Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказала, що її мати [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала їй [PERSON] 17 січня вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про оформлення спадкових прав після смерті матері, однак їй в цьому було відмовлено у зв`язку з тим, що вона у передбачений законом строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини та відсутня реєстрація за однією адресою зі спадкодавцем. На протязі 7 років її мати потребувала постійного догляду, через що вона вимушена була залишити роботу та доглядати за нею. Проживала мати разом з нею у належному їй будинку [ADDRESS] , а зареєстрована була за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту постійного проживання матері з нею їй необхідно для оофрмлення спадщини, що залишилася після смерті матері. В судовому засіданні заявник подану заяву підтримала, додатково пояснила, що мати у неї вдома проживала з 2013 року по день смерті. Мати вона була вимушена забрати, оскільки вона самостійно не могла за собою доглядати. Спадщина, яка залишилась це житловий будинок по [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи [PERSON] подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заперечень проти поданої заяви [PERSON] не мала. Вислухавши заявника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частина 1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 постанови № 7 від 30.08.2009 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] дійсно вбачається, що остання померла у віці 92 років в смт Біловодськ Луганської області [INFO] . Факт того, що заявник є рідною дочкою померлої [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження, з яких йдеться, що дошлюбним прізвищем заявника було прізвище [PERSON] , а в графі «мати» свідоцтва про народження записана [PERSON] . Нотаріально посвідченим заповітом [PERSON] , складеним нею 10.11.1988, підтверджується, що вона усе своє майно заповідала заявникові. Як у поданій заяві, так й в суді [PERSON] зазначила, що встановлення факту постійного проживання разом із матір`ю їй необхідно для оформлення своїх спадкових прав після смерті останньої, а саме на спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Мета звернення заявника до суду також підтверджується письмовим роз`ясненням державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори від 17.01.2020 № 21/01-16, з якого видно, що заявникові було фактично відмовлено в оформленні її спадкових прав після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що, коли він приходив у гості та допомогти по господарству додому до заявника за адресою: [ADDRESS] , з останньою проживала її матір, яку [PERSON] забрала до себе. Мати заявника проживала з нею більше п`яти років. Із довідки виконкому Біловодської селищної ради від 13.01.2020 № 212 , а також акту про фактичне проживання, складеного 13.01.2020 депутатом Біловодської селищної ради [PERSON] , йдеться, що [PERSON] на момент смерті проживала разом і дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Довідка управління соціального захисту Біловодської РДА від 21.05.2020 № 198 свідчить, що заявник [PERSON] перебувала на обліку в цьому органі та їй виплачувалась компенсація як фізичній особі, яка надає соціальні послуги, до 03 квітня 2019 року - дня смерті [PERSON] . Встановлені на підставі наведених доказів обставини переконали суд, що заявник дійсно постійно на час смерті матері [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а тому її заява є обґрунтованою, яку слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved