Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Кузоятова, 53. На даний час у будинку зареєстровані відповідачі у справі її син та онуки. Відповідачі з 2015 року у зазначеному будинку не проживають, оскільки переїхали на постійне місце проживання до [PERSON] Федерації. Її син [PERSON] прийняв громадянство цієї країни та проживає у Ставропольському краї, за адресою: Красногвардіський район, с. Привільне, вул. Набережна, 79. Онуки [PERSON] та [PERSON]А, які були під її опікою, згідно рішення суду були повернуті на виховання батькові. Наявність реєстрації відповідачів у належному їй будинку створює їй перешкоди, зокрема у звязку зі сплатою надмірних платежів за комунальні послуги, які не надаються, але нараховуються. У судовому засіданні позивач позов підтримала, при цьому суду додала, що вона на цей час проживає у будинку, що належить її покійній матері, за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Горького, 49. На даний час вона бажає продати будинок по вул. Кузоятова, однак реєстрація відповідачів заважає їй в цьому, оскільки ніхто з покупців не хоче мати потім проблеми. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], зазначаючи, що зняття з реєстрації онуків позивача не порушують їх право мати житло, скільки вони фактично проживають з батьком в [PERSON] Федерації. Відповідач [PERSON], який дії в своїх інтересах, а також в інтересах свої дітей відповідачів [PERSON]А та [PERSON], в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу житлового будинку від 07 травня 2007 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], підтверджується, що позивач купила будинок, розташований за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Кузоятова, 53, та є його власником. З домової книги на будинок йдеться, що в цьому будинку на цей час зареєстровані відповідачі. Цей же факт підтверджується довідкою про склад родини, виданою Біловодською селищною радою 13 листопада 2017 за № 8731. Копією паспорту громадянина [PERSON] Федерації відповідача [PERSON] підтверджується факт, що він з березня 2017 року прийняв громадянство цієї країни, зареєстрований з квітня 2017 року за адресою: [PERSON] Федерація, Ставлопольський край, Краногвардійський район, с. Привільне, вул. Набережна, 79. З рішення Біловодського районного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2017 року, вбачається, що відповідачу [PERSON] були повернені раніше відібрані у нього діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] Акт від 14.05.2017, складений депутатом селищної ради [PERSON] за участі сусідів [PERSON] та [PERSON], який засвідчений секретарем Біловодської селищної ради, свідчить, що відповідачі зареєстровані у належному позивачу будинку, але з 2016 року в ньому не проживають. Свідоцтвами про реєстрацію за місцем проживання №№ 443,444 від 04 квітня 2017 року підтверджується, що малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою їхнього батька [PERSON] у [PERSON] Федерації. У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування її житловим будинком, оскільки їй створюються перешкоди насамперед у праві розпорядження ним. Застосовуючи наведених вище норми закону до спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає, що перешкоди, які чиняться позивачу підлягають усуненню, які вона має право вимагати усунути в будь-який час та будь-яким шляхом. Такий висновок цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16 зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За таких обставин, достовірно встановивши, що позивач є власником будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Кузоятова, 53, а реєстрація відповідачів створює їй перешкоди у користуванні цим будинком, суд вважає вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування її будинком, обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved