Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] 22445,75 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №003-13964-190613, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив ліміт кредитної лінії. Відповідач скористалася кредитною лінією, але станом на 02.06.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 22445,75 грн., з яких 8999,75 грн. - тіло кредиту, 4455 грн. - прострочене тіло кредиту та 8991 грн. - заборгованість за комісіями. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який в позовній заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.3/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, однак повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], на яку й було направлено дане повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, крім цього, представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, що 19.06.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») та [PERSON] укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №003-13964-190613 банк зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок /а.с.5/. Згідно Заяви від 19.06.2013 року №003-13964-190613 відповідач [PERSON] ствердив, що до підсисання ним даної пропозиції він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановленого ліміту кредитної лінії) та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України /а.с.5/. Пунктом 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 пропозиції. Згідно п.2.3 частини 1 договору, банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 13500 грн. Згідно п.7.1 складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є правила та тарифи банку, з якими я попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких неухильно зобов'язалася дотримуватися /а.с.5/. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконав умови договору, відкривши картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 13500 грн. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.4/, що [PERSON] скористався кредитною лінією, однак, порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 02.06.2014 року заборгованість становить 22445,75 грн., з яких 8999,75 грн. - тіло кредиту, 4455 грн. - прострочене тіло кредиту та 8991 грн. - заборгованість за комісіями. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від.19.06.2013 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від.19.06.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.2/.

Outcome: approved