Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

ПАТ «Банк Форум» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивований тим, що 19 жовтня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 0003/07/20-КС, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 500 000,00 доларів США під 12,5% річних з строком повернення кредитних коштів до 17 жовтня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником за вказаним кредитним договором між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено іпотечний договір від 29 вересня 2008 року, реєстраційний номер № 0003/07/20-КС, відповідно до якого предметом іпотеки є 41/100 частка будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, загальною площею 261,4 кв. м. та земельна ділянка площею 0,0410 га., кадастровий номер 0510100000:03:031:0015, призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позичальник зобов'язання перед банком по сплаті кредитних коштів та відсотків не виконує, станом на 16 серпня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 7 189 891,18 грн., з яких прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 513 233,07 доларів США, що еквівалентно 4 102 271,93 грн., поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 194 733,27 доларів США, що еквівалентно 1 556 503,03 грн., прострочена заборгованість за нарахованим процентами - 110 327,46 доларів США, що еквівалентно 881 847,39 грн., сума пені за простроченим кредитом та процентами - 81 229,68 доларів США, що еквівалентно 649 268,83 грн. Направлена на адресу відповідачки претензія-вимога про усунення порушення виконання зобов'язання та попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі несплати заборгованості за кредитним договором залишена без виконанн. Позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 7 189 891,18 грн. за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідним відділом державної виконавчої служби. Ухвалою Вінницького міського суд Вінницькї області від 17 червня 2014 року (без винесення окремого процесуального документа) до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача був залучений [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Натомість, подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Третя особа в судове засдання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, зокрема щодо кредиту та виконання зобов'язань, а також Законів України «Про іпотеку», «Про заставу». Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №0003/07/20-КС, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 500 000,00 доларів США з строком по 17 жовтня 2014 року. Надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (траншами) на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього в межах встановленого ліміту. За користування траншами встановлена плата в розмірі 12,5% річних. Пунктом 2.3 договору встановлено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту та відсотків згідно із графіком погашення, встановленим додатковими угодами по кожному траншу. Порушення позичальником умов погашення кредиту та сплати процентів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування ними, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2%, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків за кожний день прострочення (п.4.1 кредитного договору) (а. с. 7-10). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 19 жовтня 2007 року, укладеної між сторонами кредитного договору, в межах кредитної лінії банк надає позичальнику 1- й транш в розмірі 300 000,00 доларів США строком по 17 жовтня 2014 року. Повернення коштів та сплату процентів позичальник здійсню згідно графіка. Додаткова угода № 1 є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.11-12). Відповідно до додаткової угоди №2 від 26 жовтня 2007 року, укладеної між сторонами кредитного договору, пункт 1.3 кредитного договору змінено та плата за користування траншем встановлена в розмірі 13% річних, а позичальнику надано 2-й транш в розмірі 200 000,00 доларів США строком з 26 жовтня 2007 року по 17 жовтня 2014 року. Повернення коштів та сплату процентів позичальник здійснює згідно графіка. Додаткова угода № 2 є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с. 13-15). Відповідно до додаткової угоди № 3 від 29 вересня 2008 року, укладеною між сторонами кредитного договору, пункт 1.1. та 1.3 кредитного договору змінено, встановлено розмір кредитної лінії в розмірі 760 000,00 доларів США та плата за користування траншем встановлена в розмірі 14% річних, а позичальнику надано 3-й транш в розмірі 260 000,00 доларів США строком з 29 вересня 2008 року по 16 жовтня 2014 року. Повернення коштів та сплату процентів позичальник здійсню згідно графіка. Додаткова угода № 3 є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с. 16-18). Додатковою угодою №4 від 18 листопада 2008 року, укладеною між сторонами кредитного договору, замінено додаткову угоду №1 до кредитного договору з 18 листопада 2008 року і діє до 16 жовтня 2014 року. Пункт 1.3 кредитного договору змінено та встановлена плата за користування траншем в розмірі 12,5% річних. Повернення 1-го траншу та сплату процентів позичальник здійсню згідно графіка. Додаткова угода № 4 є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с. 19-20). Додатковою угодою №5 від 18 листопада 2008 року, укладеною між сторонами кредитного договору, замінено додаткову угоду №2 до кредитного договору з 18 листопада 2008 року і діє до 16 жовтня 2014 року. Пункт 1.3 кредитного договору змінено та встановлена плата за користування траншем в розмірі 13% річних. Повернення 2-го траншу та сплату процентів позичальник здійсню згідно графіка. Додаткова угода № 5 є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.21-22). Додатковою угодою №6 від 18 листопада 2008 року, укладеною між сторонами кредитного договору, замінено додаткову угоду №3 до кредитного договору з 18 листопада 2008 року і діє до 16 жовтня 2014 року. Пункт 1.3 кредитного договору змінено та встановлена плата за користування траншем в розмірі 14% річних. Повернення 3-го траншу та сплату процентів позичальник здійсню згідно графіка. Додаткова угода № 6 є невід'ємною частиною кредитного договору (а. с. 23-24). Додатковою угодою №7 від 26 січня 2011 року, укладеною між сторонами кредитного договору, п. 1.1. та 1.4 кредитного договору доповнено, а п. 2.4 та 2.6 кредитного договору змінено в частині порядку повернення траншів та відкриття додаткових рахунків (а.с.25-26). Відповідно до іпотечного договору від 29 вересня 2008 року реєстраційний № 0003/07/20-КС, укладеного між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2666, іптекодавець забезпечує виконання боржником [PERSON] зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 0003/07/20-КС від 19 жовтня 2007 року, додаткових угод № 1,2,3, та додаткових угод, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 760 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17 жовтня 2014 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: 41/100 частка будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, загальною площею 261,4 кв. м., загальною житловою 144,8 кв. м., та земельна ділянка площею 0,0410 га., кадастровий номер 0510100000:031:0015, призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.8 - 2.1.10 іпотечного договору, дане нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, на момент укладання договору дітей, що зареєстровані в житловому будинку, який є предметом іпотеки, мають право користуватись предметом іпотеки, немає, цим договором не порушується права малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 5.1, 5.5 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або процентів за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки встановлені кредитним договором та чинним законодавством України. У разі порушення умов кредитного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає боржнику та/або іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога залишається без задоволення, іпотекодавець має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 27-30). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки, в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Позичальник свої зобов'язання належними чином не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року станом на 16 серпня 2013 року розмір заборгованості становить 7 189 891,18 грн., з яких прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 513 233,07 доларів США, що еквівалентно 4 102 271,93 грн., поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 194 733,27 доларів США, що еквівалентно 1 556 503,03 грн., прострочена заборгованість за нарахованим процентами - 110 327,46 доларів США, що еквівалентно 881 847,39 грн., сума пені за простроченим кредитом та процентами - 81 229,68 доларів США, що еквівалентно 649 268,83 грн (а. с. 31-38). При цьому, суд звертає увагу, що при розрахунку розміру пені застосована подвійна облікова ставка Національного банку України, яка є меншою, чим розмір пені, передбачений умовами договору. Сума заборгованості встановлена в судомому засіданні на підставі наявних доказів. Суд бере до уваги, що відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 травня 2010 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19 червня 2012 року (за даними Єдиного державного реєстру судових рішень) у справі №2-330/2010 за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], [PERSON] та ПП «Карпати» про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з [PERSON], ПП «Карпати» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0003/07/20-КС від 19 жовтня 2007 року станом на 08 лютого 2010 року у розмірі 6 773 912,18 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 793 743,85 доларів США, що станом на день ухвалення судового рішення судом першої інстанції еквівалентно 6 291 134, 38 гривні та штрафні санкції-пеню у розмірі - 482777,80 грн., в задоволенні вимог ПАТ «Банк Форум» про стягнення штрафу в розмірі 301577,97 грн. - відмовлено., в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до [PERSON], як поручителя, - відмовлено повністю. Вказане рішення суду не виконане, доказів щодо цього суду не надано. При цьому суд враховує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. До того ж слід зауважити, що право вибору способу судового захисту стягнення заборгованості з позичальника та стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належний іпотекодавцеві, який не є позичальником, належить виключно позивачеві та задоволення позову про стягнення заборгованості не є перешкодою про зверненя стягнення на предмет іпотеки за тим самим договором у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. 09 вересня 2013 року на адресу відповідачки банком рекомендованим листом направлена претензія - вимога № 909/2013, якою відповідачку повідомлено про неналежне виконання позичальником своїх боргових зобов'язань, про розмір заборгованості станом на 16 серпня 2013 року, яка становить 899 523, 48 доларів США, що еквівалентно 7 189 891,18 грн. Крім того, пред'явлена вимога про погашення заборгованості та попереджено про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку (а.с.39). Вказана претензія-вимога отримана відповідачкою особисто 17 вересня 2013 року, однак залишена без реагування (а. с. 40). Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець) забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). У відповідності до положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право на продаж предмета іпотеки у випадку наявності рішення суду про продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Статтею 591 ЦК України передбачено право реалізації предмета застави, на який звернено стягнення, шляхом його продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» реалізація майна за рішенням суду може проводитися шляхом проведення прилюдни торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону, тобто від імені іпотекодержателя. Суд зважає, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Проте, позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав належним чином. Вимога банку про погашення заборгованості іпотекодавцем, яка нею отримана 17 вересня 2013 року, залишена без задоволення. Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства, умов іпотечного та кредитного договорів, за рахунок предмету іпотеки, належного відповідачу, позивач має право задовольнити свої вимоги, які виникають із іпотечного договору. При цьому, суд бере до уваги, що частка будинковолодіння, яка є предметом іпотеки та складає 41/100 частин будинковолодіння, конкретно визначена, є самостійним об'єктом права власності, окремо виділена в натурі. З огляду на викладене суд, приходить до висновку, що вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є доведеною, тому позов підлягає задоволенню. Суд звертає увагу, що доказів про неможливість проведення стягнення на предмет іпотеки відповідач не надала. Підстави для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутні (відсутні всі необхідні умови). Підстави стверджувати про припинення іпотеки також відсутні, оскільки відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються належним виконанням. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що підставами припинення іпотеки, є: реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпоткодержателем права власності на предмет іпотеки. Такі підстави в даному випадку відсутні. При цьому, суд зауважує, що застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми ст.553-559 ЦК України не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позивач, заявляючи позовні вимоги, просить визначити ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, що відповідає положенням вищевказаних норм, тому вказана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Враховуючи наведене,

Outcome: approved