Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області до суду надійшла справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.12.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 9889,12 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що відповідачем порушено строки повернення кредиту та сплати процентів, що, в свою чергу, надає право позивачу достроково вимагати повернення кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 32227,45 грн., з яких 9551,49 грн. заборгованість за кредитом; 3039,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13752,82 грн. заборгованість за пенею а комісією; 5884,04 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник Позивача [PERSON] (за довіреністю) надала суду письмове клопотання, в якому позов підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині заборгованості за кредитом та процентами. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.2014 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно даної угоди, [PERSON] отримав кредит у розмірі 9889,12 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином, всупереч умовам Договору та ст.ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України, не виконала зобов'язання за Договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач коштів на погашення заборгованості за кредитом не надав, у звязку з чим станом на 18.03.2018 року у нього виникла заборгованість в розмірі 32227,45 грн., з яких 9551,49 грн. заборгованість за кредитом; 3039,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13752,82 грн. заборгованість за пенею а комісією; 5884,04 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення коштів, які складаються з основної заборгованості за кредитом та нарахованих процентів. Сума коштів щодо нарахованого штрафу стягненню не підлягає з наступних підстав. Ст. 61 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, якою скасовано судові рішення на підставі неправильного одночасного застосування цивільно-правової відповідальності у виді штрафу і пені за одне й те саме порушення. Щодо з нарахування пені суд виходить з положень ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд встановив, що у зв'язку з невиконанням Відповідача своїх обов'язків за договором про надання банківських послуг утворилась заборгованість по пені, яка значно перевищує заборгованість по основному боргу. Враховуючи відсутність негативних наслідків для Позивача через прострочення виконання зобовязання суд вважає з необхідне зменшити розмір пені до суми основної заборгованості за кредитом (9551,49 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме: стягненню підлягають кошти в сумі 22142,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9551,49 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3039,10 грн., заборгованості за пенею в розмірі 9551,49 грн., що становить 68,7% від заявленої Позивачем суми. Відповідно стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають 1210,49 грн. судового збору.

Outcome: partial