Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося 21.11.2013 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 22.02.2008р. між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-27501-220208, відповідно до умов якого позивач зобов'язався відкрити картковий рахунок № [NUMBER], надати платіжну картку та здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті, що міститься у Додатку № 1 до Договору. Банк зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладання цього договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. У свою чергу, відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Відповідач порушив умови договору, у зв'язку із чим станом на 20 серпня 2013 року має прострочену заборгованість у сумі 4674,59 гривень, котру позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.02.2008р. між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-27501-220208, відповідно до умов якого позивач зобов'язався відкрити картковий рахунок № [NUMBER], надати платіжну картку та здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті, що міститься у Додатку № 1 до Договору. Банк зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладання цього договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. У свою чергу, відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимоги ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачають, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з дати його укладання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 003-27501-220208 від 22 лютого 2008 року загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 20 серпня 2013 року становить 4674 гривні 59 копійок, що складається з: 4628,31 грн. - простроченого тіла кредиту, 46,28 грн. - заборгованості за комісією. Таким чином, судом встановлено, що у [PERSON] за кредитним договором № 002003-27501-220208 від 22 лютого 2008 року склалася заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у сумі 4674,59 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок, що підтверджується квитанцією, який, зокрема, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved