Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Радивилівської міської ради звернувся 06.09.2018 року до суду з позовом в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] , відомості про батька дітей внесено до актового запису про народження дітей відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. По місцю свого проживання зарекомендувала себе негативно, ніде не працює, самостійних доходів немає, не користується авторитетом серед сусідів, зловживає алкогольними напоями. До виконкому міської ради неодноразово надходили скарги від сусідів та родичів про неналежне виховання нею своїх дітей. Спеціалістами служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації та Радивилівської міської ради спільно з працівниками поліції та міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проводились обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , проте усі профілактична заходи не дали позитивного результату. [PERSON] не подала відповідні документи на не підписала декларації із сімейним лікарем, відмовилася від проведення профілактичних щеплень дітям. Діти перебувають на обліку дітей, що опинились в складних життєвих обставинах служби в справах дітей Радивилівської РДА. На виконавчому комітеті Радивилівської міської ради розглянуто клопотання служби в справах дітей Радивилівської міської ради та винесено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 19 січня 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Пісарєва О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, при цьому посилалась на обставини, викладені у позові. В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , позов не підтримала, оскільки на даний час дитина досягла повноліття. Пояснила, що за час перебування справи на розгляді у суді, дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до КЗ «Обласний центр соціальної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради, а Богдана - влаштовано на навчання до Березнівського ліцею-інтернату спортивного профілю. 18.06.2020 року Богдана також було влаштовано до КЗ «Обласний центр соціальної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради відповідно до ухвали Демидівського районного суду в межах кримінального провадження на час перебування [PERSON] під вартою. Відповідно до розпорядження голови Рівненської РДА від 11.09.2020 року діти влаштовані у дитячий будинок сімейного типу дітей, позбавлених батьківського піклування. За період перебування дітей у КЗ «Обласний центр соціальної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради за період з 19.04.2019 року по 11.09.2020 року їх матір [PERSON] лише один раз відвідувала дітей, в телефонному режимі з працівниками центру не спілкувалась. З дітьми спілкувалась в телефонному режимі. [PERSON] , уклавши 04.05.2019 року шлюб з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно вироку Дубенського міськрайонного суду від 15.07.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 років. За час перебування дітей в реабілітаційному центрі та у будинку сімейного типу, діти змінились, стали спокійніші. Вважає, що поведінка дітей змінилась завдяки впливу педагогів та батьків-вихователів. За скаргою [PERSON] щодо цільового використанні коштів батьками-вихователями, було проведено перевірку. В ході перевірки, встановлено, що діти влаштовані в будинок сімейного типу. Батьки-вихователі створили належні умови для проживання, повноцінного та гармонійного розвитку та навчання вихованців, слідкують за станом їх здоров`я, тримають на контролі успішність у ліцеї, залучають їх до занять у позашкільних навчальних закладах. Діти отримують повноцінне харчування, забезпечені сезонним одягом та взуттям, предметами особистої гігієни. Однак відмічають, що [PERSON] має вплив на дітей, оскільки після спілкування з нею по телефону, діти, зокрема [PERSON] , часто поводить себе агресивно по відношенню до батьків-вихователів, не виконує своїх обов`язків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що діти завжди були нагодовані, мали випраний одяг. Вважає, що вона належним чином здійснювала догляд за дітьми. Вказує, що не має жодних підстав для позбавлення її батьківських прав. Вона й надалі хоче брати участь у вихованні своїх дітей. Представник відповідача адвокат Тихончук Л.Х. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимоги, вказуючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка може бути застосована у випадку систематичного неналежного виконання особою батьківських прав. Позивачем не надано доказів того, що [PERSON] систематично нехтувала своїми батьківськими правами по відношенню до своїх дітей. Відповідач не допускала свідомої навмисної поведінки, яка б свідчила про небажання піклуватись про дітей. Поведінка [PERSON] , яка, на думку представника позивача, свідчить про невиконання нею батьківських прав, вказує лише про збіг життєвих обставин, які склались в її сім`ї, а також відсутністю підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що працює провідним фахівцем Радивилівської міської соціальної служби. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. В 2018 році був випадок, коли діти звернулися до правоохоронних органів з скаргами на матір. Діти вказували, що [PERSON] , перебуваючи в нетверезому стані, порізала м`яч [PERSON] , [PERSON] поламала вудки. Працівники центру неодноразово відвідували вказану сім`ю. В період, коли [PERSON] не вживала алкогольних напоїв, в будинку було прибрано, приготована їжа. Але при вживанні алкогольних напоїв, в сім`ї часто виникали конфлікти, [PERSON] могла вигнати дітей на вулицю. [PERSON] , отримуючи соціальну допомогу, часто витрачала її не за призначенням. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , інспектор ювенальної превенції сектору превенції відділення поліції №2 Дубенського РВП, пояснив, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, часто дзвонила в поліцію, за що притягувалася до адміністративної відповідальності. Також часто поліцію викликали діти. Були випадки, коли старші діти тікали з дому, пояснюючи, що в них конфлікт з мамою. [PERSON] могла на 2-3 дні залишити дітей на свого співмешканця. У вихованні дітей їй допомагали співмешканці. Діти без поважних причин не відвідували навчання у школі. Був випадок, що [PERSON] зверталась до нього з прохання встановити місцезнаходження дітей. На даний час діти влаштовані у будинок сімейного типу, це дітям пішло на користь. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що є найстаршою з дітей [PERSON] . З 15-16 років вона намагалася забезпечувати себе сама, також допомагала мамі доглядати менших братів та сестру, допомагати їм у підготовці домашніх завдань. В сім`ї в них були фінансові труднощі, але мама намагалась і прибрати, і наготувати їсти, випрати їм одяг. Також їм часто допомагали соціальні служби та співмешканці мами. Не дивлячись на те, що сталась подія, що маму обвинувачують у вчиненні злочину, та те, що мама перебуває від вартою, і вона, і брати з сестрою хочуть з мамою спілкуватись. Допитана в судовому засіданні працівник служби в справах дітей Дубенської РДА [PERSON] , пояснила, що вона працювала в службі в справах дітей Радивилівської РДА. В силу своїх службових обов`язків, вона добре знайома з сім`єю [PERSON] . Дана сім`я, перебувала на обліку, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Були випадки, що діти [PERSON] та [PERSON] телефонували до поліції зі скаргами на поведінку матері. Вказували, що матір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, влаштовувала дома сварки. Діти тікали з дому та категорично відмовлялись повертатись. Проживаючи в с.Срібне Радивилівського району діти без поважних причин пропускали навчання у школі. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що добре знайома з [PERSON] та її дітьми. З 2019 року [PERSON] не проживав з матір`ю, проживав у її сім`ї та перебував під її наглядом, а [PERSON] та [PERSON] були влаштовані в християнський табір. Під час навчання в [PERSON] в спортивному ліцеї, [PERSON] на час канікул приїжджав до неї та проживав в її сім`ї. Проблеми [PERSON] в її залежності від алкоголю. під впливом якого вона ставала неврівноваженою, агресивною. Коли вона не вживала алкогольних напоїв, то в будинку було прибрано, приготована їжа дітям. Їй дуже хотілось допомогти дітям, тому вона приймала активну участь в їх житті. Вона зараз також з ними спілкується. На її думку дітям добре в будинку сімейного типу, перебування там пішло дітям на користь. Представник відповідача адвокат Тихончук Л.Х. зі згоди служби в справах дітей Радивилівської міської ради, в присутності батьків-вихователів, поспілкувалась з дітьми Світличними [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відеозапис зустрічі було оглянуто в судовому засіданні. Діти позитивно відкликаються про матір, неохоче розповідали про своє колишнє життя. На запитання щодо відносин з матір`ю, намагалися виправдати її агресивну поведінку по відношенню до них тим, що їх багато, а вона одна, що їй було важко з ними, тому що вони її не слухались. Всі висловили бажання проживати разом з матір`ю. Ситуацію, що склалась та те, що мама не може зараз проживати разом з ними розуміють. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, допитавши свідків, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9, 10, 11) Відомості про батька дітей, внесено до актового запису про їх народження на підставі ст.135 СК України зі слів матері, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.13, 14, 15, 16) [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , відповідно до довідки №6061 від 13.08.2018 виданої КП «Комунальник» (а.с.24). За період 2017-2018 роки [PERSON] п`ять разів притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.183, ч.1 ст.178, ч.1 ст.184, ст.183, ст.173 КУпАП., що підтверджується інформацією Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області (а.с.31) Відповідно до характеристики наданої Радивилівською міською радою 27.07.2018 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштована, не користується авторитетом серед сусідів, зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням своїх малолітній дітей. (а.с.23). Рішенням виконавчого комітету Радивилівської міської ради Рівненської області від 26 липня 2018 року №204, визнано доцільними та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.18). Радивилівською міською радою 04.09.2018 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.41-42) Відповідно інформації Березнівського ліцею-інтернату спортивного профілю від 15.01.2019 року за час навчання у вказаному закладі [PERSON] , його матір [PERSON] не спілкувалася з педагогічними працівниками, заклад не відвідувала, не цікавилась навчанням сина. З класним керівником та вихователями спілкувались лише спеціалісти служби в справах дітей. (а.с.73) Відповідно до інформації КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської ОР за час перебування в закладі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квітня 2019 року по червень 2019 року матір [PERSON] жодного разу не відвідувала дітей, двічі їх відвідувала старша сестра [PERSON] . (а.с.171) За період з 01.01.2019 року по 18.06.2019 року [PERSON] шість разів притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184, ст.185, ч.1 ст.173-2, ст.173, ч.2 ст.184, ч.3 ст.127 КУпАП., що підтверджується інформацією Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області (а.с.172) Відповідно до інформації КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської ОР за час перебування в закладі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квітня 2019 року по 11 вересня 2020 року матір [PERSON] один раз відвідувала дітей, спілкувались з дітьми в телефонному режимі. [PERSON] не спілкувалася з педагогічними працівниками, не цікавилась навчанням дітей (а.с.208) Відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] 04 травня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.222-223) Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.07.2021 року [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді 9 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. (т.2 а.с.59-62) Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і, лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 61-1344св20. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява N 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6 та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своїх дітей та їх матеріального забезпечення. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено судом. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Таким чином своєю девіантною поведінкою відповідач негативно впливає на духовний та моральний розвиток дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений Законом України «Про судовий збір» станом на день подання позову до суду в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved