Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Новоолексіївська госпрозрахункова житлова ремонтно-будівельна дільниця звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила зобовязати відповідачів та всіх членів їх сімї усунути перешкоди в користуванні квартирою №18 в будинку №11 по вул. Будівельників смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, що належить позивачу шляхом їх виселення, та стягнути солідарно витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтований тим, що з 01.09.2004р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір на проживання останнього та його членів сімї в гуртожитку, що розташований за адресою Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул.. Будівельників, 11. Строк дії договору 1 рік, тобто з 01.09.2004р. по 10.04.2005р. У листопаді 2007р. зазначеному гуртожитку був наданий статус будинку відомчого житлового фонду та право власності на нього належить позивачу. 01.07.2013р. між позивачем та [PERSON] укладено договір оренди квартири [ADDRESS] для проживання двох дорослих осіб. Строк дії договору зазначено з 01.07.2013р. по 30.09.2013р., без права продовження строку оренди. Після закінчення строку дії договору відповідачі орендовану квартиру не звільнили, у звязку з чим 05.09.2016р. їм було направлено вимогу про звільнення незаконно займаного приміщення, яка до моменту звернення до суду не виконана. Вважає, що протиправна поведінка відповідачів порушує законні права позивача на спірне приміщення, у звязку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення поштового повідомлення за останнім відомим місцем реєстрації, відповідно до положень п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе згідно ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд даної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором, або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського ДБТІ №16800807 від 26.11.2007 року, Госпрозрахунковій житлово-будівельній дільниці на підставі свідоцтва про право власності серії САВ №548143 від 26.11.2007 року на праві загальнодержавної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул. Будівельників, буд. 11. 01.07.2013 року між Новоолексіївською ГЖРБД та [PERSON] укладено договір оренди квартири [ADDRESS]. Пунктом 5.2. Договору оренди визначено строк дії договору з 01.07.2013р. по 30.09.2013р., без права продовження строку оренди. Як вбачається з вказаного договору оренди, підписаного [PERSON] особисто, він ознайомлений з правилами проживання в орендованій квартирі (п.3.1.2.) та зобовязаний після закінчення строку оренди звільнити квартиру (п.3.2.9.). Незважаючи на закінчення строку дії договору оренди, відповідачі не звільняють займану квартиру, у звязку з чим позивачем 05.09.2016р. на адресу відповідачів направлено вимогу про звільнення незаконно займаного приміщення, проте зазначений лист повернувся на адресу позивача з відміткою «Адресат не проживає за зазначеною адресою». Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Херсонській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], станом на 04.04.2016 року зареєстровані за адресою [INFO], гуртожиток, смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області. Проте, за викликом до суду не прибули, та згідно поштових відміток на листах, що повернулись на адресу суду, відповідачі за зазначеною адресою не проживають. Будь-яких доказів на спростування вказаної інформації чи підтвердження фактичного місця проживання по вказаній адресі відповідачами до суду не надано. Вказані дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені прав власника - позивача, який не може вільно користуватись квартирою. З огляду на те, що відповідачі добровільно відмовляються звільнити квартиру, позивач вимушений просити суд про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом їх виселення. Відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 та ст.391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовували помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. До членів сім'ї, за положеннями ст. 64 ЖК України, належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири, строк дії договору оренди житла сплинув, останні на даний час фактично не проживають у спірній квартирі, не беруть участі по сплаті витрат по утриманню квартири, залишають в ній свої власні речі, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою, що порушує законні права та інтереси власника майна, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, тому [PERSON] та [PERSON] підлягає виселенню з квартири [ADDRESS], без надання їм іншого житлового приміщення, що відповідає вимогам ч.3 ст. 116 ЖК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved