Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Орган опіки і піклування Олешківської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - опікунська рада виконавчого комітету Костогризівської сільської ради Олешківського району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Під час підготовчого судового засідання встановлено, що відповідач [PERSON] повторно одружилася і змінила своє прізвище на [PERSON] , про що надала суду копію паспорту та свідоцтво про шлюб, відповідно до чого в подальшому прізвище відповідача зазначається відповідно до її паспортних даних (а.с.102,68,78). Також під час підготовчого засідання за клопотанням позивача до участі у справі залучено у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача залучено [PERSON] , яка є бабою [PERSON] та матір`ю [PERSON] (а.с.102). Відповідно до позовної заяви від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка після розлучення батьків залишилася проживати з бабусею [PERSON] та дідом [PERSON] , умови проживання якої в їх сім*ї задовільні. Батьки неповнолітньої [PERSON] з дитинства не займаються вихованням та утриманням дитини, не цікавилися її здоров`ям та навчанням, повністю самоусунулися від піклування про свою дочку. В судовому засіданні представник позивача Самуляк Г .В позовні вимоги підтримала, пояснила, що з 2016 року Службою у справах дітей готувалися матеріали позову про позбавлення відповідачів батьківських прав, перший позов було залишено без розгляду за заявою [PERSON] , Однак у 2017 році від баби неповнолітньої [PERSON] повторно надійшла заява щодо позбавлення батьків [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів, оскільки батьки не змінили свого ставлення до дитини. У серпні 2018 року вони подали до суду цей позов, перед цим перевірили житлово-побутові умови неповнолітньої, не змогли встановити місце проживання матері дитини. У батька дитини нова сім`я , у матері теж, в якій виховуються діти, а [PERSON] повністю перебувала і перебуває на повному вихованні та утриманні діда і баби. Тому орган опіки та піклування Олешківської РДА в інтересах неповнолітньої [PERSON] просить задовольнити позов та позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі. Третя особа [PERSON] позов органу опіки та піклування підтримала і пояснила, що [PERSON] є її онукою і дочкою її сина [PERSON] - відповідача у справі. У сина під час шлюбу з [PERSON] також є син [PERSON] , який проживає з матір`ю. Перший шлюб у сина розпався, і вона забрала онуку [PERSON] до себе, оскільки мати не цікавилася дочкою, залишала її у сторонніх людей, влаштовувала власне життя, а після того як вона забрала дитину, [PERSON] не цікавилася подальшою долею дитини, створила нову сім`ю. Син [PERSON] також створив нову сім`ю і від другого шлюбу має троє дітей, і теж участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] не приймав. У 2016 році коли вона звернулася до органу опіки та піклування з проханням захистити інтереси дівчинки та позбавити батьків батьківських прав, син пообіцяв утримувати [PERSON] , яка хотіла навчатися, на були потрібні кошти. Однак своєї обіцянки він не виконав, тому питання про позбавлення батьківських прав вона ініціювала повторно. Онука навчається на денному відділенні Гайсинського медичного коледжу на Вінниччині і також наполягає на позбавленні батьківських прав її батьків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , подав до суду заяву, якою позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] визнав у повному обсязі, в частині стягнення аліментів - позов визнав частково і просить врахувати, що у нього на утриманні перебуває троє дітей, дочка [PERSON] 2010 року народження , сини [PERSON] , 2004 року народження , та [PERSON] , 2017 року народження (а.с.85-86). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, подала відзив на позов, відповідно до якого зазначила, що від шлюбу з [PERSON] у неї народилося двоє дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] Після народження дочки вони переїхали до м. Херсона, де винаймали квартиру, Спільне життя у них з чоловіком не склалося і вони розсталися, коли вона була вагітною сином, оскільки чоловік зловживав алкоголем, не хотів влаштуватися на роботу, дома у них були постійні сварки, під час яких останній міг її побити . Разом з дочкою вони переїхали до її бабусі, в якої вона залишала дочку, оскільки була змушена йти працювати. Декілька разів приїздили до них батьки чоловіка, які влаштовували їм скандали, Чоловік також намагався забрати дитину. Коли дочці виповнилося три роки чоловік її викрав, відвіз до села і сказав, що дочка буде проживати з ним. Вона безліч разів приїздила до села, на колінах вмовляла віддати дитину, але той її бив , знущався з неї, погрожував забрати і сина. З нею неодноразово приїздили її рідні, однак чоловік не захотів віддати очку. Потім батьки колишнього чоловіка переїхали на Вінниччину, і вона втратила зв`язок з дитиною, а у 2007 року під час розірвання шлюбу [PERSON] під тиском наполягав, що дочка [PERSON] залишиться проживати з ним, Після розірвання шлюбу він не дозволяв бачитися з дочкою. У 2008 році вона вдруге одружилася, після чого у її другого чоловіка налагодилися стосунки з дочкою [PERSON] , яка приїздить до них у гості, влітку понад три неділі перебувала у них у гостях, вони переказують їй гроші, оплачували дочці навчання у коледжі. Тому мотивом подачі позову вважає великі пільги для бабусі і бонуси для дочки , яка буде мати статус сироти. Вона не ухиляється від спілкування з дочкою, постійно цікавиться її життям, матеріально підтримує та спілкується. У задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково і додатково до вказаного у відзиві пояснила, що після розпаду її сім`ї вони з чоловіком поділили дітей - він взяв дочку, викрав її, поки вона була на роботі, а сина залишив їй. Вона не зверталася до поліції чи до органу опіки та піклування з приводу своєї участі у спілкуванні з дочкою і у її вихованні, оскільки вона створила нову сім`ю і боялася, що новий чоловік дізнався, що у неї двоє дітей. Тому вона від нього скрила, що крім сина [PERSON] , має іще й дочку [PERSON] . Але через деякий час вона відновила спілкування з дочкою, син також не знав, що у нього є сестра. Але зараз діти між собою спілкуються. Про дочку її чоловік дізнався у 2018 році, після чого [PERSON] приїздить до них у гості. Вона, а також її чоловік неодноразово у 2018 році пересилали [PERSON] грошові перекази на день народження, на проживання та на навчання. Також пояснила, що у неї на вихованні є троє дітей - пасинок, син [PERSON] та одна спільна з чоловіком дитина, вона не працює, домогосподарка. тому в частині стягнення аліментів позов визнає частково. Представник відповідача - адвокат Передместнікова Д.О. позицію свого довірителя підтримала і у задоволенні позову просила відмовити з тих підстав, що [PERSON] не ухилялася від виховання та утримання своєї дочки. Будучи допитаною у якості свідка відповідно до положень ст. 92 ЦПК України неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні показала, що з дитинства її вихованням та утриманням жоден з її батьків не займався і не займається. І з ними вона не підтримує ніяких стосунків, з батьком зокрема не спілкується близько трьох років. Вона з дитинства проживала в сім`ї діда [PERSON] і баби [PERSON] Свою матір вперше вона побачила, коли їй виповнилося 12 років і вона особисто через свою тітку просила, щоб та приїхала до неї на день народження, це була її мрія. Мати приїхала з дочкою, була тітка з дітьми і чоловіком, і її привітали з днем народження. Після чого вони зустрілися з матір`ю лише у 2018 році Вона не знала де проживає її мати, рідні розповіли, що у неї є молодший рідний брат [PERSON] , з яким вона почала спілкувалася з допомогою інтернету, спочатку не признаючись йому у тому, що вона його сестра. Як потім вияснилося, мати не сказала йому нічого про неї , і він дуже здивувався, що у нього є сестра, але зрадів, Тому з братом вона підтримує дружні стосунки. Матір вона також намагалася відшукати з допомогою інтернету, але часто потім бачила себе у «чорному списку», з чого вона зробила висновок про те, що мати з нею спілкуватися не бажає. У 2018 році мати дійсно передала їй кошти на день народження приблизно 400 гривень, однак більше ніяких грошових переказів вона не отримувала, тим більше що вона загубила свою банківську картку. У гостях матері вона побувала у серпні 2018 року три дні на прохання брата. Спільної і довірливої розмови між нею і матір`ю не відбулося, материнського тепла вона не відчула, з чого зробила висновок, що вона матері не потрібна, хоча тоді мати дійсно оплатила послуги косметолога і передала їй одежу. Мати не знала в який вона ходила дитсадок, де і як вона навчалася у школі. Коли мати дізналася про судову справу, стала пропонувати перевестися їй на навчання до Херсона, закрити справу про позбавлення батьківських прав, а материн чоловік дзвонив їй і погрожував, що це для неї погано закінчиться, були і інші дзвінки з незнайомих номерів з погрозами. Тому просить задовольнити позов і позбавити відповідачів батьківських прав. Представник третьої особи Костогризівської сільської ради в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про часткове підтримання позову та заявлено клопотання щодо відмови у позові до [PERSON] в частині позбавлення його батьківських прав, справу просять розглянути без представника третьої особи про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином(а.с.52),. Свідок [PERSON] . В судовому засіданні показала, що є бабою [PERSON] , яка жила у неї разом з дочкою [PERSON] після розлучення з [PERSON] близько двох років. Останній приїздив, бив внучку, яка була вагітною, а потім примусово забрав дитину. Після чого при розлучені дітей поділили, син залишився з матір`ю, а [PERSON] забрав батько. А потім [PERSON] передали бабці , і та її ростила. Її онука [PERSON] їздила до [PERSON] на день народження, а та у 2018 році приїздила до матері в гості у м. Херсон. [PERSON] просила дочку перевестися на навчання до Херсона. Свідок [PERSON] суду показала, що є сестрою відповідача [PERSON] і зазначила, що її сестра [PERSON] останнім часом протягом року спілкується з дочкою [PERSON], в основному по «вайберу». [PERSON] відпочивала у сестри 3 дні в м. Херсоні влітку 2018 року. Коли [PERSON] виповнилося 12 років , вона їздили з ними на відпочинок у Крим на 9 днів. Від сестри їй відомо, що та перераховувала гроші [PERSON] на навчання. Відповідно до ухвали від 19.04.2019 року судом на задоволення клопотання сторони відповідача було задоволено допитати свідків [PERSON] та [PERSON] , однак оскільки їх явка не була забезпечена відповідачем [PERSON] , свідки перебувають у відрядженні, один з яких поза межами країни, то судом було постановлено ухвалу про припинення допиту цих свідків. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , на підтвердження зміни матір`ю прізвища(а.с.5,16, 68), та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, згідно якого також вбачається, що реєстрацію проведено відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 6-7). Актом обстеження житлово-побутових умов від 02.11.2017 р, довідкою про склад сім`ї від 02.11.2017 року та шкільною характеристикою за 2016 р. підтверджено, що [PERSON] проживає в сім`ї діда [PERSON] та баби [PERSON] , які створили для дитини всі необхідні умови для проживання(а.с.13,17,18). Відповідно до висновку Олешківської РДА Херсонської області від 15.08.2018 року позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є необхідним (а.с. 19). Представником позивача Самуляк Г.В. в судовому засіданні вказаний висновок органу опіки та піклування підтримано. Стаття 155 СК України передбачає здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, зокрема здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до духовних та культурних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Відповідно до п.49 Рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, що можна виправдати у виняткових обставинах. Оцінивши докази , отримані судом під час розгляду вказаного позову, в тому числі показання неповнолітньої [PERSON] , суд приходить до висновку, що її батьки [PERSON] та [PERSON] повністю самоусунулися від виховання своєї дитини, позбавивши її батьківської турботи, уваги, батьківського спілкування з метою розвитку її особистості, не виявляли жодного інтересу до її внутрішнього світу, не цікавилися її навчанням, життям, планами на майбутнє, безпідставно та умисно розірвали свої зв`язки з дитиною, і це вчинено за відсутності будь-яких обгрунтованих причин, з урахуванням того, що кожен з відповідачів створив нову сім`ю, в яких виховують дітей і для яких вони створили належні умови для проживання і розвитку. Тому висновок суду щодо повного ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків відносно до дочки [PERSON] , грунтується на показаннях неповнолітньої, допитаної у якості свідка, заявою про визнання позову відповідачем [PERSON] , показаннях свідків, допитаних за клопотанням сторони відповідача, якими повністю підтверджено пояснення відповідача [PERSON] щодо того, що вона не цікавилася дитиною, не захищала своє право матері на спілкування з дитиною, фактично після розлучення зустрілася з дочкою у дванадцятирічному віці, і частково почала спілкуватися з нею в основному після відкриття провадження за справою. У відповідачів відсутнє бажання налагодити контакт і родинні відносини із своєю дочкою, доказів щодо утримання ними дитини не встановлено, а пояснення [PERSON] спростовано [PERSON] , яка підтвердила лише факт отримання нею подарунку і грошового переказу на день народження у 12 та 17 років. Також судом встановлено, що з дитинства [PERSON] перебувала на повному утриманні діда [PERSON] і баби [PERSON] і виховувалася у їх сім`ї. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі підлягають позбавленню батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON] , які зарекомендували себе, як особи, що злісно ухилилися від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідачі, крім їх ухилення від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не приймали та не приймають участі у її матеріальному забезпеченні, що передбачено ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне прийняти рішення щодо стягнення аліментів в порядку ст. 183 СК України. Разом з тим, заявлені вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що у кожного із відповідачів на утриманні є неповнолітні діти - по троє у кожного. Тому з урахуванням встановленого суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з кожного з батьків на користь позивача у розмірі 1/8 частки з усіх їх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для віку неповнолітньої [PERSON] , починаючи з дня звернення з позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Сплату судового збору віднести на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial