Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 41 від 07 червня 1995 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 000 000 карбованців, зі сплатою 120% річних. Додатковою угодою від 27 вересня 1996 року було змінено суму кредиту на 3 000,00 гривень, продовжено строк користування кредитом до 29 січня 1997 року та змінено відсоткову ставку за користування кредитом на 70% річних. Відповідач зобов'язання вказаним договором належним чином не виконав. В результаті чого, в нього, станом на 15.05.2015 року, мається заборгованість - в сумі 422 951,09 гривень, яка складається з наступного: - 3 000,00 гривень - заборгованість по кредиту; - 400 920,00 гривень - сума пені/неустойки за прострочення сплати кредиту; - 17 385,18 гривень - сума індексації простроченої заборгованості; - 1 645,91 гривень - сума 3% річних. Просить суд в солідарному порядку стягнути заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON], ПФ «Фрегат» про стягнення заборгованості в частині заявленого позову до ПФ «Фрегат» закрито з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 374 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.. Судом при розгляді справи встановлено, що 07 червня 1995 року між АБ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено договір № 41 (а.с. 5). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору АБ «Брокбізнесбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 300 000 000 карбованців, на строк до 07 вересня 1995 року. Процентна ставка - 120% на рік. [PERSON] зобов'язався щомісячно вносити платежі в рахунок погашення позики до моменту її повної виплати. Також судом встановлено, що 27 вересня 1996 року між АБ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 41 від 07 червня 1995 року. Відповідно до умов укладеного між сторонами додаткової угоди, сторони погодили зміни до пункту 1.1 вказаного кредитного договору, виклавши її в наступній редакції: банк надав позикозаймачу короткостроковий кредит в сумі 3 000,00 гривень, на строк по 29 січня 1997 року, з виплатою 70% річних (а.с. 9). Відповідно до статті ст. 161 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 41 від 07 червня 1995 року належним чином не виконав. В результаті чого, станом на 18.05.2015 року, в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ПАТ «Брокбізнесбанк» в сумі 422 951,09 гривень, з яких заборгованість по кредиту - 3 000,00 гривень; сума пені/неустойки за прострочення сплати кредиту - 400 920,00 гривень; сума індексації простроченої заборгованості - 17 385,18 гривень; сума 3% річних - 1 645,91 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк». Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що ПАТ «Брокбізнесбанк», станом на день подання позовної заяви як позивач по справі був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 вересня 2015 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 1 218,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовну вимогу майнового характеру. При цьому ціна позову складає 31 445 997,93 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 6 344,27 гривень, що складає 1,5 відсотка ціни позову. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 41 від 07 червня 1995 року належним чином не виконав. В результаті чого, станом на 18.05.2015 року, в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ПАТ «Брокбізнесбанк» в сумі 422 951,09 гривень, з яких заборгованість по кредиту - 3 000,00 гривень; сума пені/неустойки за прострочення сплати кредиту - 400 920,00 гривень; сума індексації простроченої заборгованості - 17 385,18 гривень; сума 3% річних - 1 645,91 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача виниклої заборгованості та судових витрат на користь держави.

Outcome: approved