Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила задовольнити її позов в повному обсязі. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на період навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2016 року і до 30 червня 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір. [PERSON] вважає вищезазначене рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суду не надано жодного доказу, який підтверджує факт утримання [PERSON] свого сина та яку частину доходу він витрачає на це. Суд не мотивував належним чином, чому саме аліменти в розмірі 600 грн. є достатніми для утримання сина, який навчається і чому саме такий розмір аліментів забезпечить його мінімальні потреби, не враховано той факт, що син навчається в м. Києві. [PERSON] в наданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, погоджується з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2016 року, яке є обґрунтоване та законне та просить залишити його без змін. [PERSON] зазначає що апелянтом не надано даних про матеріальне становище їх повнолітнього сина, а надано лише повідомлення про зарахування його на денну форму навчання, але не надано доказів того що він не має заробітку, не отримує стипендію, проживає у гуртожитку, тощо. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON] та третьої особи [PERSON] обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2010 року та копії свідоцтва про зміну імені від 24 травня 2012 року [PERSON], [INFO] є сином відповідача [PERSON] та сином позивача [PERSON](а.с. 3,4). Згідно повідомлення від 08 серпня 2016 року, [PERSON] зарахований наказом №303 від 04 серпня 2016 року студентом 3 курсу МКТ для здобуття ступеня/освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за денною формою навчання. Спеціальність (спеціалізація) 141 електроенергетика, електротехніки та електромеханіки Київського Національного Університету технологій та дизайну (а.с.5). Як вбачається з довідки №42/40 від 28 грудня 2016 року наданої на запит апеляційного суду Київським Національним Університетом технологій та дизайну, [PERSON] навчається за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року. Аудиторні заняття проходять в м. Чернігові на базі Чернігівського промислового коледжу. Згідно наданої довідки про доходи, [PERSON] отримує щомісячно стипендію в розмірі 825 грн. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положень ст.199 СК України та роз»ясень викладених в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Обов»язок батьків утримувати неповнолітніх дочку,сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою,сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду справи судом першої інстанції були відсутні дані про матеріальне становище відповідача, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів. В апеляційному суді встановлено, що згідно з повідомлення Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 15.12.2016 року, [PERSON] працює в управління з 23 вересня 2016 року на посаді головного спеціаліста; як вбачається виданої управлінням довідки про доходи за період з серпня 2016 року по листопад 2016 року йому нараховано загальну суму доходу (заробітна плата) в 23024 грн. 90 коп. (ас.83-84). Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи на час пред»явлення позову і розгляду справи судом першої інстанції даних про те, що [PERSON] працює не було, стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі просила позивач, яка зазначила що у зв»язку із частою зміною відповідачем місця роботи вважає за доцільне визначення розміру аліментів відповідачу у твердій грошовій сумі, фактично платник аліментів - відповідач, визнає визначений судом спосіб сплати аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином враховуючи конкретні обставини справи, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі із відповідача не суперечить загальним правилам визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Виходячи із змісту наведених норм, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи в сукупності, дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги наявність у відповідача неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.28), і згідно з положеннями ст.180 СК України відповідач зобов»язаний його утримувати до досягнення повноліття. Враховуючи вищенаведені докази, слід вважати встановленим, що у [PERSON] наявна можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і тому є недостатньо забезпеченим коштами як для навчання так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, тощо). Однак аналізуючи вищевикладене, враховуючи матеріальний стан [PERSON] та матеріальний стан його сина [PERSON], який потребує матеріальної допомоги, обставини справи, що мають істотне значення, колегія суддів вважає що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в 600 грн. всупереч положенням ст.213 ЦПК України ніяк не обґрунтований, та на переконання колегії суддів є дещо замалим; тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, зі збільшенням розміру стягнення аліментів на період продовження навчання сина відповідача, до 800 грн. щомісячно, і відсутні докази щодо відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину у такому розмірі. Визначаючи такий розмір аліментів, який необхідно стягувати з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, апеляційний суд враховує також положення СК України у відповідності із яким правове зобов»язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладено в рівній мірі на їх батьків. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Outcome: partial