Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Орган опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Станично-Луганської РДА про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], від виховання якого самоусунувся з 2008 року. Мати дитини померла [INFO]. [PERSON] є інвалідом з дитинства та мешкає разом зі своєю бабусею [PERSON]. За час проживання на території сільської ради відповідач зарекомендував себе посередньо, він самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, разом з сином не проживає та не відвідує його, з дитиною не контактує, його життям не цікавиться, матеріальні потреби не задовольняє, не піклується про розвиток сина, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання. На підставі викладеного, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача на користь законного представника або закладу, де буде виховуватися неповнолітня дитина, аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видатків заробітку (доходу), але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане 02 серпня 2000 року Валуйською сільською радою Станично-Луганського району на ім'я [PERSON], [INFO], відповідач - [PERSON] є батьком дитини, [PERSON] - матір'ю. Із Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 24 липня 2017 року Валуйською сільською радою Станично-Луганського району вбачається, що [PERSON]померла [INFO]. Згідно характеристики наданої секретарем виконкому Валуйської сільської ради на [PERSON], за час проживання на території сільської ради він зарекомендував себе посередньо, вживає спиртні напої, участі у громадських роботах не приймає, свої батьківські обов'язки не виконує, участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, зв'язку з ним не підтримує, його життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. В матеріалах справи наявна заява відповідача на ім'я начальника служби у справах дітей Станично-Луганської РДА від 01 серпня 2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї підтверджується, що батько [PERSON], [INFO], самоусунувся від виховання дитини та матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З медичного висновку №119 про дитину-інваліда віком до 18 років від 31 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом. Характеристикою наданою [PERSON] Одеською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернатом №7 І-ІІ ступенів 25 травня 2017 року підтверджується, що він з 2014 року навчається в даній школі, є інвалідом з дитинства, його навчанням та здоров'ям турбуються мати та бабуся З Висновку Станично-Луганською районної державної адміністрації від 16 серпня 2017 року № 5352 вбачається, що комісія з захисту прав дитини вивчила заяву [PERSON] та вбачає доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки він самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, разом з сином не проживає та не відвідує його, з дитиною не контактує, його життям не цікавиться, матеріальні потреби не задовольняє, не піклується про розвиток сина, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання [PERSON]. Таким чином, з матеріалів цивільної справи вбачається, що батько не займається вихованням свого неповнолітнього сина, не піклуються про фізичний, психічний, моральний і духовний розвиток дитини, його навчанням, захопленнями, успіхами не цікавляться, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, матеріальні потреби сина не задовольняє. Вирішуючи спір, видається зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідача до власної дитини - сина [PERSON], [INFO], який ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно сина та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Крім того, на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та, згідно ст.166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь законного представника або закладу, де буде виховуватися неповнолітня дитина, аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видатків заробітку (доходу), але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved