Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

ПАТ «ЕК «Херсонобленерго», в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної порушенням правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що 13 березня 2017 року при перевірці дотримання «Правил використання електричною енергією для населення» працівниками Новокаховського РЕЗ і ЕМ ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» було встановлено, що абонент [PERSON] допустила самовільне підключення до мереж ПАТ «ЕК» Херсонобленерго», шляхом зачистки ізоляції на ввідному дроті СІП 2x16 та монтажу дротів «фаза-нуль» на дообліковий автоматичний вимикач (ІЕКС10А) та підключення від нього дооблікової розетки. Електрична енергія споживається, але приладом обліку не обліковується, так як підключення виконане із зміною схеми підключення. По цьому факту, було складено акт та визначено величину завданих збитків енергопостачальній компанії внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, загальна сума яких склала 17071,36 гривню. Які у добровільному порядку [PERSON] не було відшкодовано ПАТ «ЕК «Херсонобленерго», у зв'язку з чим, позивач просить суд, стягнути з неї 17071,36 гривню в рахунок збитків заподіяних, порушенням ПКЕЕн та судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача, в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини поміж сторонами регламентуються ст.714 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», ст.ст.24-27 «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року з наступними змінами. Відповідно до п.2 Правил користування електричною і тепловою енергією об'єкт споживача - це житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ст..1 п.22 у якій визначений термін споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника. Обов»язки виникають з закону або договору. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], є побутовим споживачем електроенергії. Особистий рахунок [NUMBER] за вказаною адресою, відкритий на неї (а.с. 3-6). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Законом України «Про електроенергетику» передбачено, що електроенергія, що виробляється на об»єктах електроенергетики є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу та відповідно до ст.26 цього Закону та Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), споживання електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електроенергією між споживачем і енергопостачальником. У відповідності до ч. 4. ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. На підставі п.48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку. Судом встановлено, що 13.03.2017 року за № 230787 на побутового споживача [PERSON] було складено акт про порушення ПКЕЕН, в якому зазначено про те, що було виявлено порушення відповідачем ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення до мереж ПАТ «ЕК» Херсонобленерго», шляхом зачистки ізоляції на ввідному дроті СІП 2x16 та монтажу дротів «фаза-нуль» на дообліковий автоматичний вимикач (ІЕКС10А) та підключення від нього до облікової розетки. Електрична енергія споживається, але приладом обліку не обліковується, так як підключення виконане із зміною схеми підключення (а.с. 7). Згідно статті 27 Закону України «Про електроенергетику», правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці крім іншого є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. У відповідності до п. 53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (із змінами та доповненнями), у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем. Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що акт про порушення №230787 від 13.03.2017 року, був складений без порушень, з дотриманням Правил користування електричною енергією для населення та у відповідності до ст. 57 ЦПК України є належним доказом по справі. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок без облікового користування електричною енергією, обчислений відповідно до п. 2.1.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики від 4 травня 2006 року №562, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.07.06 року №782/12656 та склав 17071,36 гривню. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п.2 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування та відповідно до частини 2 зазначеної статті, збитки складаються з реальних збитків та упущеної вигоди. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку і знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на вищезазначене відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає: протиправність поведінки, наявність шкоди, причинного зв»язку між ними та вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved