Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З народження діти проживають з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідачі проживають окремо від своїх малолітніх дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, не підтримують їх матеріально, не цікавляться життям та здоров`ям, будь-якої іншої участі у вихованні дітей не приймають, що негативно впливає на них. Відповідач [PERSON] систематично перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не працює. 14 січня 2020 року відповідач вчинила насильство відносно малолітнього сина [PERSON] , про що було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 10 січня 2020 року розпорядженням голови сільської ради малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Також зазначив, що відповідачі надали заяви до сільської ради , в яких не заперечують проти позбавлення батьківських прав стосовно своїх дітей, а тому, звернулися до суду та просили позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на їх утримання . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позов визнала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 08 липня 214 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано (а.с. 17). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 03 вересня 2007 року Березняківською сільською радою Смілянського району Черкаської області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 червня 2014 року виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідок виконавчого комітету Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області №№ 32, 37 від 08 січня 2020 року малолітні діти [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2014 року народження зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Згідно акту обстеження умов проживання від 05 грудня 2019 року за місцем їх реєстрації та проживання умови проживання в будинковолодінні [PERSON] в [ADDRESS] в гарному стані. Мати дітей [PERSON] проживає окремо, зловживає спиртними напоями, тривалий час ніде не працює (а.с. 18). Із заяви від 21 січня 2020 року малолітнього [PERSON] , 2007 року народження вбачається, що він не заперечує проти того, щоб його батьків [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно нього. Дитина наполягала, щоб його вихованням займалася бабуся [PERSON] (а.с. 27). Розпорядженням Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 10 січня 2020 року № 2-р та № 3-р діти, які перебувають в складних життєвих обставинах взяті на облік (а.с. 33, 34). Відповідно до висновку органу опіки та піклування позбавлення батьківських прав [PERSON] 1989 року народження та [PERSON] , 1987 року народження відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дітей (а.с. 35). Згідно заяви [PERSON] від 17 січня 2020 року вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Із заяви [PERSON] від 11 грудня 2019 року вбачається, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що батьки не виконують свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей, життям дітей не цікавляться, не приймають участі у їх вихованні та розвитку та не заперечують проти позбавлення батьківських прав відносно них. Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах (а.с. 35). Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачами та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1681 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved