Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про виселення, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 2/3 квартири підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.12.1996 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 1/3 частина квартири належить сину позивача - [PERSON] . Відповідач за цим позовом - [PERSON] , є сином [PERSON] та онуком позивача. Приблизно з листопада 2018 року, [PERSON] за згодою позивача дозволив тимчасово мешкати у зазначеній вище квартирі відповідачу - [PERSON] . Майже з самого початку проживання відповідач почав порушувати елементарні правила проживання, по хамські відноситись до позивача, а пізніше застосовувати психологічне та фізичне насильство по відношенню до неї. Не бажаючи терпіти знущання та образи з боку відповідача, позивач запропонувала йому звільнити квартиру. На пропозицію [PERSON] , щодо звільнення квартири відповідач ні яким чином не відреагував та продовжує знущатися з неї, влаштовувати сварки та скандали. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до поліції, але їй там не допомогли, і рекомендували звернутися до суду для вирішення цього питання. Окрім того позивач також зверталася до структурного підрозділу відповідального за реалізацію державної політики щодо попередження насильства Лисичанської міської ради. Але це також не дало ні якого результату, було лише складено акт. Відповідач в будинку не зареєстрований, не оплачує ніяких комунальних платежів, займає приміщення самоправно. Той факт, що відповідач проживає зараз саме за цією адресою підтверджується актом Лисичанської міської ради. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює їй перешкоди в користуванні квартирою. Самоправно займаючи квартиру, перебуваючи в ній без достатніх правових підстав, відповідач перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю, не бажає звільнити квартиру на вимогу позивача. Окрім всього цього відповідач створює неможливі умови співжиття з ним у квартирі. На підставі викладеного, просила суд виселити [PERSON] [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.02.2020 року ухвалою суду прийнято до свого провадження цивільну справу №415/5381/19. 28.09.2020 року позивач надав письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач відмовляється звільнити квартиру, яка належить позивачу, крім того, застосовує до неї психологічне та фізичне насильство. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24.12.1996 року, виданим бюро по приватизації ВАТ «Лисичанська сода», квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності: [PERSON] , її сину - [PERSON] , матері - [PERSON] . 1/3 частка квартири, яка належала [PERSON] , перейшла до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.03.2019 року, приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Топчій Н.В. за реєстром №156. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158517975 від 05.03.2019 року, 1/3 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. №156 від 05.03.2019 року. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.03.2019 року, зареєстрованим в реєстрі № 156, спадкоємицею 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , 1921 року народження, яка померла [INFO] , є [PERSON] [INFO] . Згідно з довідкою № 11521 від 24.05.2019 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 10.05.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] від 08.05.2019 року, її син, [PERSON] ображає її, кричить, погрожує відправити до психіатричної лікарні, під час погроз може штовхнути. До образ та погроз на її адресу долучається її онук, [PERSON] . Згідно з висновком за результатами розгляду звернення від [PERSON] від 14.05.2019 року, встановлено, що 06.05.2019 року до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області надійшло звернення від [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , її онук [PERSON] заблокував вхідні двері та не дає можливості заявниці вийти з квартири. В ході звернення було проведено профілактичну бесіду з [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком за результатами розгляду звернення від [PERSON] від 14.05.2019 року, встановлено, що 08.05.2019 року до Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області надійшло звернення від [PERSON] про те, що вона просить вжити заходи до сина [PERSON] та онука [PERSON] , які на протязі півроку знущаються з неї, вчиняють моральне насильство. В ході проведеного, було проведено профілактичну бесіду з [PERSON] та [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням від 16.05.2019 року, ВП ГУНП в Луганській області повідомило [PERSON] про те, що її звернення від 08.05.2019 року щодо вжиття заходів до [PERSON] та [PERSON] , які на протязі півроку знущаються з неї, було розглянуто, будь-яких підстав за даним фактом, які підлягали б внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під час перевірки встановлено не було. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12 квітня 1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Суд вважає встановленими факти систематичного порушення відповідачем правил співжиття, а також вжиття позивачем заходів попередження або громадського впливу на відповідача, які не дали позитивних результатів. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що [PERSON] слід примусово виселити з житлового приміщення, розташованого за адресою: квартира [ADDRESS] .

Outcome: approved