Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.02.2017 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що банк на підставі заяви позичальника від 18.07.2011 року надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, а відповідач зобов'язалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 14.02.2017 року склав 65475,75 грн. Від цієї суми віднімається сума в розмірі 16588,01 грн., стягнута заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року. Різниця становить 48887,74 грн., а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2444, 39 грн. - штраф (процента складова). Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 51832,13 грн. та судові витрати. У своїй заяві представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви позичальника № DN1CCC9GGW3199 від 18.07.2011 року надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, а відповідач зобов'язалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с. 9-19). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 14.02.2017 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 65475,75 грн., яка складається з: 2292,87 грн. - заборгованість за кредитом; 1,71 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 62081,17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 7-8). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № DN1CCC9GGW3199 від 18 липня 2011 року у розмірі 16 588 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 292 грн. 87 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 1 грн. 71 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 100 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 11 927 грн. 33 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 766 грн. 10 коп., а також судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., а разом 16 831 грн. 61 коп. (а.с. 5-6). Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 16831,61 грн., яка була задоволена заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року, різниця становить - 48887,74 грн. А також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; - штраф (процента складова) у розмірі 2444,39 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 51832,13 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 14.02.2017 року у розмірі 51832,13 грн., яка складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 48887,74 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 2444,39 грн. (а.с. 7-8). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 25) покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved