Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Маневицької РДА звернулися в суд в інтересах малолітньої [PERSON] із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є її матір`ю, в якої рішенням Маневицького районного суду від 13 жовтня 2018 року відібрано дочку без позбавлення батьківських прав. Відповідач відносної своєї малолітньої доньки є одинокою матір`ю, а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На даний час дитина влаштована під опіку в сім`ю бабусі [PERSON] , яка проживає в с. Струмівка Луцького району, де створено належні умови для проживання дитини. Крім того, [PERSON] навчається в КЗ «Ліцей № 27 Луцької міської школи» в 5 класі. З моменту ухвалення рішення суду про відібрання дитини з [PERSON] працювали фахівці центру надання соціальних послуг Колківської селищної ради, а з 15 червня по 17 грудня 2018 року відповідач перебувала під соціальним супроводом, однак належних висновків не зробила. Станом на 1 жовтня 2019 року [PERSON] ніде не працює, має несплачені борги перед ТзОВ «ВЕЗ», продукти харчування відсутні, коштів для нормального життя та утримання дитини не має, а також зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Відповідач не зверталась до служби у справах дітей щодо вирішення питання повернення дитини, не створила належних умов для проживання та розвитку доньки, постійно діючи всупереч її інтересам. Такі дії [PERSON] свідчать про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення належних умов проживання, навчання та розвитку малолітньої [PERSON] . Зважаючи на викладене, просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , яку передати на опікування органу опіки та піклування Маневицької РДА; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття, а також судовий збір по справі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 грудня 2019 року до участі в розгляді вказаної справи залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Третя особи на стороні позивача - [PERSON] , її представник [PERSON] позовні вимоги також підтримали, просили задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконкому Колківської селищної ради Маневицького району свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов підтримали, щодо його задоволення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Правом подати відзив не скористалася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON] та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 вищевказаного Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 7). Рішенням Маневицького районного суду від 16 жовтня 2018 року відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, передавши дитину на опікування органу опіки та піклування Маневицької районної державної адміністрації Волинської області (а.с. 9-10). Із розпорядження Маневицької районної державної адміністрації Волинської області № 2 від 3 січня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 7 березня 2019 року, 1 жовтня 2019 року, 19 червня 2019 року, а також характеристики селищної ради від 26 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає у житловому будинку померлого діда. За не сплату послуг з постачання електроенергію у будинку відключено, продукти харчування відсутні, коштів для нормального життя та утримання дитини немає. [PERSON] зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя (а.с. 15, 19-21). Крім того, відповідач з 15 червня по 17 грудня 2018 року перебувала під соціальним супроводом, однак належних висновків не зробила (а.с.16-18). Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Маневицької РДА № 2603/45/2-19 від 21 жовтня 2019 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 22-23). Враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що обумовлено її винною поведінкою та свідомим нехтуванням своїх обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України унормовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розпорядження Луцької районної державної адміністрації Волинської області № 184 від 2 липня 2019 року призначено [PERSON] , жительку [ADDRESS] , опікуном відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Зважаючи на те, що вищевказаним розпорядженням було призначено опікуна відносно малолітньої [PERSON] , суд вважає доцільним стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення нею повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved