Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . 08.01.2020 о 02:28 год. до служби 102 надійшло повідомлення про те, що в [ADDRESS] чоловік з трирічною дитиною знаходиться на даху будинку. Після довгих перемовин із працівниками Державної пожежно-рятувальної частини м. Бровари, [PERSON] погодився віддати дитину та пояснив, що він мав намір покінчити життя самогубством. Дитину в стані загального переохолодження було влаштовано до центру «Дитяча лікарня» КНП «Багатопрофільна клінічна лікарня» БРР та БМР Київської області. Малолітня [PERSON] разом з батьком проживала в орендованому помешканні в м.Бровари. В ході обстеження умов проживання [PERSON] було встановлено, що орендований будинок має необхідні умови для проживання, однак потребує генерального прибирання, створення відповідних санітарних умов для забезпечення необхідним харчуванням та спальним місцем для [PERSON] . З урахуванням того, що батько свідомо наразив дитину на небезпеку та створив умови, що могли привести до тяжких наслідків для життя та здоров`я дочки, працівниками служби в справах дітей, ювенальної превенції було вирішено відібрати дитину від батька, про що складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. На засіданні комісії з питань захисту дитини 08.01.2020 було прийняте рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її батька, а на засіданні виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області прийняте рішення про надання висновку до суду щодо відібрання малолітньої [PERSON] від її батька, без позбавлення його батьківських прав. З метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, просить ухвалити рішення про відібрання малолітньої [PERSON] від її батька, [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Просила відібрати малолітню [PERSON] від її батька, [PERSON] та передати малолітню дитину органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради, стягнути з останнього на користь органу опіки та піклування аліменти на її утримання в розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, відібрання від нього дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дочки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працює лікарем в центрі «Дитяча лікарня» КНП «Багатопрофільна клінічна лікарня» пояснила, що 08.01.2020 до центру була доставлена дитина в стані загального переохолодження, яка пояснила, що вони з батьком піднялися на дах будинку і батько їй говорив, що потрібно стрибнути вниз. За місцем проживання батька з дитиною не було вдосталь продуктів харчування та іграшок. 08.01.2020 було прийняте рішення про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від її батька. За час перебування дівчинки в центрі, батько 24.01.2020 звернувся із проханням про побачення із донькою. На перше побачення він прийшов в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка була неприйнятною і дівчинка його боялася, на другій зустрічі він був тверезим, а третій раз на побачення до дитини [PERSON] не прибув. Свідок [PERSON] , головний спеціаліст відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області пояснила, що 08.01.2020 [PERSON] була відібрана від батька та поміщена до лікарні. Дитину ніхто не відвідував та не цікавився нею, родичі відмовилися забирати дівчинку до себе. 23.01.2020 дівчинку було передано на тимчасове виховання до сім`ї [PERSON] . 24.01.2020 [PERSON] звернувся із заявою про зустріч із дівчинкою. На зустріч до доньки 10.02.2020 останній запізнився та перебував у стані алкогольного сп`яніння. 17.02.2020 [PERSON] також зустрічався із дочкою, а на зустрічі 02.03.2020 та 16.03.2020 не прибув. На телефонні дзвінки він не відповідав. В липні 2020 року [PERSON] зателефонував та цікавився донькою, але перебував в неадекватному стані. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] проживає в її родині з 23.01.2020. На цей час дівчинці вже було три роки, але вона помітно відставала у розвитку, не розрізняла кольорів, не знала назв тварин, речей. На даний час вони займаються доглядом та вихованням дівчинки, дитина доглянута, здорова, ходить у дитячий садок. Батько з дитиною зустрічався рідко, він періодично дзвонить та цікавиться здоров`ям дівчинки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, відповідача та свідків, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.13). Як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 09.01.2020 №04-22/9, 08.01.2020 о 2:28 надійшло повідомлення за служби 102 про те, що в [ADDRESS] (двоповерховий будинок) чоловік з малолітньою дитиною 3-х років піднявся на дах будинку; дитина була без теплого верхнього одягу, враховуючи те, що температура повітря становила 4 ?. На місце виклику було направлено два відділення 21 Державної пожежно-рятувальної частини м. Бровари. Рятувальниками було встановлено, що чоловік 1985 року народження, [PERSON] перебуваючи під дією невідомих речовин піднявся на дах двоповерхового будинку разом з дитиною 2016 року народження. Після довгих вмовлянь рятувальників, останній віддав дитину та пояснив, що мав намір покінчити життя самогубством. В подальшому дитину було влаштовано до центру «Дитяча лікарня» «Багатопрофільна клінічна лікарня» БРР та БМР Київської області, а чоловіка направлено на консультацію до лікаря-психіатра. Органом опіки було встановлено, що дитина з 2019 року проживала разом з батьком в орендованому помешканні в м. Бровари. Мати дівчинки, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Відповідно до акту обстеження умов проживання №3 від 08.01.2020, будинок в [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] з малолітньою дочкою має газо-, електро- та водопостачання, потребує генерального прибирання, обмаль продуктів харчування та відсутній холодильник (а.с.17). Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини №04-04.8-01 від 08.01.2020, складеного комісією служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, рівень безпеки дитини, [PERSON] оцінюється як «дуже небезпечний» (а.с.19-24). Окрім цього, також в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків, що підтверджується постановами Броварського міськрайонного суду Київської області про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с. 84-91). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання.\~\~Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. З урахуванням викладеного вище, а також того, що в судовому засіданні підтверджено наявними в матеріалах доказами, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, його поведінка створює безпосередню загрозу життю та здоров`ю доньки, тому позовні вимоги позивача про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно зі статтею 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. При визначенні\~розміру аліментів,\~у відповідності\~до ст.\~182\~СК України,\~суд враховує\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. Враховуючи всі обставини, зокрема те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, даний обов`язок покладений на нього законом, він не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved