Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що до комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 16.04.2018 року звернувся [PERSON], [INFO], про позбавлення батьківських прав дочки [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Комісією з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації розглянуто матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проведено акт обстеження матеріально-побутових умов від 12.04.2018 року №99 та акт обстеження умов проживання від 10.05.2018 року. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації від 22 травня 2018 року №04-18/02-20 комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У зв'язку із вищевказаним позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява, в якій просив справу розглядати без участі представника, позов підтримує, просить його задоволити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, на підставі ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що до комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 16.04.2018 року звернувся [PERSON], [INFO], про позбавлення батьківських прав дочки [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Комісією з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації розглянуто матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.04.2018 року №99 [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Разом з ним проживає його дочка [PERSON], 1982 року народження та онуки: [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2014 року народження, [PERSON], 2016 року народження. Їх мати [PERSON] систематично залишає дітей без нагляду. На час проведення обстеження її дома не було. Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.05.2018 року працівники служби у справах дітей райдержадміністрації встановили, що умови проживання дітей за адресою: [ADDRESS] є задовільними, діти перебувають під наглядом дідуся [PERSON]. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької районної державної адміністрації від 22 травня 2018 року №04-18/02-20 комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно з копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], виданого виконавчим комітетом Братковецької сільської ради, серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], виданого виконавчим комітетом Братковецької сільської ради, серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], виданого Братковецькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, серія [NUMBER] в графі мати записана [PERSON]. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади,органів місцевого самоврядування та громадських організацій; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на викладене, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, суд вважає обґрунтованим заявлений позов та приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 2 ст. 134 ЦПК України зазначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із вищевказаним із відповідачки слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.3,27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164 ч.1 п.2 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved