Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Обставини справи. 23.01.2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просила розірвати шлюб та стягнути аліменти. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 26.02.2019 року ухвалено, серед іншого, роз`єднати позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійне провадження. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21.05.2019 року вирішено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200, 00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 23 січня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 21.10.2020 року [PERSON] звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області із заявою про перегляд заочного рішення суду. Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.10.2020 року, автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю для розгляду даної заяви: Гриновець О.Б. 22.12.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року у справі №600/60/19 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити та поновити [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; скасовано заочне рішення суду та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позиція позивача: 21.05.2019 року Козівським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, згідно з яким позовні вимоги задоволено частково. 15.10.2020 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, яку вважає неналежно обґрунтованою, мотивованою тощо. Зазначає, що відповідач залишив сімю без засобів для існування, відсутні будь які дані про те, де знаходився і чим займався у період з жовтня 2018 року по жовтень 2020 року, допустив значну заборгованість по сплаті аліментів з 23.01.2019 року по 30.10.2020 року. Крім цього, не перераховував жодних коштів на дітей. Вважає, що відповідач порушує гарантоване державою право дітей на належне забезпечення батьками умов і рівня їх життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. А відтак, просить позовні вимоги про стягнення аліментів, згідно з рішенням Козівського районного суду Тернопільської області, яким її позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200, 00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 23 січня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття, підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити такі. Позиція відповідача: В період часу коли слухалась справа у суді про стягнення аліментів, відповідач перебував на роботі в Польщі, однак висилав дружині зароблені кошти, які передавав водіями рейсового автобуса, спілкувався з нею телефонним зв`язком, а вона отриманими коштами розпоряджалась на власний розсуд. Вважає, що позивач ввела суд в оману, зазначивши у позовній заяві неправдиві дані про те, що пішов з сім`ї, не підтримує стосунки, не надає кошти витрачаючи такі на свої потреби тощо. 21.10.2021 року до суду відповідачем поданий «відзив», в якому відповідач звертає увагу суду на те, що розірвання шлюбу, зняття його з реєстрації здійснено позивачем незаконно з порушенням норм діючого законодавства, а дії такої містять ознаки кримінального правопорушення. Питання встановлення місця проживання між нами не розглядалось, оскільки він не мав наміру розривати шлюб, вони вели спільне господарство, а він працював за кордоном і передавав кошти на утримання сім`ї. Вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Проживання дітей з позивачкою є суто формальним, вона в незаконний спосіб, скористувалась своїм службовим становищем і зняла з реєстрації місця проживання відповідача. Зазначає, що право на стягнення аліментів має той з батьків з яким визначено місце проживання дитини (ВС/КЦС у справі №158/1638/18 від 17.06.2020). В судовому\~засіданні позивач\~позов підтримала\~та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200, 00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 23 січня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що до моменту подання заяви і під час винесення судом заочного рішення він перебував в Польщі на роботі та передавав кошти на утримання дітей. Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просить відмовити, дав пояснення аналогічні викладеним в письмовому обґрунтуванні від 12.03.2021 року. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області 24 жовтня 2007 року, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 81 (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області 24 жовтня 2007 року, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 80 (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області 08 лютого 2011 року, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 9 (а.с.6). Як вбачається з довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області №114/3-16 від 22.01.2019р., [PERSON] разом з синами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у сторін [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилися сини: [PERSON] , [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , які проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, однак позивачу не вистачає коштів на утримання дітей, а відтак, позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~аліментів,\~суд враховує\~матеріальний стан\~позивача та\~відповідача,\~потреби дітей\~даного віку.\~Зокрема в\~судовому засіданні\~встановлено,\~що відповідач\~має тимчасові\~заробітки,\~дітям допомагав\~і буде\~допомагати,\~є працездатного\~віку, однак заперечує позовні вимоги в повному обсязі в зв`язку із не доведеністю позивачки що він кошти на утримання сім`ї надавав. При цьому,\~належних та\~допустимих доказів\~того,\~що на\~утриманні відповідача\~перебувають ще\~й інші\~малолітні чи\~неповнолітні діти,\~або ж\~непрацездатні особи,\~відповідачем не\~надано та\~судом не\~здобуто. До того ж, у відповідача в судовому засіданні як судом так і позивачем з`ясовувалось яким чином проявляється з його сторони батьківство і виконання ним обов`язку щодо утримання малолітніх синів, однак як наслідком батько не відвідує школу де навчаються діти, не цікавиться успіхами і захопленнями своїх дітей, не проводить час разом з ними тощо. У добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивач та відповідач не вирішили. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття покладений на обох батьків, витрати позивача на дітей, на які вона покликалася, потреби дітей, можливостей відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити. Доводів про неможливість у повному обсязі надавати матеріальну допомогу позивачці відповідач суду не надав, хоча міг їх надати з огляду на скасування судом ухваленого попередньо заочного рішення у цій справі, а тому є усі підстави стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200, 00 /одна тисяча двісті/ грн. щомісячно, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200, 00 /одна тисяча двісті/ грн., щомісячно [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200, 00 /одна тисяча двісті/ грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 23 січня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 768, 40 грн. судового збору в частині стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved