Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Орган опіки та піклування звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначено: в графі «Батько» - [PERSON] (відомості про батька записані за вказівкою матері), в графі «Мати» значиться [PERSON] . Позивач вказує, що за заявою матері з 02.03.2017 дитина [PERSON] була влаштована до Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки, однак мати в закладі жодного разу свою дитину не відвідувала, у вихованні та житті дитини участі не приймає. Зі слів відповідача [PERSON] , вона не планує забирати доньку із закладу в зв`язку з відсутністю місця проживання та доходів на утримання дитини. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] надала письмову заяву, в якій вказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Крім того, позивач вказує, що відповідач офіційно не працевлаштована, не має постійного місця проживання, проживає разом із співмешканцем в будинку, який йому не належить та в якому не створено умов для виховання та проживання дитини. Зазначає, що [PERSON] матеріально дитину не утримує, не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом здоров`я, чим порушує право дитини на виховання в сім`ї. Крім того, відповідач [PERSON] з 05.03.2018 перебуває на обліку в органі пробації відповідно до вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.01.2018, яким її засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки на підставі ст. 75 КК України. Тобто відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, у зв`язку з чим орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Тростянецької селищної ради, звернувся з даним позовом. За вказаних обставин позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Ухвалою суду від 28.12.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.02.2020 закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача Рєзнікова В.В. не з`явилась, однак попередньо подала суду заяву, згідно якої просила судове засідання здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24.02.2017 Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У графі «батько» значиться - [PERSON] (а.с. 5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00024272827 від 18.10.2019 вбачається, що запис про батька дитини [PERSON] , [INFO] , здійснено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері дитини (а.с. 6). Згідно з копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 18.05.2017, станом на 18.05.2017 місце проживання відповідача по справі [PERSON] не зареєстроване (а.с. 8). Дитина [PERSON] , [INFO] , з 02.03.2017 знаходиться на вихованні в Тульчинському обласному спеціалізованому будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки, діагноз: затримка психічного розвитку, плосковагульсна деформація стоп, дитина потребує медико-соціальної реабілітації, що підтверджується копією довідки №471 від 18.09.2019 за підписом головного лікаря М.О. Мазур (а.с. 10). Відповідно до копії листа Тульчинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки від 18.09.2019 №470 за підписом головного лікаря М.О. Мазур, за час перебування дитини в закладі, мати дівчинку не провідувала, участі в її вихованні не приймала, в телефонному режимі не цікавилась станом здоров`я та зростанням дитини (а.с. 9). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області 09.10.2019 № 2028, відповідач [PERSON] не зареєстрована на території селищної ради, постійного місця проживання не має, не працює (згідно Акту від 08.10.2019) (а.с. 11). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 08.10.2019, відповідач [PERSON] проживає разом із співмешканцем [PERSON] в будинку, який йому не належить. Будинок потребує косметичного ремонту. Опалення пічне, водопостачання - колодязь на вулиці. Наталія ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками. Умови проживання незадовільні. На момент відвідування будинку було брудно та не прибрано. З меблів в будинку є лише ліжко та стіл. Для виховання дитини умов не створено (а.с. 15). Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до письмової заяви відповідача [PERSON] від 30.10.2018, остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , також [PERSON] вказує, що вона не працює, не має житла, не має змоги виховувати дитину (а.с. 16). Згідно з листом начальника Тростянецького міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 03.10.2019, [PERSON] перебуває на обліку органу пробації з 05.03.2018 відповідно до вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.01.2018, яку засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на основі ст. 75 КК України до 2 років з випробуванням (а.с. 17). З висновку виконавчого комітету Тростянецької селищної ради як органу опіки та піклування від 17.10.2019 встановлено, що гр. [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини [PERSON] , її матеріально не утримує, не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом здоров`я, чим порушує право дитини на виховання в сім`ї, та орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] (а.с. 12 - 14). Відповідно до копії договору №38339801 на вклад «Майбутнє дітям» у національній валюті для вихованця будинку дитини від 17.03.2017, у відділенні Державного ощадного банку України відкрито вкладний (депозитний) рахунок для збереження коштів дитини [PERSON] та отримання нею доходу, строком до повноліття дитини (а.с. 18). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, долею дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює умов для отримання нею освіти, виявляє байдужість до дитини, при цьому об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем її батьківських обов`язків судом не встановлено. Суд враховує, що дитина [PERSON] потребує медико-соціальної реабілітації, тобто потребує належного медичного догляду та лікування, водночас відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не працює, умов для виховання дитини створити не намагається, що свідчить про те, що вона фактично самоусунулась від обов`язків по вихованню дитини та не бажає змінити таку поведінку у кращий бік. Суд також враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, тому суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення. Також суд роз`яснює, що згідно з ч.1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved