Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, треті особи: Відділ надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області та Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що її баба (по лінії матері) - [PERSON] проживала в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, по день своєї смерті, тобто по [INFO] . На її ім`я Ананьївською районною державною адміністрацією Одеській області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , площею 2.50 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Як зазначає позивачка, після смерті баби відкрилась спадщина, та вона звернулась 2 березня 2019 року до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу переоформлення спадкового майна, котре залишилось після смерті її баби, а точніше права на земельну частку, але їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що вказаний сертифікат на земельний пай серії [NUMBER] , виданий Ананьївською районною держадміністрацією Одеської області 25 квітня 1997 року, як правовстановлюючий документ, відсутній. Крім того, як зазначає позивачка, її бабою втрачено і новий сертифікат, який видавався замість втраченого, а саме серії [NUMBER] . У позивачки не залишилось навіть копії даних документів. Ситуація, що склалася, унеможливлює переоформлення спадку на її ім`я через органи нотаріату, так як вона не в змозі надати безпосередньо сам сертифікат на право на земельну частку ( пай) в оригіналі. В позовній заяві позивачка зазначає, що 11 березня 2019 року вона зверталась до органу, котрий видавав спадкодавцю вищезазначений правовстановлюючий документ, а точніше до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, з питання отримання дублікату даного сертифікату на право на земельну частку (пай), але їй, відповідним листом за №01-30/492 від 14 березня 2019 року та рекомендувано звернутися до суду. Згідно позовної заяви, у відділі в Ананьївському районі Головного управляння Держгеокадастру в Одеській області є інформація стосовно видачі бабі позивачки відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай). Листом від 25 лютого 2019 року №130/101-19 повідомляється що, згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №857 на ім`я [PERSON] 25 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] 0268825, площею 2,50 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» та розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Враховуючи дану інформацію бабі позивачки, на її думку, дійсно належало право на вищезазначений земельний пай. Позивачка вважає, що за нею може бути визнано право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, оскільки незважаючи на ту обставину, що вказаний правовстановлюючий документ втрачено документ відсутній, але безперечно те, що остання при житті володіла даним правом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Також, позивачка зазначає, що на спадщину [PERSON] претендентів не має, вона єдина претендує на переоформлення права на земельну частку померлої на своє ім`я. Як вказує позивачка її мати (донька спадкодавця) - [PERSON] є померлою особою, вона померла [INFO] . Додані до справи витяги зі Спадкового реєстру від 02 березня 2019 року, видані Ананьївською районною нотаріальною конторою Одеської області, свідчать про те, що ні заведених спадкових справ, та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, а також заповітів що до майна померлої не має. Що до втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачкою подана відповідна об`ява в засобах масової інформації. Враховуючи викладене, позивачка звернулася до суду та просить винести рішення, котрим визнати за нею - [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право на земельну частку (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області в землі котра перебувала в колективній власності КСП «Гандрабури», посвідчене сертифікатом серії ОД № 0268825, виданим Ананьївською районною держадміністрацією Одеської області 25 квітня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №857 на ім`я баби позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизового розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2019 року вказана справа передана судді Дорош В.В. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2019 року суддею Дорош В.В. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, вказану заяву було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що 13 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, передано судді Желяскову О.О. для розгляду. Відповідно до ухвали від 15 травня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи Ананьївську районну державну адміністрацію Одеської області. При цьому, відзив на позовну заяву відповідачем та пояснення третьої особи відділу надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області до суду в строк до 12 лютого 2020 року, не надано. 02 жовтня 2019 року від представника третьої особи Ананьївської РДА Одеської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів з доказами про направлення даного клопотання сторонам по справі (а.с.80-81). У підготовче судове засідання, що призначене на 12 лютого 2020 року позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки у вигляді смс-повідомлення (а.с.96). Представник позивача [PERSON] повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №101941 від 15 квітня 2019 року у підготовче судове засідання не з`явилася. При цьому, представник позивача 12 лютого 2020 року надала через канцелярію суду письмове клопотання про долучення до матеріалів справи інформації Ананьївського РВ ДРАЦС та у вказаній заяві просить суд закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті (а.с.102). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.99). Однак, в матеріалах справи міститься заява, яка надійшла до суду 22 квітня 2019 року від сільського голови [PERSON] П [PERSON] . про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень проти заяви немає (а.с.36). Третя особа - Відділ надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого сповіщений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.97). Проте, до суду 11 лютого 2020 року надійшла заява від представника третьої особи Чернієнко О.В., про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.101). Третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого сповіщена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.98). Враховуючи, наявність відомостей про належне сповіщення учасників справи про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, судом після, виконання завдань підготовчого судового засідання, визначених ст.189 ЦПК України, було постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті. 30 березня 2020 року позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача 25 березня 2020 року надав на адресу суду письмову заяву (а.с.113), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі та без участі позивача. Відповідач Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. При цьому, в матеріалах справи міститься заява відповідача від 23 квітня 2019 року №176 (а.с.36), в якій голова Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Мазуренко П.Я., зазначає, що просить суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради, заперечень проти заяви не має. Представник третьої особи відділу надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Проте, в матеріалах справи містяться заяви представника третьої особи (а.с.35, 56, 69, 75, 79, 90, 101), в яких представник третьої особи зазначає, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, просить справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання з розгляду справи не з`явився. Проте, 26 листопада 2019 року на адресу суду надійшло клопотання (а.с.82) представника третьої особи завідувача юридичного сектору апарату Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області Рачкової І.В., повноваження якої підтверджені копією довіреності від 2 січня 2019 року, виданої головою Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області Карповою Г.Д., в якій представник третьої особи зазначає, що просить суд розглядати справу без участі представника третьої особи. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням заяв учасників справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, зареєстрована в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 22 листопада 2002 року (а.с.6-7) та картки платника податків, виданої Ананьївським відділом Любашівської МДПІ 13 липня 2011 року (а.с.7). Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права на земельну частку (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області в землі котра перебувала в колективній власності КСП «Гандрабури», посвідчене сертифікатом серії ОД № 0268825, виданим Ананьївською районною держадміністрацією Одеської області 25 квітня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №857 на ім`я баби позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] . Як зазначає позивачка - [PERSON] була її бабусею за материнською лінією. Відповідно до частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка зазначає, що вона претендує на спадщину, як онука померлої [PERSON] , а саме як донька [PERSON] , яка, в свою чергу, є донькою [PERSON] . Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, в даному випадку, позивачка претендує на частину спадщини [PERSON] , яка належала б її матері [PERSON] , як спадкоємиці першої черги за законом. З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9), виданого повторно 16 лютого 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що [INFO] в селі Гандрабури Ананьївського району Одеської області померла [PERSON] , [INFO] . Саме [PERSON] , належало спадкове майно, на яке просить визнати право власності позивачка, а саме земельна частка (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області в землі котра перебувала в колективній власності КСП «Гандрабури», посвідчене сертифікатом серії ОД № 0268825, виданим Ананьївською районною держадміністрацією Одеської області 25 квітня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №857, що підтверджується листом відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25 лютого 2019 року №130/101-19 (а.с.15). При цьому, позивачка зазначає, що вона є дочкою [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 5 липня 1974 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.8). Позивачка зазначає, що [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), виданого повторно 27 березня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, була донькою спадкодавиці [PERSON] . З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 8 березня 1965 року (а.с.11) вбачається, що померла [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке вона змінила в наслідок укладення шлюбу на « [PERSON] ». Сама ж позивачка, в наслідок укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022421147 від 22 березня 2019 року (а.с.13). Відповідно до Академічного тлумачного словника Української мови баба - мати батька або матері, що відповідає положенням Сімейного кодексу України. Проте, будь-якого документу, який би підтверджував спорідненість між померлою [PERSON] та померлою [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, до позовної заяви не додано. Тобто позивачкою, жодним чином не доведено, що вона є онукою померлої [PERSON] та, відповідно, те, що вона може мати право на спадщину, що залишилась після її смерті, відповідно до статті 1266 ЦК України. Крім того, слід звернути увагу на те, що особа, право власності на спадщину якої просить визнати позивачка померла 2006 року, що як зазначалося підтверджено копією свідоцтва про смерть. При цьому, відповідно до частини 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, у відповідності до положень частини 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається з матеріалів справи звернулася до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області лише у березні 2019 року тобто через майже 13 років після смерті спадкодавиці, що підтверджується копією листа від 2 березня 2019 року №346/01-16 (а.с.27). З наведеного випливає, що позивачка, відповідно до положень ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1272 ЦК України, визнається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Частиною 2 статті 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Проте, з матеріалів справи вбачається, що відсутні особи, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проте, позовна заява та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей про те, що позивачкою поновлено, або здійснено спробу поновлення строків звернення з заявою про прийняття спадщини. З наведеного вбачається, що позивачка є такою, що не прийняла спадщину, після смерті [PERSON] та вона жодним чином даний факт не оспорює. З урахуванням положень статті 1268 ЦК України, позивачка в даному випадку є такою, що не реалізувала своє право на спадщину, та фактично втратила його. Зазначене відповідає роз`ясненням, наданим в пункті 2 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому зазначено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, треті особи: Відділ надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області та Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, є необґрунтованими, недоведеними належними доказами, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed