Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, про стягнення коштів, як заборгованості по оплаті вартості навчання в сумі 32\~346,64 грн. Згідно заяви представник позивача просить справу розглядати без його участі з підтриманням позовних вимог. У позовній заяві НАВС в обґрунтування заявленого позову посилається на ті обставини, що відповідача [PERSON] з 01.09.2008р. було зараховано курсантом першого курсу денної форм навчання Київського національного університету внутрішніх справи та 09.09.2008р. із ним був укладений Договір №Тр-34 про підготовку фахівця, за умовами якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки. У разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справи протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання, що включає витраченні кошти на харчування, забезпечення речовим майном та житлом із наданням відповідних комунальних послуг, грошове утримання. Після закінчення навчання [PERSON] виданий диплом спеціаліста за спеціальністю «правознавство» та направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Тернопільській області. Таким чином, навчальним закладом умови договору були виконанні повністю та належним чином. Однак, на підставі Наказу УМВС України в Тернопільській області від 29.08.2013р. №83о/с [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом ОВС за порушення дисципліни (до спливу встановленого трьохрічного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Таким чином, умови укладеного договору зобовязують [PERSON] у разі його звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до закінчення встановленого трьохрічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати за період його навчання в порядку, визначеному Постановою КМУ від 01.03.2007р. №213 «Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», а саме до відшкодування підлягають фактично понесені витрати, які складаються із грошового забезпечення в сумі 11 706,15 грн. за період з 01 вересня 2009 року по червень 2012; витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в сумі 10 443,47 грн. за період з 01 вересня 2008 року по 28 червня 2012 року; витрати на речове утримання в сумі 2 440,20 грн.; витрат на харчування в сумі 7 766,82 грн., що на загальну суму становить 32\~346,64 грн. [PERSON] був повідомлений про необхідність відшкодувати фактичні витрати за період його навчання, проте в добровільному порядку кошти не оплачує, що змусило Національну академію внутрішніх справ звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно заяви [PERSON] просить судове засідання проводити без його участі. В попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] позовні вимоги визнавав частково лише в частині витрат на грошове забезпечення в сумі 11\~706,15 грн. В решті частині заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що Національна академія внутрішніх справ є неналежним позивачем, на його адресу на направлялася відповідна вимоги про необхідність в добровільному порядку оплатити витрати на його навчання, а відтак звернення до суду є передчасним. Зазначає, що Київський національний університет внутрішніх справ в порушення умов Договору не інформував щороку про розмір фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON], після відрахування [PERSON] із навчального закладу не затвердив розрахунок фактичних витрат на підготовку студента за весь термін навчання. До позовної заяви додана довідка про розрахунок фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] і датована 13.06.2014р., однак така довідка повинна буди складена відразу після закінчення навчання, що ставить під сумність правдивість вказаної довідки. Зазначені порушення умов договору із сторони Київського національного університету внутрішніх справ є підставами для розірвання договору без фактичного відшкодування витрат на підготовку. Також посилається на те, що Договір, який був укладений між ним та Київський національний університет внутрішніх справ є такий, що не відповідає встановленій законодавством типовій формі. До розрахунків, які надані позивачем в підтвердження розміру витрат не долучено первинних матеріалів, на підставі яких були здійсненні такі розрахунки, за якими формулами і тарифами здійснювалися розрахунки комунальних послуг, кількість їх споживання [PERSON] та їх вартість, не зазначено, яким саме методом та без обліку табелів харчування Академія вирахувала кількість спожитої [PERSON] їжі за час навчання, і при тому, що він неодноразово перебував у відпустках та був відсутній. Зазначає, що ним за власні кошти закуплялося речове майно, хоча у довідці позивачем цього не відображено, а також не має доказів того, що перелічене речове майно було дійсно отримано [PERSON] Також, звертає увагу на те, що у довідці про фактичні витрати на харчування в період з 01.09.2008р. по 28.06.2012р. не вірно зазначена назва факультету, на якому проходив навчання [PERSON], а тому достовірно стверджувати про понесені витрати саме в такій сумі, яка значиться у довідці неможливо. Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, встановив наступне. 09 вересня 2008 року між виконавцем Київським національним університетом внутрішніх справ, замовником Головним управлінням МВС України в Тернопільській області та [PERSON] був укладений Договір №Тр-34 «Про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ», предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком (спеціальністю) «правознавство». Згідно наказу Національної академії внутрішніх справ МВС України від 26.07.2008р. №714 [PERSON] зараховано на навчання на 1 курс Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «правознавство», з 01 вересня 2008 року. У відповідності до п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 Договору, виконавець КНУВС зобовязується забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, створити умови для навчання особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах ГУ МВС України в Тернопільській області або інших підрозділах за погодженням з ГУ МВС України в Тернопільській області, забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Також, пунктом 2.1.7 Договору на Київський національний університет внутрішніх справ покладено обовязок після закінчення навчання у отримання відповідної кваліфікації видати собі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Пункт 2.2.3 Договору покладає на замовника ГУ МВС України в Тернопільській області обовязок призначити особу, яка після завершення навчання прибула із направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду, про призначення на яку є письмова згоду особи. Матеріалами справи підтверджується, що згідно Наказу Національної академії внутрішніх справ МВС України від 28.06.2012р. №376 на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії №12 Національної академії внутрішніх справи від 26.06.2012р., протокол №2 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «правознавство» та видано диплом спеціаліста. Згідно Наказу Управління МВС України в Тернопільській області від 03.07.2012р. №146о/с [PERSON], який прибув з Національної академії внутрішніх справ, призначено на посаду оперуповноваженого сектору БНОН КМ Тернопільського МВ УМВС з 29 червня 2012року. Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статті 627 цього Кодексу з посиланням на статтю 6 Кодексу передбачає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір, в силу ст. 638 ЦК України вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Приймаючи до уваги вище встановлені обставини, суд вважає, що між сторонами при укладенні договору та його підписанні уповноваженими сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, і часткова невідповідність його змісту в частині реквізитів [PERSON] Типовому договору, форма якого затверджена Наказом МВС України від 14.05.2007р. №150, не впливає на суть договірних зобовязань, які виникли між сторонами, а відтак і наявність правової підстави для звернення до суду. Як вказано в Статуті НАВС, державна реєстрація змін до якого була проведене 19.11.2010р., Національна академія внутрішніх справ підпорядкована Міністерству внутрішніх справ України, є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації. Академія є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справи та Академії управління Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до листа Департаменту фінансово-облікової політки МВС України від 13.01.2016р. №15/3-93 Національна академія внутрішніх справ є бюджетною установою, як повністю утримується за рахунок державного бюджету. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що Академія виступила виконавцем по Договору від 09.09.2008р., здійснювала надання послуг по підготовці фахівця та понесла витрати на його утримання, а тому має право на звернення до суду із позовом про відшкодування понесених фактичних витрат на утримання відповідача. Відповідно до п.п. 2.3.5, 2.3.6 Договору від 09.09.2008р. №Тр-34, [PERSON] зобовязувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначений Замовником і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно пункту 3 Договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справи за порушення дисципліни. Згідно вимог п.п. 4.1, 4.3, 4.4 Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується в порядку, визначеному чинним законодавством. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. На підставі Наказу Управління МВС України в Тернопільській області від 29.08.2013р. №183о/с лейтенанта міліції [PERSON], начальника сектору БНОН КМ Тернопільського МВ звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) із 29 серпня 2013 року. А тому, при вказаних обставинах, у [PERSON] виник обовязок, передбачений п. 2.3.6 та п. 3.1 Договору від 09.09.2008р. відшкодувати фактичні витрати, повязані з його навчанням та утриманням за період навчання. Так, згідно довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ (факультет підготовки кадрів для підрозділів боротьби з незаконним обігом наркотиків, випуск 2012) від 01.06.2016р. за період навчання з 01.09.2008р. по 28.06.2012р. розмір фактичних витрат, повязаних з навчанням [PERSON] складає 32\~346,64 грн. Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат від 13.06.2014р. фактичні витрати за період навчання [PERSON] з 01.09.2008р. по 28.06.2012р. складаються із грошового забезпечення в сумі 11\~706,15 грн. (без врахуванням періоду з 01.09.2008р. по 31.08.2009р.); продовольчим забезпеченням 7\~766,82 грн.; речовим забезпеченням 2\~440,20 грн.; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 10\~433,47 грн. (без врахування період з 01.09.2008р. по 31.08.2009р.), що всього на 32\~346,64 грн. Такими чином, не приймається до уваги посилання [PERSON] на порушення позивачем порядку, визначеному в п. 2.1.8 Договору від 09.09.2008р. щодо затвердження розрахунку фактичних витрат, так як довідка про відшкодування фактичних витрат складена та затверджена 01.06.2012р. і дані твердження не впливають на умови виконання договірних зобовязань. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При дослідженні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 11\~706,15 грн. грошового забезпечення підлягають до задоволення, так підтвердженні матеріалами справи та визнані відповідачем. Витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, які згідно довідки, яка складена та підписана начальником комунально-експлуатаційного відділення та економістом відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку 13.06.2014р. становить 10\~433,47 грн. підлягають до стягнення, оскільки дані витрати підтверджуються матеріалами справи та неподання відповідачем спростованих доказів, які б викликали сумнів у достовірності наданої довідки. Твердження [PERSON] щодо необґрунтованість вказаних у довідці сум без доданих позивачем затверджених тарифів по роках, а також його відсутність протягом певних періодів в звязку із відпустками, відрядженнями, а відтак не використання ним наданих послуг до уваги не приймається, оскільки у довідці від 13.06.2014р. по кожному періоду навчання згідно вказаних тарифів та приймаючи фактичну кількість днів перебування [PERSON] на казарменому положенні здійснювалися нарахування фактичних витрат на комунальні послуги і спожиті енергоносії. У довідці вказано про виключення із розрахунку дні, протягом яких [PERSON] був відсутній. Не приймаються до уваги посилання [PERSON] на ті обставини, що він згідно Додаткової угоди оплачував витрати за спожиті енергоносії, оскільки із долученої копії додаткової угоди не свідчить, що вона укладена як додаток до Договору від 09.09.2008р. №Тр-34 «Про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ» та із змісту якої вбачається, що вона стосується інших правовідносин ніж ті, які виникли із Договору від 09.09.2008р. №Тр-34 «Про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ». Витрати на продовольче забезпечення [PERSON] за період його навчання із 01.09.2008р. по 28.06.2012р. згідно довідки складають в сумі 7\~766,82 грн. За перший навчальний рік 2008-2009, який зараховується в строк військової служби врахована лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утриманням військовослужбовця. За наступні роки навчання враховується повна вартість харчування. Вказана позивачем сума витрат на продовольче забезпечення підлягає до стягнення, оскільки дані витрати підтверджуються матеріалами справи та неподання відповідачем спростованих доказів, які б викликали сумнів у достовірності інформації, зазначеної у довідці, підписаної начальником відділення організації харчування перемінного складу, бухгалтером їдальні №1 та скріпленої печаткою позивача. Посилання [PERSON] у запереченнях на ту обставину, що у довідці вказана назва іншого факультету, ніж того, на якому здійснював навчання [PERSON], а тому не підтверджується на його думку фактичні витрати на суму, яка вказана у довідці саме по [PERSON], не можуть на думку суду служити доказами в спростування викладених позивачем обґрунтувань з приводу заявлення до стягнення 7\~766,82 грн. фактичних витрат на харчове забезпечення відповідача. Зазначена сума фактичних витрат відображена у довідці про відшкодування фактичних витрат, затвердженої від 01.06.2012р. на підготовку [PERSON] у НАВС саме по факультету підготовки кадрів для підрозділів боротьби з незаконним обігом наркотиків, на якому навчався [PERSON] Також, згідно довідкивитрат речового майна за період навчання [PERSON], а саме у 2008, 2010 та 2012 році, на його утримання фактично витрачено 2\~440,20 грн. Однак, як стверджує відповідач та підтверджує долученою до матеріалів справи копію квитанції №007667 від 05.04.2012р., ним було оплачено 967,82 грн. за пошиття костюму та сорочки, вартість яких включена у довідці (№№ 11, 12) на суму 920 грн. Тому, вимоги позивача про стягнення із [PERSON] фактичних витрат на речове забезпечення підлягають до задоволення частково, і враховуючи документально-підтверджені понесені [PERSON] витрати, із розрахунку в довідці слід виключити 920 грн. та в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. 14 жовтня 2013 року за №46/4868 на адресу [PERSON] була направлена претензія про відшкодування в добровільному порядку витрат в сумі 32\~346,64 грн. Однак, дана претензія була залишена відповідачем без належного реагування та задоволення. При розгляді даної справи судом відхиляється твердження [PERSON] відсутність у позивача права на звернення до суду із заявленими позовними вимоги, з посиланням на відсутність в Договорі від 09.09.2008р. терміну, протягом якого повинна бути сплачена сума фактичних витрат, оскільки умовами Договору передбачено обовязок здійснити відшкодування фактичних витрат, надається особі можливість в добровільному порядку їх сплатити, [PERSON] згідно довідки від 01.06.2012р. був повідомлений про розмір таких витрат, на претензію від 14.10.2013р. суми витрат не оплатив, а також і не оплатив їх від предявлення Національною академією внутрішніх справ позову до суду із 31.08.2015р. при виникненні спору. За таких обставин, матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем умов договору, а тому суд прийшов до висновку про підставність заявлених позовних вимог та їх частково задоволення в сумі грошового забезпечення 11\~706,15 грн., витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в сумі 10\~443,47 грн., витрат на продовольче забезпечення в сумі 7\~766,82 грн. та 1520,20 грн. витрат по речовому забезпеченню, що на загальну суму становить 31\~426,64 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрат відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial