Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Орган опіки та піклування - Кілійська районна державна адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дітини. В позовній заяві голови районної державної адміністрації вказано, що [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але проживає за адресою: [ADDRESS], має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини [PERSON] вказані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітня [PERSON] була влаштована до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини терміном на 6 місяців за заявою матері та на підставі розпорядження в.о. голови Кілійської райдержадміністрації від 01.12.2017 року №549 «Про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], до будинку дитини терміном на 6 місяців на повне державне забезпечення». [PERSON] було роз'яснено, що вона повинна приймати активну участь у вихованні доньки, відвідувати доньку в будинку дитини, цікавитися її станом здоров'я та долею. Мати була попереджена про відповідальність за ухилення від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, про що була складена відповідна довідка - попередження про відповідальність за ухилення від утримання та виховання дитини від 23.11.2017 року. Згідно з актом Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини про результати відвідування та піклування від 25.05.2018 року за весь час перебування малолітньої [PERSON] в закладі, мати жодного разу її не відвідувала, не цікавилась станом здоров'я та розвитком дитини, не займалася її вихованням та утриманням. Термін перебування малолітньої [PERSON] в будинку дитини закінчився у червні поточного року. Проте мати дитини не вжила жодних заходів для повернення доньки в сім'ю, до служби у справах дітей райдержадміністрації та Ліськівської сілької ради з проханням повернути дитину у сім'ю мати не зверталась ні в усній, ані в письмовій формі. На запрошення до служби у справах дітей райдержадміністрації для з'ясування намірів матері щодо подальшого місця перебування її доньки, не з'являлась. За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе незадовільно: ніде не працює, у взаємовідносинах з людьми конфліктує, зловживає алкоголем,і в стані алкогольного сп'яніння не контролює свою поведінку. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.05.2018 року, [PERSON] так і не створила ніяких умов для повернення доньки в сім'ю. відповідно до довідки, наданої КБУ «Кілійська центральна районна лікарня» від 23.04.2018 року №170, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 04.11.2017 року з діагнозом : розлад психіки в результаті вживання алкоголю. Враховуючи вищезазначене, представник позивача просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON], [INFO] та стягнути на користь [PERSON], [INFO] аліменти на особовий рахунок дитини, до досягнення нею повноліття. Представники позивача, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач, [PERSON] повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності, суду не надала. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, відповідач по справі - [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00019100248 від 24.11.2017 року, відомості про батька [PERSON], [INFO] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно висновку обстеження житлово-побутових умов сім'ї, затвердженого головою Лісківської сільської ради 21.11.2017 року, знаходження дитини в сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] загрожує життю новонародженої дитини. Рекомендовано [PERSON] влаштувати дитину на 6 місяців в будинок малюка. 23.11.2017 року [PERSON] написала заяву на в.о. голови районної державної адміністрації про влаштування доньки [PERSON], [INFO] в Ізмаїльський будинок дитини терміном на 6 місяців, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. [PERSON] була попереджена про відповідальність за ухилення від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, про що був складена відповідна довідка-попередження про відповідальність за ухилення від утримання та виховання дитини від 23.11.2017 року. 01.12.2017 р. Кілійською районною державною адміністрацією винесено розпорядження № 549 згідно якого малолітню [PERSON], [INFO] влаштовано до будинку дитини терміном на 6 місяців на повне державне забезпечення. Відповідно акту Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини від 25.05.2018 року № 02/06-28 про результати відвідування та піклування дитиною, мати малолітньої [PERSON], [INFO], за час перебування дитини в державному закладі, жодного разу її не відвідувала, не цікавились станом здоров'я та розвитку доньки, тобто фактично самоусунулась від її виховання та утримання. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] складеного 31.05.2018 року, вбачається, що в будинку санітарно - побутові умови не задовільні, антисанітарія, запас продуктів обмежений. Згідно характеристики, складеної 02 червня 2015 року в.о. старости по Лісківському старостинському округу № 2, [PERSON] працює по найму, зловживає горілчаними напоями, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога. По характеру спокійна, але в нетверезому стані не контролює себе, конфліктує з людьми. З довідки №170, виданої Консультативно-діагностичним поліклінічним відділенням 23 квітня 2018 року, [PERSON] з 04.11.2017 року знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом розлад психіки та поведінки в результаті в результаті вживання алкоголю. 15.06.2018 р. Кілійською районною державною адміністрацією було складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Стосовно вимог щодо стягнення аліментів відносно неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вважає, що присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов'язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, яка є матір'ю вищевказаної дитини, фактично самоусунулась від належного утримання та виховання доньки і не бажає змінити своє ставлення до їх виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні її неповнолітньої доньки. Судові витрати по справі згідно ст. 144 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved