Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягувати у такому розмірі щомісячно до досягнення ним повноліття та передати малолітнього [PERSON] під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради для подальшого влаштування дитини в сімейні форми виховання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], являючись матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], самоухилилася від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, матеріально дитину не забезпечує, вихованням не займається, не створює належних умов для росту та розвитку дитини, жодного разу не відвідувала батьківські збори та ніяким чином не проявляє зацікавленість успіхами в навчанні та вихованні сина. Крім того, на даний час за місцем реєстрації [PERSON] не проживає і місце її фактичного проживання не відомо. Представник органу опіки та піклування Жовтоводської міської ради, який діє на підставі довіреності №4/4-04-01-16 від 04 січня 2016 року, у наданій суду заяві позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно без поважних причин не з`явилася. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Батько дитини в свідоцтві про народження записаний згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері) про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с. 4, 5/. Судом також встановлено, що відповідач протягом тривалого часу самоухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, проживає окремо, життям, навчанням та здоров'ям дитини не цікавиться, утриманням не займається, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Посилання позивача на невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків знайшли своє об'єктивне підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Так, судом встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 24 вересня 2015 року за №446 та 458, малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано на спільне проживання та виховання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON], з правом здійснення фінансово-розпорядчих операцій, від імені дитини /а.с. 12/. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року [PERSON] скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а останню звільнено з-під варти в залі суду /а.с. 9/. Проте, до теперішнього часу [PERSON] не повернула та не виявила бажання будь-яким чином повернути малолітнього [PERSON], який являється її сином. Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 21 квітня 2016 року за №163, малолітнього [PERSON] влаштовано в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/. Згідно листа ДЗ «СМСЧ МОЗ України» від 11 травня 2016 року, малолітній [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] в сім'ї [PERSON], яка здійснює догляд за дитиною та відвідує з ним дитячу поліклініку /а.с. 15/. Згідно повідомлення комунального закладу освіти НВК №6 Преспектива» від 18 травня 2016 року за №551, де навчався малолітній [PERSON] в період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2015 року, відповідач [PERSON] ніде не працює, довгий час зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, вихованням сина займалася не на належному рівні, отримані на дитину кошти (як одинока мати) витрачала на власні потреби, на зауваження щодо неналежної батьківської відповідальності по відношенню до дитини не реагувала /а.с. 16/. Згідно відгуку на родину учня Жовтоводської середньої загальноосвітньої з профільними класами школи №5 [PERSON]. від 18 січня 2016 року, відповідач [PERSON] не разу не приходила до школи, не відвідувала батьківські збори, ніяким чином не проявляла зацікавленість успіхами в навчанні та вихованні сина /а.с. 17/. 07 листопада 2013 року та 19 лютого 2015 року службою у справах дітей виконавчого комітету Жувтоводської міської ради відповідач [PERSON] попереджалася про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків /а.с. 19, 20/, однак участі в житті дитини вона не приймає, вихованням та утриманням не займається. Рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №198 від 18 травня 2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] /а.с. 13/. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, а саме фактичне самоухилення відповідача від виховання та утримання дитини, знайшли своє об'єктивне підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні знайшли підтвердження факти, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] самоухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням, здоров'ям та навчанням дитини не займається, матеріально не підтримує, що дає підстави дійти висновку, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] і таке рішення відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням того, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку щодо матеріального забезпечення своїх дітей із відповідача повинні також бути стягнуті аліменти у частковому розмірі з усіх видів її заробітку (доходу). Вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягувати із відповідача [PERSON], суд вважає, що вони мають бути стягнуті в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і стягувати у такому розмірі щомісячно . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення із відповідача. Оскільки з даним позовом до суду звернулася юридична особа, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру, а саме стягнення аліментів, в розмірі 1378 грн. та за вимогу немайнового характеру, а саме позбавлення батьківських прав, в розмірі 1378 грн., а всього - 2756 грн. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved