Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Одеська обласна організація [PERSON] Громадська організація «[PERSON] В Майбутнє», в особі директора юридичного департаменту, звернулися до суду з позовом в інтересах членів організації [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, відповідачка є професійним журналістом та в популярних Інтернет ресурсах [PERSON] новин Храбро та Альфаньюс, адреси в Інтернеті відповідно http://hrabro.com/76863 та http://alfanews.com.ua/news/260055, розмістила завідомо неправдиву інформацію проЛуц О.М. та [PERSON], а саме зміст російською мовою викладений наступний: «Платным активистам централизованно вручают значки. Зарегистрироваться на слушания по Ланжерону желает огромная толпа. Сред них старики, нетрезвые, студенты. Титушек почти нет. Нашла «главных». Среди них мошенники [PERSON] и [PERSON] (на темном фото). Я неоднократно предупреждала об их желании сорвать массу мероприятий. Люди ходят, спрашивают друг у друга о чем будет идти речь на слушаниях. В руках у головореза пропуски, которые раздают «участникам» слушаний. [PERSON].» Далі в позові вказується, що [PERSON] є людиною з інвалідністю другої групи, діагноз цукровий діабет. Із-за такого обвинувачення позивачів в шахрайстві, стан здровя позивачки значно погіршився, піднявся рівень цукру в крові, що стало причиною для проходження лікування. Таке ставлення [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] направлено на дискредитацію їх як особистостей, підриває їх авторитет, імідж та довіру. Позивачі являються дуже поважними в суспільстві людьми, вони не словом а ділом доказують про необхідність інтеграції інвалідів у соціум, оказують допомогу у соціальній адаптації, соціально-правовому захисті, інформаційно-консультаційну допомогу. Під їх керівництвом створені творчі колективи, творчі гуртки, навчання людей з інвалідністю іноземним мовам. Створено унікальний ансамбль «Я радість» - учасники ансамблю люди з інвалідністю ДЦП, створений дует «Мрія», дует «Усмішка», «Юридичний департамент», департамент соціального захисту, департамент по фізичній культурі та спорту, Сектор гуманітарної допомоги, на який трудяться виключно люди з інвалідністю. Позивачі вважають, що поширена відповідачкою завідомо неправдива інформація була спрямована на приниження чести гідності та ділової репутації [PERSON] та [PERSON] , їм заподіяна моральна шкода, яку оцінено по 10000 гривень кожному. Позивачі вважають, що відповідачка повинна спростувати недостовірну інформацію на тих самих Інтернет ресурсах на яких вона була поширена. В судовому засіданні представник [PERSON] Обласної організації [PERSON], Громадської організації «[PERSON] В Майбутнє» - директор юридичного департаменту, позво підтримав, просив суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON], [PERSON] в судові засідання не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Відповідачка [PERSON] в судових засіданнях проти задоволення позову категорично заперечувала, вказуючи, що не розміщувала на будь-яких Інтернет ресурсах, в тому числі і на Інтернет сайті [PERSON] новин Храбро та Альфаньюс, адреси в Інтернеті відповідно http://hrabro.com/76863 та http://alfanews.com.ua/news/260055, завідомо неправдиву інформацію про [PERSON] та [PERSON] Відповідачка вказувала, що не має ніякого відношення до зазначених Інтернет сайтів. Одночасно [PERSON] розповіла суду, що дійсно була присутня біля будівлі Обласної адміністрації, в той день коли мали б бути проведені громадські слухання по Ланжерону. Свої враження щодо осіб які бажали зареєструватися на слухання, вона виклала у публікації розміщеній на власній сторінці у соціальний мережі «Фейсбук», про те згоди на розміщення цієї публікації на будь-якому Інтернет-сайті нікому не давала. Також відповідачка наголошувала, що відомості викладені у публікації мають виключно оціночні судження, а тому ніяким чином не порушують чести гідності та ділової репутації позивачів по справі. Суд, вислухавши представника позивачів, відповідачку, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Відповідно до вимог статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цивільно-процесуального кодексу, в межах заявлених позовних вимог в на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємних зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що у лютому 2015 року у Інтернет ресурсах [PERSON] новин Храбро та Альфаньюс, адреси в Інтернеті відповідно http://hrabro.com/76863 та http://alfanews.com.ua/news/260055, була розміщена публікація зміст якої викладений російською мовою у наступній редакції: «Платным активистам централизованно вручают значки. Зарегистрироваться на слушания по Ланжерону желает огромная толпа. Сред них старики, нетрезвые, студенты. Титушек почти нет. Нашла «главных». Среди них мошенники [PERSON] и [PERSON] (на темном фото). Я неоднократно предупреждала об их желании сорвать массу мероприятий. Люди ходят, спрашивают друг у друга о чем будет идти речь на слушаниях. В руках у головореза пропуски, которые раздают «участникам» слушаний. [PERSON].» Позивачі [PERSON], [PERSON], які являються членами [PERSON] обласної організації [PERSON] Громадська організація «[PERSON] В Майбутнє», вважають, що автор публікації стверджує про те, що [PERSON] та [PERSON] шахраї, а ці необґрунтовані твердження порушують їхні права, свободи, ганьблять їхню честь, гідність та ділову репутацію. Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Згідно до вимог статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав в т.ч. відноситься право на повагу до гідності та честі. Відповідно до положень ст.270 ЦК України до особистих немайнових прав в т.ч. відноситься право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 3 цієї норми визначено, що негативна інформація, поширена на особу вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила, не доведе протилежного. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» розяснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Пунктом 4 Постанови Пленуму розяснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських та інших обовязків. Відповідно до п.15 Пленуму при розгляді справ зазначеної категорії суду повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі, поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності, поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. У законодавстві робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена, й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (ст.471 Закону України «Про інформацію»). Негативна інформація, поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Проаналізувавши вказані у розміщеній публікації висловлювання, суд приходить до висновку, що автор прямо не називає позивачів шахраями, а виходячи зі змісту тексту «Платным активистам централизованно вручают значки. Зарегистрироваться на слушания по Ланжерону желает огромная толпа. Сред них старики, нетрезвые, студенты. Титушек почти нет. Нашла «главных». Среди них мошенники [PERSON] и [PERSON] (на темном фото). Я неоднократно предупреждала об их желании сорвать массу мероприятий. Люди ходят, спрашивают друг у друга о чем будет идти речь на слушаниях. В руках у головореза пропуски, которые раздают «участникам» слушаний» не можливо встановити, що слово «мошенники» стосується саме позивачів по справі, а тому на думку суду, оскаржувальна стороною позивачів публікація не містить фактичних даних та інформацію про порушення позивачами норм чинного законодавства, оскільки автор публікації прямо не звинувачує позивачів у вчиненні протиправних дій, за які передбачена кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України, при розгляді будь-якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Під зверненням громадян слід зрозуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. До відомостей, що порочать особу й можуть спростовуватися в передбаченому ст.277 ЦК України , відносяться ті, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації перед громад кістю чи окремими громадянами з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття, принципів людської моралі та не відповідають дійсності або неправдиво викладені. Критична оцінка певних фактів їх перевірка, які мали місце, такими відомостями визнаватися не можуть. В ході розгляду даної справи представником [PERSON] обласною організацією інвалідів Громадської організації «[PERSON] В Майбутнє» було надано суду копію судового рішення ухваленого Приморським районним судом м. Одеси 04 червня 2014 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю третьої особи з боку відповідача [PERSON] міського управління ГУМВС України в Одеській області, Прокуратури Приморського району м. Одеси в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування шкоди. За змістом вищевказаного рішення позивачі обґрунтовували свої вимоги тим, що 06 червня 2011 року відносно них було порушено кримінальну справу № 02201100024 за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Того ж дня їх було затримано як осіб, що підозрюються у вчиненні злочину та поміщено до ІТТ до 09 червня 2011 року. При розгляді цивільної справи Приморським районним судом м. Одеси було встановлено, що постановою старшого слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Дімчева Р.Ф. від 06 червня 2011 року відносно [PERSON] та [PERSON] було порушено кримінальну справу № 02201100024 за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 лютого 2012 року, була скасована постанова старшого слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Дімчева Р.Ф. від 06 червня 2011 року про порушення вищевказаної кримінальної справи у відношенні [PERSON] та [PERSON] Дане рішення оскаржувалося в апеляційному порядку, в апеляційній інстанції рішення суд змінено з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції. Таким чином судом встановлено, що на момент розміщення оскаржувальної позивачами публікації, 22 лютого 2015 року на Інтернет ресурсах [PERSON] новин Храбро та Альфаньюс, адреси в Інтернеті відповідно http://hrabro.com/76863 та http://alfanews.com.ua/news/260055, відсутній вирок суду відносно [PERSON] та [PERSON], а постанова старшого слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Дімчева Р.Ф. від 06 червня 2011 року про порушення вищевказаної кримінальної справи у відношенні [PERSON] та [PERSON] скасована судом. Відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначених норм, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Частиною 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно з розясненнями викладеними у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумачення положень ст.10 Конвенції. Відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує, що у публікації автор висловила свою думку щодо позивачів, а також щодо інших осіб, які реєструвалися як учасники громадських слухань, при розгляді питань стосовно забудови та благоустрою пляжу Ланжерон, публікація мала суспільний інтерес, і її право на висловлення своїх поглядів передбачено нормами матеріального права. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувальна публікація була наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тому відомості викладені в ній стосовно позивачів, не можуть розцінюватися судом як відомості, які мають характер звинувачення, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed