Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» 05.11.2014р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 02.12.2007р. між ПАТ «ДельтаБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 411,00 грн. з виплатою процентної ставки 0,01 % річних, яка може змінюватися відповідно до умов договору, також відповідно до договору відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 21.08.2014р. склав 3 564,00 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 3 564,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових не надходило. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 02.12.2007р. між ПАТ «ДельтаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-03001-021207, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 411,00 грн. з виплатою процентної ставки 0,01 % річних, яка може змінюватися відповідно до умов договору, також відповідно до договору відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, строком до 01.12.2009р., а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.3-4). Позивач свої зобов'язання за договором викона, видавши відповідачеві кредит у сумі 5 411,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 43702440 від 03.12.2007р. (а.с.6). ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 21.08.2014 відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 3 564,00 грн. (а.с.7). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку станом на 21.08.2014р. у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором № 001-03001-021207 від 02.12.2007р. у розмірі 3 564,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2 861,54 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 011 грн.; заборгованості за комісіями у розмірі 702,35 грн. (а.с.7). Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.1), тому з відповідачів на користь позивача також слід стягнути рівними частками судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved