Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.01.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-01079-200108, відповідно до якого, позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 5694,00 грн. зі сплатою 12 % річних та 1,45% в місяць за ведення кредитної справи відповідача. Проте [PERSON] порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 4291, 74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що підтримує викладенні у позовній заяві вимоги, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 20.01.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-01079-200108, відповідно до якого позивачем було надано [PERSON] кредит у сумі 5694,00 грн. для придбання майна на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 19 січня 2009 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 12 % річних та 1,45 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач зобов'язався починаючи з місяця, в якому наданий кредит, щомісячно не пізніше 20 числа кожного місяця зараховувати на рахунок позивача, зазначений у п. 2.11 кредитного договору, рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 660,00 грн. відповідно до графіку платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 21.02.2014 р. становить 4 291,74 грн., а саме: 4 085,23 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 114,04 грн. - заборгованість за відсотками; 92,47 грн. - заборгованість за комісіями. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 20.01.2008 року №003-01079-200108 отримав кредит в сумі 5694,00 грн., але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Враховуючи те, що п. 2.9 та п. 2.11 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника щомісячно рівними частинами сплачувати позивачу заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved