Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №9-36870-22 від 02.10.2008р. про відкриття відновлювальної кредитної лінії, та на підставі договору №015-Р/009207 від 22.09.2008р. про відкриття картрахунку, на підставі яких відповідачу [PERSON] була надана платіжна картка «Visa Elektron» за №4476070100264928, на яку була нарахована сума в розмірі 10000гр. на строк до 01.08.2010р., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,20% річних протягом 22 днів, а потім 22% річних після здійснення кожної операції безготівкового рахунку. Відповідачем умови кредитного договору не виконані, у звязку з чим, за ним утворилася заборгованість, на якій представник позивача наполягає, і станом на 15.10.2014р. сума заборгованості складає 126709,31гр., що складається із: заборгованості по кредиту 10011,09гр., нараховані відсотки 3054,81гр. та нараховані відсотки по простроченій заборгованості 113643,41гр. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. В судове засідання представник банка не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно. Відповідач жодного разу в судові засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно рекомендованою та простою кореспонденцією за адресою, за якою він зареєстрований, що підтверджується довідкою адресно-довідкового сектору ДМС України в Запорізькій області. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: відповідно договору №015-Р/009207 від 22.09.2008р. про відкриття картрахунку /а.с.24-25/ та договору №9-36870-22 від 02.10.2008р. про відкриття відновлювальної кредитної лінії, ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», надав позичальнику [PERSON] платіжну картку «Visa Elektron» за №4476070100264928, на яку поклав грошові кошти на суму 10000гр. на строк до 01.08.2010р., із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,20% річних протягом 22 днів, а потім 22% річних після здійснення кожної операції безготівкового рахунку /а.с.22-23/. Відповідачем умови кредитного договору не виконані, у звязку з чим, за ним утворилася заборгованість, на якій представник позивача наполягає, надавши суду розрахунок, відповідно до якого: станом на 15.10.2014р. сума заборгованості відповідача перед банком складає 126709,31гр., а саме: заборгованість по кредиту 10011,09гр., нарахованим відсоткам 3054,81гр. та нарахованим відсоткам по простроченій заборгованості 113643,41гр. /а.с.18-20/. Відповідно до вимог ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Судом встановлено, що після укладення договору, відповідач частково погашав заборгованість по тілу кредиту та процентам, а потім, за ним утворилася заборгованість перед банком, яку він не погашає. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентів, є законними, обгрунтованими та такими, що підтверджені представленими по справі доказами, тому, підлягають задоволенню. А що стосується нарахованих відсотків по простроченій заборгованості в сумі 113643,41гр., то суд вважає їх неправомірною сумою, бо відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника, вказані в кредитному договорі, є несправедливими, тому, що, приводять до нарахування непропорційно великої суми компенсації. У звязку з чим, згідно до вимог ст.551 ЦК України, розмір нарахувань крім тіла кредиту та відсотків, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших підстав, які мають істотне значення. Тому, вимоги позивача, в частині стягнення суми відсотків по простроченій заборгованості, повинні бути зменшені до -2000гр. Тому, заборгованість відповідача перед банком повинна складати /10011,09гр. + 3054,81гр. + 2000гр./ - 15065,90гр. Крім того, з відповідача підлягають стягненню і судові витрати, які були понесені позивачем при зверненні із позовом до суду: сума судового збору, але, у звязку із зменшенням суми стягнення за позовними вимогами, сума судового збору підлягає зменшенню, і складатиме - 243,60гр.

Outcome: approved