Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилавсь на те, що 25.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № PLKPG40000004946 про надання кредиту у сумі 155 000 грн. з кінцевим строком повернення 25.04.2018 рік, зі сплатою 15%, на умовах визначених цим договором. Згідно заяви [PERSON] від 15.10.2008 року кредитний договір № PLKPG40000004946 від 25.04.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 29 883, 46 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також вказував, що умови договору [PERSON] виконані не були, станом на 06 лютого 2014 року має прострочену заборгованість в розмірі 85 614, 99 доларів США. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № PLKPG40000004946 від 17 жовтня 2008 року в сумі 85 614,99 доларів США, що еквівалентно 684 063, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з»явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Суд, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що між сторонами по справі 25 квітня 2008 року укладений договір № LKPG40000004946 згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит в розмірі 155 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2018 рік. 17 жовтня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду, по умовам якої Банк зобов»язався надати позичальникові кредитні кошти в сумі 29 883, 46 доларів США за сплатою відсотків за користування кредитом в ромірі 14.04%. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачаєтья із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання додаткової угоди від 17 жовтня 2008 року до договору про іпотечний кредит № LKPG40000004946 недійсною задоволено повністю. Визнано недійсною Додаткову угоду від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит № LKPG40000004946, укладену між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсною. Зобов»язано ПАТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок і оплачені [PERSON] кошти за додатковою угодою від 17.10.2008 року до договору про іпотечний кредит № LKPG40000004946 зарахувати на розрахунковий рахунок, зазначений у первісному договорі в рахунок погашення тіла кредиту. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2012 рокурішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2011 року залишено в силі. Суд, враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за угодою, яка визнана недійсною, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed