Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Одеська міська рада звернулась в суд з позовом до [PERSON] , державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про скасування реєстрації права власності та звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості, в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовча про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19.03.2019 року (номер запису про право власності: 30833970); зобов`язати [PERSON] за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , шляхом приведення до попереднього стану житлового будинку, загальною площею 76,1 кв.м. шляхом знесення прибудови під літ. «а12». [PERSON] звернулась в суд з зустрічною позовною заявою до Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки в натурі, визнання права власності, в якій просить суд виділити частину домоволодіння, а саме - житловий будинок літ. «А», загальною площею 78,2 кв.м. (в тому числі самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м.), житловою площею 30,6 кв.м., гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м., належну [PERSON] в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 78,2 кв.м. (в тому числі самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м.), житловою площею 30,6 кв.м., гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій справу просить розглянути в її відсутність, наполягає на задоволенні первісних позовних вимог, заперечує проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на його необґрунтованість. Представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення первісних позовних вимог, просить суд задовольнити зустрічний позов. Державний реєстратор КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М., [PERSON], [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 14.10.2006 року [PERSON] за договором дарування передала безоплатно у власність [PERSON] 286/1000 частин домоволодіння [ADDRESS] , та складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку під літерою «А», житловою площею 128,3 кв.м. та надвірних споруд: «Б, Ж» - сараї, «В, Е» - гаражі, «З, Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня, II - мостіння, № 3-10 - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 2311 кв.м. Крім [PERSON] співвласниками часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , були [PERSON] (власниця 11/100 та 15/100 частин домоволодіння [ADDRESS] ) та [PERSON] (власник 184/1000 частин домоволодіння [ADDRESS] ). 04.04.2013 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про виділ частини домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічними позовними заявами про виділ частки із майна, яке находиться у спільній власності, припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на окремі домоволодіння. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14.06.2013 року у цивільній справі № 521/5318/13-ц задоволено позовні вимоги співвласників часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинено право спільної часткової власності на їх частини домоволодіння, виділено частину домоволодіння, належну [PERSON] в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: [ADDRESS] та визнано за нею право власності; виділено частину домоволодіння належну [PERSON] в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: [ADDRESS] та визнано за ним право власності; виділено частину домоволодіння, належну [PERSON] в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: [ADDRESS] та визнано за нею право власності. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.11.2016 року у цивільній справі № 521/5318/13-ц рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісної та зустрічних позовних заяв відмовлено в повному обсязі з підстав вирішення прав та обов`язків осіб, які не були залученні до розгляду справи судом першої інстанції та проведення поділу домоволодіння за наявністю самовільно збудованих та переобладнаних [PERSON] споруд. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. 19.03.2019 року [PERSON] зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, які включає самочинно збудовані споруди. З матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , наданих Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (листом від 20.05.2019 року за вих. № 2781-02/91) вбачається, що наявний план земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з відміткою про самочинну прибудову під літ. «а12», проведеною [PERSON] в 2008 році. З вищезазначених матеріалів також вбачається, що відповідно до плану будинку № 105 з відміткою про самочинно збудовані та переобладнанні приміщення від 17.07.2015 року самочинно збудованим є об`єкт під літерою «а12», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з п. 54 Порядку державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не намагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. [PERSON] здійснено не тільки поділ об`єкта шляхом виділу своєї частини, але і включення до нього самочинно збудованої прибудови під літ. «а12», збудованої ще в 2008 році. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.07.2019 року № 172147793 вбачається, що підставами для державної реєстрації права власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] стали наступні документи: висновок щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна, пвд 11.01.2019 року, серія та номер: 173, виготовлений ФОП «[PERSON] », технічний паспорт від 11.01.2019 року, серія та номер: б/н, виготовлений ФОП « [PERSON] »; договір дарування від 14.10.2006 року, серія та номер: 3214, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Нефедовою Т. О. Однак, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, в тому числі на земельну ділянку, та не може бути разом з висновком підставою для реєстрації права власності за [PERSON] на фактично новостворений об`єкт нерухомого майна. Крім цього, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серед підстав виникнення права власності на виділений в окрему одиницю об`єкт нерухомого майна відсутні відомості про присвоєння поштової адреси, що також свідчить про порушення вимог чинного законодавства при проведенні державної реєстрації речового права. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час прийняття оскаржуваного рішення від 19.03.2019 року державним реєстратором Бондарем О.М. не дотримано вище перелічених законодавчих вимог, у зв`язку з чим підлягає скасуванню рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19.03.2019 року (номер запису про право власності: 30833970). Судом також встановлено, що на даний час власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній власності може бути виділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, житловий будинок, який знаходиться у власності [PERSON] здатен самостійно функціонувати та може бути виділений в самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси. Судом встановлено, що всі інші співвласники, а саме - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вже фактично виділили належні їм житлові будинки в окремі одиниці з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, що підтверджується інформаційною довідкою від 19.11.2019 року № 189372283. Тому, такий виділ не порушує порядок фактичного користування житловим будинком, який склався між сторонами, не потребує здійснення переобладнань та стягнення грошової компенсації. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року по справі № 521/5318/13-ц рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову з наступних підстав: дійшовши висновку про можливість виділення належної [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] частки у домоволодінні суд не перевірив, чи має домоволодіння окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складає окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». З викладених обставин, позивачем замовлено проведення судової будівельно-технічної експертизи за договором від 25.11.2019 року, на вирішення якої було поставлено питання: чи існує технічна можливість виділити в самостійну одиницю (в окремий об`єкт нерухомості) 286/1000 частин житлового будинку та надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , і належить [PERSON] ? Висновок експерта № 100/19 від 28.01.2020 року (який складено для подання до суду по справі № 521/12255/19) підтверджує, що існує технічна можливість виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) 286/1000 частин житлового будинку, надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , які знаходяться в фактичному користуванні і володінні [PERSON] , так як частина, що пропонується до виділу: має окремий вхід та виїзд на відокремлену земельну ділянку; самостійно функціонує (має всі необхідні житлові та підсобні приміщення згідно нормативних вимог); виділення даної частки в окремий об`єкт нерухомості відповідає вимогам ДБН; будівлі 286/1000 частин, що пропонуються до виділу, знаходиться в доброму технічному стані; є підключення до самостійних інженерних мереж із встановленням лічильників. До виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) пропонуються наступні надвірні будівлі, споруди та приміщення житлового будинку по [ADDRESS] , які знаходяться в фактичному користуванні та володінні [PERSON] та є фактично відокремлені: житловий будинок літ. «А» з прибудовами «а12,а4», які складаються з наступних приміщень: 1-тамбур, площею 2,40 кв.м.; 2-підсобне, площею 13,10 кв.м.; 3-житлова, площею 14,80 кв.м.; 4-житлова, площею 15,70 кв.м.; 5-коридор, площею 5,90 кв.м.; 6-кухня, площею 25,10 кв.м.; 7 - санвузол, площею 7,80 кв.м.; 8-туалет, площею 1,3 кв.м. Всього: загальна площа - 86,10 кв.м., в тому числі житлова - 30,50 кв.м. надвірні будівлі та споруди: літ. «Е» - гараж; ІІ, VІІ - мостіння; № 4, 13, 14 - огородження, які розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про виділ частки житлового будинку в натурі. Згідно договору дарування від 14 жовтня 2006 року, [PERSON] отримала у власність 286/1000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та стала співкористувачем земельної ділянки площею 2311 кв.м., на якій розташований житловий будинок. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. «ґ» ч. 1 ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6, право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно пп. «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V- і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Рішенням виконкому Одеської міської ради від 15.05.1947 р. № 572 відведено Джутовій фабриці земельну ділянку в районі Дальніх Мельниць на Хуторі Вишінського площею 10 га. Згідно Свідоцтва про право власності від 03.01.2002 р., [PERSON] отримала у власність 286/1000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що розташоване на вказаній земельній ділянці. Згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2002 року [PERSON] продала [PERSON] 286/1000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 14 жовтня 2006 р., [PERSON] отримала від [PERSON] у власність 286/1000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та стала співкористувачем земельної ділянки площею 2311 кв.м., на якій розташований житловий будинок. Таким чином, до [PERSON] за договором дарування житлового будинку від 14 жовтня 2006 року перейшло і право користування земельною ділянкою, тобто, право власності на самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м., має бути визнано за [PERSON] , оскільки це не порушує права інших осіб. Висновок експерта № 100/19 від 28.01.2020 року (який складено для подання до суду по справі № 521/12255/19) підтверджує, що проведена відповідачем реконструкція в прибудові літ. «а12» відповідає вимогам ДБН у галузі будівництва та протипожежним нормам, і може використовуватись згідно функціонального призначення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння підлягають задоволенню. При цьому позовні вимоги Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність у [PERSON] права користування земельною ділянкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial