Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір 17.09.2018 року № 19-107 зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців. Згідно вищевказаного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 44000,00 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] . Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та не виконує власних зобов`язань за кредитним договором. Позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобов`язань за вищевказаним договором, станом на 10.04.2019 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав - 51279,90 грн., у тому числі: -41800,00 грн. - тіло кредиту; -7370,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -1929,86 грн. - заборгованість за пенею; -14,33 грн. - інфляційні витрати від сум простроченої заборгованості; -165,59 грн. - 3% річних від сум простроченої заборгованості. В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 17.09.2018 року № 19-107. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в грошовій сумі 51279,90 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Ухвалою суду від 25.06.2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 05.07.2019 року відповідач особисто отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що стверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, але у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно кредитного договору від 17.09.2018 року № 19-107 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 44000,00 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців. З розрахунку заборгованості за договором від 17.09.2018 року № 19-107 вбачається, що станом на 10.04.2019 року за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі - 51279,90 грн., у тому числі: -41800,00 грн. - тіло кредиту; -7370,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -1929,86 грн. - заборгованість за пенею; -14,33 грн. - інфляційні витрати від сум простроченої заборгованості; -165,59 грн. - 3% річних від сум простроченої заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов`язання. Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши при цьому належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд визнає, що відповідач, допустила істотні порушення умов кредитного договору від 17.09.2018 року № 19-107 та вимог ст. ст. 526, 610, 611,1050 ч. 2, 1054 ч.1 ЦК України, тому присуджує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі - 51279,90 грн., у тому числі: -41800,00 грн. - тіло кредиту; -7370,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -1929,86 грн. - заборгованість за пенею; -14,33 грн. - інфляційні витрати від сум простроченої заборгованості; -165,59 грн. - 3% річних від сум простроченої заборгованості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімуму на момент подання позову до суду - 1921 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved