом здоров`я не цікавилась. 23.03.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Наразі діти влаштовані на сімейні форми виховання до прийомної сім`ї [PERSON] . Відповідач постійно притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, зокрема, була притягнута до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Зазначені факти свідчать про небажання [PERSON] стати на шлях виправлення, змінити свою поведінку. Оскільки відповідач долею дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, матеріально не утримує, тощо, позивач вважає, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 14 травня 2021 року судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 11 червня 2020 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Івлєва Т.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Додатково пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово залишала дітей вдома без належного нагляду, що було для них небезпечним. Відповідач, прийшовши один раз до дітей, які знаходились у лікарні, більше жодного разу не прийшла, не зателефонувала, продукти, інші речі для дітей не передавала. Долею дітей зовсім не цікавиться. До Служби приходив батько відповідача, цікавився дітьми. Йому було повідомлено, де знаходяться діти, він зазначив, що про місцезнаходження дітей повідомив відповідача. Дідусь дітей із заявою та пакетом документів про встановлення опіки над дітьми до Служби не звернувся. Представники позивача неодноразово виходили за адресою реєстрації відповідача, але двері ніхто не відчиняє. Також позивачем неодноразово на адресу відповідача спрямовувались листи із запрошенням для вирішення питання щодо дітей, але [PERSON] з моменту влаштування дітей до медичного закладу і до теперішнього часу не звернулась до Служби у справах дітей з будь-якого питання щодо своїх дітей. Не поцікавилась ані питанням побачення з дітьми та їх повернення, ані взагалі життям та здоров`ям дітей. Із заявою про повернення дітей не звернулась, документів, необхідних для розгляду цього питання, не надала. Хоча відповідачу добре відомо яким є порядок та умови повернення дітей. Тобто жодних висновків для себе [PERSON] не зробила, своєї поведінки і ставлення до дітей не змінила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З інформації Рубіжанського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 158/ від 04.06.2020 вбачається, що за результатами акту оцінки потреб сім`ї від 28.04.2020 [PERSON] було запропоновано соціальний супровід, на який вона погодилась. Проте, жінка на контакт зі спеціалістом не виходить, на залишені повідомлення та телефонні дзвінки не відповідає. Подальша безвідповідальна поведінка батьків може привести до погіршення становища дітей. Відповідно до постанови Рубіжанського міського суду Луганської області №425/3494/20 від 10.02.2021, [PERSON] визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді попередження за те, що остання ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . А саме залишила дітей в період з 10.12.2020 по 15.12.2020 на сторонню особу, [PERSON] , [INFO] , без його згоди. Доказом вчинення [PERSON] вищезазначеного правопорушення стали, зокрема, письмові пояснення [PERSON] , згідно яких 10.12.2020 [PERSON] попросила його приглянути за дітьми 3 години, пояснивши, що їй потрібно у центр міста, і до 15.12.2020 він її не бачив. Також [PERSON] пояснив, що [PERSON] дітьми не займається, систематично залишає дітей вдома самих, в домі немає світла, безлад, немитий посуд. [PERSON] майже не купляє дітям їжі, вони постійно перебувають у сусідів. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , маючи непогашену судимість, систематично притягується до адміністративної відповідальності, на неї судом накладено стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду особою, щодо якої встановлено такий нагляд, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення). З актів закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я від 01.03.2021 вбачається, що 01 березня 2021 року в педіатричному відділенні КНП «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської міської ради» виявлені покинуті діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішеннями Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області №459, №460, №461 від 23.03.2021 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської міської ради» №71 від 25 лютого 2021 року, [PERSON] відвідувала своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають у педіатричному відділенні КНП «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської міської ради» в період з 01.02.2021 року по теперішній час, один раз - 02.02.2021. Згідно рішення Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області №790 від 20.04.2021, вирішено влаштувати на спільне проживання та виховання до прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №016-062/2405 від 20.04.2021 вбачається, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , покинула дітей у закладі та не зробила жодної спроби задля вирішення питання повернення дітей на виховання. Тому позбавлення батьківських прав [PERSON] є можливим, доцільним, сприятиме соціальному захисту дітей та відповідатиме їхнім інтересам. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.2-3 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту досліджених судом письмових доказів, а також зі змісту пояснень представника позивача, вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно вже протягом тривалого часу взагалі не бере участі у процесі виховання своїх неповнолітніх дітей, зокрема, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться створенням умов для їх освіти, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не спілкується з дітьми, матеріально не забезпечує, не здійснює захисту їх законних прав і інтересів. Доказів зворотнього або об`єктивної неможливості відповідача брати участь у процесі виховання дітей, зокрема, за станом здоров`я, до суду надано не було. Також суду не надано доказів того, що будь-хто чинить перешкоди спілкуванню матері з дітьми, виконанню нею батьківських обов`язків. Суд звертає увагу на те, що відповідач мала можливість і достатньо часу для того, щоб створити умови для проживання дітей, звернутись до позивача як з питання побачень з дітьми, так і їх повернення. Однак, відповідач з моменту влаштування її дітей до закладу охорони здоров`я і до дати ухвалення судом рішення не вжила жодних дій, які би свідчили про її дійсний намір і бажання повернути дітей, а також про те, що відповідач змінила своє ставлення до своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Зазначене у своїй сукупності дає суду підстави дійти висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і її слід позбавити батьківських прав. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі положення ст.169 СК України, відповідно до яких мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про їх поновлення до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти підлягають стягненню на користь законного представника дітей [PERSON] . Час, з якого присуджуються аліменти на дітей визначається відповідно до вимог ст.191 СК України від дня пред`явлення позову, тобто, з 29 квітня 2021 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітньої особи. Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову (дві позовні вимоги немайнового характеру), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1816,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved