Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 24685,19 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору кредиту №б/н від 22 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, [PERSON] зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором, однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 24685,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить стягнути заборгованість, згідно наданого розрахунку, та понесені судові витрати. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Подане ним клопотання про застосування позовної давності підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 22 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, який складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та Тарифів Банку. Згідно даного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», про що свідчить статут ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п.4.6. Умов та правил надання банківських послуг (надалі Правила), клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Пунктом 6.5. Правил визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконавець зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), зобов'язаний сплатити банку винагороду (п.6.6. Правил). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань, а тому станом на 31 травня 2014 року [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 24685,19 грн., яка складається з: 6272,26 грн. - заборгованість за кредитом; 11076,81 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 5684,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1151,68 грн. - штраф (процентна складова). Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). В силу ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Як вбачається із заяви, яку [PERSON] підписав 22 травня 2007 року, він просить Банк надати йому кредитну карту типу «Основна» у валюті «гривня» строком дії - травень 2009 року, з типом кредитного ліміту фінансовий, та строком його дії, що відповідає терміну дії картки - тобто до травня 2009 року. В силу ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Своїм правом вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н від 22 травня 2007 року скористався лише 26 серпня 2014 року, що вбачається із штампу на адресованій Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області позовній заяві, тобто після спливу трьох років, та доказів поважності причин пропущення даного строку суду не надав. Початком перебігу позовної давності в даному випадку суд вважає 31 травня 2009 року, останній день місяця дії картки. Таким чином, по відношенню до основної вимоги, тобто до стягнення заборгованості за кредитом у сумі 6272,26 грн., та стягнення процентів за користування кредитом в сумі 11076,81 грн., пройшов строк позовної давності. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Згідно ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на викладене, пройшов строк позовної давності і щодо вимог про стягнення пені в розмірі 5684,44 грн., 500 грн. та 1151,68 грн. штрафу. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу принципу безпосередності судового розгляду (ст.160 ЦПК України) рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed