Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

ПАТ «Дніпровськпромбуд» 25 червня 2013 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та [PERSON], треті особи Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області і Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про виселення з наданням іншого житлового приміщення та зобов'язання вчини певні дії. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2013 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, з метою усунення яких 24 липня 2013 року позивачем було подано позовну заяву з додатками. У зв'язку з тим, що недоліки в позовній заяві було усунуто не в повному обсязі, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 серпня 2013 року позов повторно було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, з метою усунення яких 16 серпня 2013 року позивачем було подано позовну заяву з додатками. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради. Позивач в своєму позові, а у ході судового засідання представник позивача, посилалися на те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в кімнаті [ADDRESS]. Приміщення на другому поверсі, в якому проживають відповідачі, зазначено в технічному паспорті, як п. 18, площею 29,6 м2, є кімнатою відпочинку, не відноситься до житлових, знаходиться в будівлі санаторія-профілакторія, який належить позивачу на праві колективної власності. Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій будівлі, який було виконано Придніпровською державною академією будівництва і архітектури - науково-консалтингового підприємства «Стеконік, ЛТД» приміщення, в яких мешкають відповідачі, знаходяться в аварійному стані, є небезпечними для проживання в них людей, інші приміщення є непридатними для нормальної експлуатації. Крім того, в будівлі відсутні душові кімнати та газопостачання. У зв'язку з зазначеними обставинами, позивач запропонував відповідачам переселитися в кімнати [NUMBER], [NUMBER] гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], і який є державним житловим фондом, знаходиться на балансі позивача, обладнаний душовими кімнатами, кухнями, відповідає санітарним нормам, але відповідачі відмовилися від добровільного переселення. Позивач у своєму позові, а у ході судового засідання його представник, просили суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] з кімнати [ADDRESS], в надані їм житлові приміщення кімнати [NUMBER], [NUMBER] гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі ордера ПАТ «Дніпровськпромбуд» № 1688 від 10 червня 2013 року; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 229 гривень 40 коп. Відповідачі [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні позивачу відмовити, посилаючись на те, що будівля, в якій вони проживають, не є аварійною, придатна для проживання, в ній є усі необхідні умови для проживання родиною з дітьми. Кімната облаштована, в ній зроблено необхідний ремонт. Разом з тим, гуртожиток, в який позивач просить їх переселити, є чоловічим гуртожитком, непридатним для проживання жінок з малолітніми дітьми. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїх письмових поясненнях посилалася на те, що в процесі приватизації ОП «Дніпровськпромбуд» до складу майна, що не підлягає приватизації, увійшов державний житловий фонд, у тому числі і гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився у державній власності на балансі позивача. У зв'язку з цими обставинами, вибір та забезпечення способу і умов подальшого використання такого майна в межах чинного законодавства належить уповноваженому органу - державним органам приватизації. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, як орган управління об'єктом державного житлового фонду - гуртожитком на [ADDRESS], згоди на вселення до нього не надавало. Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2012 року, яке постановою Вищого господарського суду України від 5 березня 2013 року було залишено без змін, ПАТ «Дніпровськпромбуд» було зобов'язано передати до комунальної власності тергромади в особі Дніпропетровської міськради об'єкти державного житлового фонду, у тому числі і гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд»; Дніпропетровську міськраду зобов'язано прийняти до комунальної власності тергромади від ПАТ «Дніпровськпромбуд» об'єкти державного житлового фонду, у тому числі і гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд». На теперішній час накази, які було видано з метою виконання зазначеного рішення, знаходяться на виконанні Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі спільного рішення правління та профкому ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 6 травня 1999 року, протокол № 42 [PERSON] було видано ордер № 600 на право займання з родиною з 4-х осіб: [PERSON] - головний наймач, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, і [PERSON] - донька, житлової площі в гуртожитку на [ADDRESS], розміром 23,32 м2 (а.с. 73). Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], затвердженого директором НКП «Стеконік, ЛТД» 23 січня 2006 року, встановлено, що технічний стан в приміщеннях віднесено до категорії ІІІ (непридатне для нормальної експлуатації) та до категорії ІV (аварійне) та зроблено висновок, що без капітального ремонту приміщення не придатні для житла (а.с. 22-23). Висновком з обстеження технічного стану несучих і огороджуючих конструкцій будівлі житлового будинку [ADDRESS], яке було виконано у лютому 2014 року і затверджено ректором ПДАБіА, було встановлено, що перетинки, крівля, дверні і віконні заповнення знаходяться у задовільному стані, відповідають категорії К-ІІ; конструкції крівлі, фундаментів та стін відповідають категорії ІІІ з осередками, які потребують поточного і капітального ремонту; конструкції міжповерхових і горищних перекриттів за період експлуатації зазнали значного фізичного зносу, потребують капітального ремонту (а.с. 189-217). Рішенням засідання адміністрації і профспілкової організації ПАТ «Дніпровськпромбуд», яке відбулося 10 червня 2013 року, було ухвалено: у зв'язку з аварійністю будівлі санаторію-профілакторію за адресою: [ADDRESS], переселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з кімнати [NUMBER] в будівлі санаторію-профілакторію по [ADDRESS] в кімнату [NUMBER], розміром 17,5 м2, і кімнату № [NUMBER], розміром 17,8 м2, загальною площею 35,3 м2, в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та видати ордер на житлову площу (а.с. 25). На підставі сумісного рішення адміністрації і профспілки ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 червня 2013 року на ім'я [PERSON] було видано ордер № 1688 від 10 червня 2013 року на житлові приміщення у гуртожитку та надано право займати, з родиною з п'ятьох осіб, житлову площу у гуртожитку [ADDRESS], кімнати [NUMBER], розміром 17,5 м2, і кімнату № [NUMBER], розміром 17,8 м2, загальною площею 35,3 м2 (а.с. 24). Відмовляючи в задоволені позову суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси, фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). У своїх вимогах позивач просить суд виселити відповідачів із займаного ними приміщення. Разом з цим, судом встановлено, що таке спірне приміщення має статус нежитлового. Такий висновок суду ґрунтується на оцінці у сукупності наступних письмових доказах. Так, відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї № 1-14/9-138 від 10 червня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають в будівлі санаторію-профілакторію за адресою: [ADDRESS], кімната відпочинку [NUMBER] з 1 червня 2000 року (а.с. 7). Згідно плану приватизації орендного підприємства «Дніпровськпромбуд», затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області 7 серпня 1995 року, приміщення за адресою: [ADDRESS], не відноситься до категорій житлові будинки та гуртожитки. Зазначена будівля є об'єктом соціально-побутового значення, створеного за рахунок фонду соціального розвитку, та має статус санаторію-профілакторію (а.с. 9-13). Актом передачі державного нерухомого майна у статутний фонд ВАТ «Дніпровськпромбуд», правонаступником якого, відповідно до Статуту є ПАТ «Дніпровськпромбуд» (а.с. 88-100), від 23 червня 1998, затвердженого заступником начальника Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області 24 червня 1998 року, будівля за адресою: [ADDRESS], передавалася до статутного фонду підприємства, як санаторій-профілакторій (а.с. 14). Також реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 4 лютого 1999 року ДБТІ посвідчено, що частина будівлі санаторію-профілакторію під літ. А-4 загальною площею - 3 549,8 м2, розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за ВАТ «Дніпровськпромбуд», правонаступником якого є ПАТ «Дніпровськпромбуд» (а.с. 88-100), на праві колективної власності на підставі наказу № 12/01-3ВП регіонального відділу Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, акт передачі нерухомого майна від 24 червня 1998 року. Об'єкт [ADDRESS] складається з частини будівлі санаторію-профілакторію літ. А-4: підвал - поз. 1-5, 12-32; перший поверх - поз. 6-19, 22-34, 42-47; другий поверх - поз.1-33; третій поверх - поз. 33а, 34-38, 40-67, 68а; четвертий поверх - поз. 68-п (а.с. 21). Технічним паспортом з реєстровим номером № 9501779 від 23 липня 2007 року частина будівлі за адресою: [ADDRESS], є санаторієм-профілакторієм, а кімната [NUMBER], площею 29,6 м2, є кімнатою відпочинку (а.с. 15-17). Таким чином, з урахуванням зазначених обставин вбачається, що зайняте відповідачами приміщення не віднесене до житлового фонду, як наслідок є нежитловим, а тому до правовідносин з приводу володіння та користування таким спірним майном слід застосовувати норми цивільного, а не житлового законодавства. Такий висновок суду повністю кореспондується із правовими позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеними в ухвалі Судової палати з цивільних справ від 6 лютого 2013 року по справі № 6-47321 св 12, за позовом ПАТ «Дніпровськпромбуд»» до [PERSON] за аналогічними даній цивільній справі предметом та підставою позову. Суд з вказаного приводу зауважує, що виселення є способом захисту порушеного житлового, а не цивільного права, та передбачений нормами ЖК України, які регламентують суспільні відносини, що склалися з приводу користування виключно житловими приміщеннями. Способи захисту цивільних прав передбачені статтею 16 ЦК України, ними згідно частини 2 зазначеної норми є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, у контексті врегулювання спірних правовідносин, що виникли між сторонами по даній цивільній справі, нормами виключно цивільного законодавства, позбавлення права користування майном у вигляді нежитлового приміщенням може відбуватись шляхом пред'явлення негаторного позову щодо усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження таким майном, а не позову про виселення осіб. Суд не може взяти до уваги посилання позивача в описовій частині позову на ст. ст. 319, 322 ЦК України, оскільки суд,

Outcome: dismissed