Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 22.07.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської райдержадміністрації було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] В ході проведення засідання встановлено, що дитина на даний час перебуває на вихованні у тітки [PERSON], в зв'язку з тим, що матір дівчини [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі. В травні 2012 року батько дитини [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та дитина залишилась проживати з матір'ю. З грудня 2011 року по даний час батько перестав спілкуватись з дитиною, піклуватись про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням дитини, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON], остання проживає у своєї тітки [PERSON], разом зі своїми сестрами та братом. У приватній розмові з дівчиною встановлено, що вона багато часу не спілкувалась і не бачила батька. Згідно письмової заяви [PERSON] відповідач вже багато часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків та вихованням дитини займається вона. Згідно довідки за місцем навчання дитини батько не цікавиться навчанням та вихованням дитини, до школи ніколи не приходив, дівчина проживає з тіткою, яка піклується про неї. В зв'язку з цим, через невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі згідно із чинним законодавством з усіх видів доходів та заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Відповідач в судові засідання на неодноразові виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, з урахуванням думки представника позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку та на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та [PERSON] В 2012 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та їх малолітня донька залишилась про-живати разом із матір'ю. На теперішній час мати дитини [PERSON] засуджена та перебуває в місцях позбавлення волі, а малолітня [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні в сім'ї своєї тітки [PERSON] Будучі допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем дівчина проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON], а після засудження останньої вона забрала дитину до себе. Відповідач дитиною не цікавиться, бажання забрати дитину до себе не виявив, жодного разу не бачився з нею, матеріальної допомоги не надає, не поздоровляє у дні народження, не цікавиться її навчанням та розвитком. Згідно довідки Петриківської СЗОШ та характеристики [PERSON], остання навчається у 3-Б класі. Батько дитини навчанням та вихованням дитини не цікавиться, до школи ніколи не приходив. Дівчина проживає з тіткою, яка піклується про неї. Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської райдержадміністрації визнано за доцільне звернутись до суду для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першо-основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу [PERSON] та в подальшому, після засудження останньої, не виявив бажання забрати дитину до себе. З 2012 року, тобто протягом тривалого часу, жодного разу дитину не відвідував, не привітав зі святами та на дні народження, не надав матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям та навчанням, не вчиняє жодних дій щодо забезпечення належного утримання, розвитку та вихованні дитини, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі згідно із чинним законодавством з усіх видів доходів та заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Разом з тим, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем не визначено конкретного розміру аліментів (у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі), заявлених до стягнення, не зазначено стягувача на користь якого підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, а також враховуючи, що на теперішній час опікунство над малолітньою [PERSON] не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині заявлені передчасно та задоволеню не підлягають. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial