Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Олександрійська районна державна адміністрація звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що відповідачка [PERSON]являється матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO]. В зв'язку з відсутністю належних умов для проживання новонародженої дитини за місцем проживання відповідачки , що підтверджено актами обстеження її умов проживання, довідкою Бандурівської сільської ради №2061 від 20.12.2016 року, та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської РДА від 27.01.2017 року №15, було прийнято рішення про влаштування малолітнього [PERSON] до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». На підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 03.02.2017 року №46-р малолітнього [PERSON] було влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» , в якому він перебуває з 16 лютого 2017 року . На даний час дитина перебуває у закладі в зв'язку з тим, що його мати , відповідачка по справі [PERSON], після закінчення 6 місячного терміну перебування дитини у закладі, до служби у справах дітей з письмовими заявами з приводу повернення дитини в сім'ю не зверталася. Згідно акту від 05.12.2017 року №111, складеного комісією КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» протягом лютого - грудня 2017 року відповідачка [PERSON] жодного разу дитину у закладі не відвідувала, не телефонувала, матеріально не утримувала, не виконувала покладених на неї батьківських обов'язків відносно сина. Відомості про батька малолітнього [PERSON] відповідно до довідкової інформації, наданої Олександрійським районним відділом ДРАЦС за №415-1421-04-08 від 09.02.2017 року, внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Згідно наданої Бандурівською сільською радою від 05.12.2017 року №251 характеристики на [PERSON] остання не працює, проживає у будинку без оформлених документів, підсобного господарства не має, земельну ділянку біля будинку не обробляє. Протягом 2017 року з [PERSON] проводилась робота щодо покрашення її житлово-побутових умов, вирішення питання з працевлаштуванням, придбання житла або зняття в оренду житлового приміщення. Але зміни у поведінці відповідачки не відбулися, позитивного результату проведена робота не дала, [PERSON] свого ставлення до виконання батьківських обов'язків не змінила, не вирішила питання щодо працевлаштування та створення належних умов для можливості забрати сина в сім'ю. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просить його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Зазначив , що відповідачка не змінила своє відношення до виконання батьківських обов'язків, не виявила бажання забрати дитину з дитячого будинку, тому вона заслуговує на позбавлення її батьківських прав. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Представник Бандурівської сільської ради Олександрійського району вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні пояснила, що відповідачка не має постійного місця проживання, зареєстрована в будинку співмешканця, але даний будинок зруйнований та непридатний для проживання. Відповідачка тимчасово проживає в будинку своїх родичів, але там не створені умови для проживання дітей. Крім того, відповідачка не має бажання працевлаштуватися, неохайна. Вважає, що в даний час відповідачка не має нормальних умов для проживання дитини, не має самостійного заробітку, житла, тому її можливо позбавити батьківських прав. Представник КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] та долучив акт про невідвідування дитини батьками та рідними. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази, заслухавши представника позивача, та представника третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON]являється матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Батько дитини записаний відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується письмовою інформацією від 09.02.2017 року Олександрійського районного ВДРАЦС (а.с.5). Відповідно до акту обстеження від 04.01.2017 року умов проживання сім'ї [PERSON] встановлено, що в [ADDRESS], не створено належних умов для проживання. Так, в будинку холодно, з'явилося дитяче ліжко, дитячі речі для новонародженого. Забезпечення дровами на 5-6 днів. Продукти харчування відсутні. Вилучені діти навчаються в Войнівському навчальному закладі. Комісія вважає, що новонароджену дитину не доцільно віддавати в дані умови на проживання. Олександрійською районною державною адміністрацією було прийнято рішення від 27.01.2017 року за №15 рекомендувати [PERSON] влаштувати свою новонароджену дитину до будинку дитини на 6 місяців для можливості вирішення питання покращення житлово-побутових умов. (а.с.15). На підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 03.02.2017 року №46-р малолітнього [PERSON] влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» (а.с. 14) , в якому він перебуває з 16 лютого 2017 року до цього часу. Відповідачка [PERSON] після закінчення 6 місячного терміну перебування дитини у закладі до служби у справах дітей з письмовими заявами з приводу повернення дитини в сім'ю не зверталася. Згідно акту КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» від 05.12.2017 року №111 дитина [PERSON], 18.12.2016 р. , виховується в КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» з 16 лютого 2017 р. та перебуває на повному державному забезпеченні. Мати хлопчика [PERSON] жодного разу сина не відвідувала, не цікавилася ним, письмових запитів на адресу закладу не надсилала. Також ніхто з рідних і близьких хлопчиком не цікавився, не відвідував, не телефонував (а.с.15). З 03.01.2017 року малолітній [PERSON] на підставі наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА №26 перебуває на обліку дітей, які проживають у сім'ях , що потрапили в складні життєві обставини /а.с.13/. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.08.2017 року по справі №398/3530/16-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно інших її дітей, а саме , малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку( доходу) (а.с.17-19). Згідно висновку Олександрійської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування , від 15 грудня 2017 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини /а.с.21-22/. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст.166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], відповідачку [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд враховує те, що відповідачка є працездатною, але в даний час не працює, з неї стягнуто аліменти за рішенням суду на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2016 року і до досягнення ними повноліття, тому на утримання сина [PERSON] необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку ( доходу) відповідачки. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved