Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що 07.11.2019 службою у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації згідно наказу № 146 взята на облік [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Ці обставини полягали у тому, що мати дитини - [PERSON] померла, батько - [PERSON] один виховує малолітню доньку, не працює, джерела доходів відсутні. Будинок, в якому проживає сім`я, був відключений від газо- та електропостачання через наявність заборгованості за використані енергоносії, а 20 грудня 2020 року в будинку сталася пожежа, якою було знищено частину покрівлі, пошкоджено перекриття, вигоріли меблі в кімнаті, де сталося займання. Наразі наслідки пожежі не ліквідовані, проживання в будинку дитини неможливе. 06.11.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Таращанської районної державної адміністрації було розглянуто питання про доцільність тимчасового влаштування [PERSON] , [INFO] , до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» у зв`язку з відсутністю належних умов проживання, виховання та утримання дитини батьком. З того часу дитина перебуває у даному закладі. Відповідно до рішення виконавчого комітету від 21.06.2019 №18 [PERSON] був попереджений про необхідність належного виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки [PERSON] , про наведення порядку в житловому приміщенні, своєчасному пранні білизни, забезпеченні дитини продуктами харчування. Члени комісії виконкому у справах дітей та сім`ї неодноразово намагалися провести перевірку житлово-побутових умов сім`ї, але всі спроби були невдалими, оскільки [PERSON] заперечував проти цього, мотивуючи тим, що будинок є його приватною власністю. Оскільки земельна ділянка була засіяна соєю, продукція городництва не заготовлена. Виходячи з даних обставин, виконавчий комітет Лук`янівської сільської ради не вбачав можливим повернення малолітньої [PERSON] в сім`ю батька. Відповідно до інформації КЗ «Центр надання соціальних послуг» Таращанського міської ради в ході соціального супроводу сім`ї з батьком проводилася робота щодо створення та дотримання відповідних умов для повернення дочки, консультування щодо працевлаштування та забезпечення потреб дитини. Проте, на даний час відсутні навіть елементарні умови для проживання малолітньої дитини: не відновлено газо- та електропостачання будинку, не ліквідовані наслідки пожежі, яка сталася у будинку 20.12.2020. Батько не працює, не має коштів для утримання дитини, що перешкоджає задоволенню потреб дочки. З найближчим соціальним оточенням, а саме: сестрою, колишньою тещею та сином покійної дружини у [PERSON] стосунки напружені. З метою підтримки сім`ї в ході соціального супроводу залучалися суб`єкти із соціальної роботи. Проте, проведена робота не дала позитивних результатів. Батько не вживає заходів для подолання наявних проблем, перекладає вину та відповідальність на інших, свій спосіб життя вважає нормою, не виконує рекомендацій фахівців, вороже ставиться до надавачів соціальних послуг. Питання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Таращанської міської ради, члени якої прийшли до висновку, що [PERSON] фактично самоусунувся від виховання дитини, участі у її вихованні і визначені подальшого місця її перебування. [PERSON] мав можливість для виправлення ситуації і створення належних умов для дитини. Він фізично здоровий, був на особистому прийомі у міського голови по питанню працевлаштування, де йому були запропоноване можливе робоче місце, проте це не викликало у нього інтересу. Обраний [PERSON] спосіб життя створює загрозу життю і здоров`ю малолітньої дитини, а відсутність необхідного харчування, необхідних житлово-побутових умов, негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. У зв`язку з цим просять суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з останнього щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 18 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження /а.с. 30, 31/. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.04.2021 /а.с.40, 41/. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 28.04.2021 розгляд справи було відкладено на 19.05.2021 09-30 год. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, та додатково суду пояснила, що відповідач є учасником АТО, у зв`язку із цим після смерті дружини йому надавалась суттєва допомога в утриманні та вихованні малолітньої дочки, допомогу надавали органи місцевого самоврядування, соціальні служби, волонтери. Йому допомогли оформити права на житловий будинок, в оформленні грошових допомог, під`єднанні газопостачання до будику. Але відповідач сприймав цю допомогу як належне, не вчиняв зі свого боку жодних дій для налагодження життя як свого, так і малолітньої дочки, пропозиції працевлаштування відкидав. Допустив заборгованість за комунальні послуги у такому розмірі, що призвело до припинення газо- і електропостачання в оселі. Певний період часу дитина жила у бабусі, але через напружені відносини з нею відповідач написав заяву про поміщення дитини в соціальний заклад. З осені 2019 року він припинив навідувати дочку в центрі соціального захисту дітей, почав зловживати алкогольними напоями. За увесь цей час він жодного разу не піднімав питання про повернення йому дочки. За наявною інформацією відповідач розуміє, що не може забезпечити належне виховання і утримання дитини, а тому пасивно ставиться до позбавлення його батьківських прав. У заявку із цим просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] двічі - 28.04.2021 та 19.05.2021 - в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належно і завчасно. В матеріалах справи знаходяться рекомендовані повідомлення про вручення йому поштового відправлення особисто 14.04.2021 (а.с.45, 46) та 30.04.2021 (а.с. 52). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повідомлений про розгляд справи, призначений на 19 травня 2021 року, належно і завчасно відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області від [PERSON] до суду не надходив. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду; не повідомив суд про поважність причини неявки; не подав відзив на позов, а представник позивача [PERSON] не заперечувала проти заочного вирішення справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] . Вказане вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с.10/. [INFO] матір дитини [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с.9/. Рішенням виконавчого комітету Лук`янівської сільської ради від 21.06.2019 № 18 було винесено суворе попередження батькові [PERSON] щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] ; попереджено, що в разі порушення прав дитини (неприбране житло, брудна білизна, відсутність продуктів харчування) буде ставитись питання про позбавлення його батьківських прав /а.с.17/. З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного 06.10.2020, вбачається, що відповідач [PERSON] не допустив до будинку за місцем свого проживання комісію сільської ради для обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, агресивно поводився, висловлював нецензурну лексику та погрози, через це комісією було прийнято рішення звернутися до органу опіки та піклування з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] з метою захисту прав та інтересів дитини /а.с.15/. 29.10.2019 виконавчим комітетом Лук`янівської сільської ради було прийнято рішення № 28 про подачу клопотання до служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] /а.с.16/. Із заяви [PERSON] від 06.11.2019, адресованої начальнику служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА Смовж Л.В., вбачається, що відповідач просив тимчасово влаштувати його дитину [PERSON] , [INFO] , до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей в зв`язку зі складними життєвими обставинами, в яких перебуває сім`я, а саме: він один виховує дитину, не працює, існує заборгованість за газо- та електропостачання /а.с.14/. 06.11.2019 начальником служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА Смовж Л.В. та головним спеціалістом сектору опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА Палько Т.Д. було проведено обстеження умов проживання дитини та складено акт, з якого вбачається, що фінансових можливостей для погашення заборгованості за газ (поставлений) та електроенергію (спожиту) у [PERSON] немає, тому найближчим часом батько не зможе створити належні санітарно-гігієнічні умови та забезпечити температурний режим необхідний для перебування дитини /а.с.11/. З відповіді т.в.о. директора КНП ТРР «Таращанська ЦРЛ» Левицької Л.Ю. на запит начальника служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА Смовж Л.В., вбачається, що відповідач [PERSON] не перебуває на «Д» обліку в КНП ТРР «Таращанська ЦРЛ» з приводу хвороб, визначених в п. 4 Наказу МОЗ України № 981 від 18.11.2013, які б перешкоджали виконанню батьківських обов`язків /а.с.18/. З акту про пожежу, який було складено комісією 20 грудня 2020 року вбачається, що 20.12.2020 виникла пожежа в житловому будинку відповідача [PERSON] по [ADDRESS] . Пожежею знищено речі домашнього вжитку, пошкоджено перекриття та кімната /а.с.21/. За результатами соціального супроводу сім`ї [PERSON] , як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах, Комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг» Таращанської міської ради надав інформацію про роботу з даною сім`єю та вказував на те, що в ході соціального супроводу з батьком проводилася робота щодо створення та дотримання відповідних умов для повернення доньки, консультування щодо працевлаштування батька та забезпечення потреб дитини, зокрема, за сприяння спеціалістів центру було оформлено всі передбачені законодавством виплати, залучалися суб`єкти із соціальної роботи. До матеріальної підтримки сім`ї залучалася громада села Лук`янівка, волонтери надавали гуманітарну допомогу у вигляді одягу, взуття, продуктів харчування та дитячих іграшок. Проте, проведена робота не дала позитивних результатів. Батько не вживає заходів для подолання певних проблем (відновлення газо- та електропостачання до будинку через несплату, ліквідація наслідків пожежі), перекладає вину та відповідальність на інших, свій спосіб життя вважає нормою, не виконує рекомендацій фахівців, іноді вороже ставиться до надавачів соціальних послуг. З урахуванням викладеного, заступник директора - завідувач відділенням КЗ «Центр надання соціальних послуг» Таращанської міської ради О.Бурлій вважає, що повернення дитини у батьківську родину на даний час є неможливим /а.с.19, 20/. Службою у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради Київської області підготовлено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та передано на затвердження до виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області /а.с.12/. Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області № 51-VІІІ від 23 лютого 2021 року затверджено вищезазначений висновок Служби у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради Київської області та доручено підготувати позовну заяву для вирішення питання по суті /а.с.13/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є заступником директора КЗ «Центр надання соціальних послуг». У 2016 році після смерті матері дитини сім`я [PERSON] була взята на облік як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Спершу умови проживання дитини були задовільні. В подальшому [PERSON] перестав надавати доступ до свого будинку для перевірки умов проживання дитини, мотивуючи це тим, що будинок є його приватною власністю. Восени 2019 року дитина перебувала у бабусі, оскільки в будинку батька відімкнули газо- і електропостачання та проживання дитини там було неможливим. 06.11.2019 [PERSON] написав заяву про поміщення дитини в соціальний заклад «Отчий дім». На даний час житлово-побутові умови в будинку відповідача неналежні, там немає газо- і електропостачання, дитина там проживати не може. [PERSON] не працює, веде аморальний спосіб життя - зловживає алкоголем, з його слів має негативний стан здоров`я і потребує постійного лікування. У 2020 році в будинку сталась пожежа, наслідки якої не ліквідовані. [PERSON] не спроможний виконувати свої батьківські обов`язки, наміру виправити ситуацію не має, за час перебування дівчинки в соціальному закладі - з листопада 2019 року по даний час - він відвідував її лише двічі, жодної участі в її матеріальному утриманні не приймав і не приймає, дитині нічого не приносив. Відповідач жодного разу не звертався до них щодо повернення дочки, не піднімав це питання. Після повернення з АТО у нього почали проявлятись психічні розлади, він став поводити себе агресивно щодо оточуючих. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є старостою села Лук`янівка, де мешкає [PERSON] , до цього десять років був сільським головою цього села. Після смерті дружини [PERSON] сам виховував дочку і спершу все було нормально, йому надавали допомогу сусіди, волонтери, громада. Потім, у зв`язку із тим, що [PERSON] ніде не працював, почав проявляти агресію до оточуючих, у нього виникла заборгованість за комунальні послуги, газ і світло відімкнули, і перебування разом із ним дитини стало неможливим. Він написав заяву і дитина була поміщена в соціальний заклад. В подальшому [PERSON] почав зловживати алкоголем, в 2020 році в його будинку сталась пожежа. На даний час він мешкає у літній кухні, на подвір`ї безлад, городини на своїй присадибній ділянці він не вирощує, умов для проживання дитини там немає жодних. Дитина його не цікавить. Громада села не вважає за можливе повернення дитини батькові, оскільки для дитини це буде гірше. Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За положенням статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. На підставі всього вищевикладеного,

Outcome: approved