Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

ПАТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 20.06.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001009/29-2014 про відкриття та обслуговування поновлювальної кредитної лінії (фіксована ставка). Позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 12 000 грн. для проведення розрахунків за допомогою БПК Visa Classic, яка відкрита до карткового рахунку № [NUMBER], а відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, згідно з умовами кредитного договору. Початковий термін дії кредитної лінії встановлено до 19.06.2015 р. включно. Позивач свої зобов'язання виконав, проте, відповідач, всупереч умовам договору, своє зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16.04.2018 р. має заборгованість у розмірі 11 517,03 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 3 250,97; загальної суми заборгованості за процентами - у розмірі - 8 266,06 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавала, відзив не подавала, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 20.06.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 001009/29-2014 (надалі за текстом - кредитний договір) про відкриття та обслуговування поновлювальної кредитної лінії (фіксована ставка). Позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 12 000 грн. для проведення розрахунків за допомогою БПК Visa Classic, яка відкрита до карткового рахунку № [NUMBER], а відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, згідно з умовами кредитного договору. Початковий термін дії кредитної лінії встановлено до 19.06.2015 р. включно (а.с. 5-8). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. п. 6.2.2., 6.2.5. кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, здійснювати погашення кредиту та кінцеве погашення кредиту в строки та на умовах передбаченим цим договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та комісії банку у строки та порядку, передбачені цим договором. Згідно п. 7.1. кредитного договору за прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує банку потрійний розмір процентів (у відсотках річних), вказаний в п. 2.3. цього договору, від простроченої суми кредиту за кожний день прострочення. П. 6.3.3. кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, платежів (комісій), сплата яких передбачена цим договором та тарифами за користування кредитом у випадку припинення трудових відносин позичальника з позивачем або у випадку переходу на обслуговування з отримання заробітної плати та інших прирівняних до неї виплат підприємства до іншого банку, або оформлення позичальником відпустки для догляду за дитиною та в інших випадках, визначених умовами цього договору. Як вбачається з кредитного договору, у відповідності до п. 2.3. проценти за користування кредитом встановлюються у розмірі 16,5 % річних. 12.12.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким з 13.12.2014 р. проценти за користування кредитом встановлюються у розмірі 26 % річних, а термін кредиту встановлено до 01.04.2015 р. (а.с. 11). 17.03.2015 р. позивачем на адресу відповідача була вислана письмова вимога про усунення порушення виконання основного зобов'язання за вих. № 01-08/01/625 (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що відповідач за адресою місця своєї реєстрації: [ADDRESS], поштову кореспонденцію не отримує (а.с. 14 зворот, 15), з огляду на що, 17.04.2015 р. позивачем повторно було надіслано вимогу про усунення порушення виконання основного зобов'язання. Натомість, відповідач за вказаною адресою не отримує вхідну кореспонденція. Пунктом 6.2.8. встановлено обов'язок позичальника протягом 10 банківських днів, але не пізніше 5 днів до моменту чергової сплати процентів або погашення кредиту, повідомляти банк про зміну своєї адреси реєстрації/прописки або адреси проживання, паспортних даних, контактних номерів телефонів. В матеріалах справи відсутні відомості щодо зміни відповідачем адреси місця проживання чи інших засобів зв'язку. Позичальник зобов'язується на підтвердження платоспроможності протягом дії кредитного договору надавати банку на першу вимогу, але не рідше одного разу на 12 місяців, починаючи з дати укладення цього Договору, документи, що підтверджують фінансовий стан позичальника та/або поручителя, згідно п. 6.2.9. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, проте відповідач, всупереч умов договору та ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 16.04.2018 р. має заборгованість у розмірі 11 517,03 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 3 250,97; загальної суми заборгованості за процентами - у розмірі - 8 266,06 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 3.9. кредитного договору позичальник доручає банку проводити договірне списання коштів, на умовах цього договору з його поточних (карткових) рахунків № [NUMBER], відкритих в банку. Відповідно до п. 10.5. укладаючи кредитний договір позичальник, відповідного до встановленого законодавством України порядку, в т.ч. інструкцією, надає банку доручення здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, які відкриті в банку чи в інших фінансово-кредитних встановах в межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором протягом строку дії цього договору. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Статтею 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 12, 76-81 Цивільно-процесуального Кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved