Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказав, що від проживання у шлюбі з відповідачем по 2012 рік у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . З листопада 2011 року відповідач покинула сім`ю та залишила дітей на його повне утримання та виховання. Розпорядженням голови Біловодської РДА місце проживання дітей було визначено разом з ним. Рішенням Біловодського районного суду від 10 квітня 2012 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Оскільки відповідач зовсім не цікавилась розвитком дітей, матеріально їх не підтримувала, влітку 2013 року він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з неї аліментів на утримання їхніх дітей. 11 липня 2013 року Біловодським районним судом був виданий судовий наказ, яким всі його вимоги були задоволені. З початку видачі судового наказу і до цього часу відповідач не сплачувала аліменти та всіляко намагалася уникнути обов`язку утримувати їхніх дітей (змінила адресу проживання і навіть своє прізвище), у зв`язку з чим була оголошена Біловодським районним відділом державної виконавчої служби у розшук, але у 2018 році була розшукана. Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків він не чинив. Зокрема, в ті часи коли міг з нею зв`язатися по телефону позивач неодноразово пропонував їй повернутися додому, оскільки діти сумували за матір`ю та потребували її уваги, пропонував їй спілкуватися з дітьми, купувати їм одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у їх вихованні та утриманні, але цього робити вона не бажала, свідомо ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона зовсім не цікавиться розвитком дітей та станом їх здоров`я, не дбає про їх інтереси. 17 грудня 2018 року дана справа була відкрита провадженням та призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Під час підготовчого провадження від органу опіки та піклування у справі надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який був долучений до матеріалів справи. 29 березня 2019 року справа була призначена до розгляду. До початку розгляду справи позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи сповіщувалася належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов, а також заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримував та просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно з 03 лютого 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у судовому порядку був розірваний 10 квітня 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . 3 листопада 2011 року відповідач покинула позивача та залишила дітей на його повне утримання та виховання. З того моменту позивач разом з дітьми проживає в приватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . На цей час він працює, діти знаходяться на його повному утриманні та отримують усе належне для розвитку, навчаються у школі. Відповідач, з якої судовим рішенням від 11 липня 2013 року стягнуті аліменти на користь позивача для утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в утриманні (з листопада 2011 року) та вихованні дітей участі не приймає, не цікавиться їхнім життям, потребами і долею дітей. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2018 складала 78966,90 грн. Усі вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: копією рішення Біловодського районного суду Луганської області від 10.04.2012, яким шлюб сторін розірваний; копією розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації, яким визначено місце проживання дітей з [PERSON] ; копією судового наказу Біловодського районного суду Луганської області від 11.07.2013, яким з відповідача стягнуті аліменти; довідкою про фактичне проживання відповідача № 292 від 01.08.2018; копіями свідоцтв про народження дітей; довідкою про склад сім`ї № 280 від 24.07.2018; побутовою характеристикою на позивача № 85 від 27.07.2018; характеристиками на дітей; довідкою про заборгованість по аліментам № 175 від 24.07.2018. Висновком органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації від 08.02.2019 № 25-15/223 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , доньки [PERSON] та доньки [PERSON] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки факти, викладені в ньому знайшли підтвердження на підставі наведених вище доказів. Відповідач їх доказами не спростовувала, відзив на позов не надавала. За таких обставин, враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання власних дітей, її слід позбавити батьківських прав відносно останніх. На підставі викладеного,

Outcome: approved