Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» 20 квітня 2016 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до вказаних угод відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від 12 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON], на користь позивача. 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 39000,00 доларів США, а відповідач зобовязалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. 26 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено договір поруки. Також 26 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 25283,65 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 22306,16 доларів США, заборгованості по відсотках в сумі 2977,49 доларів США; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0318/0308/45-006, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 39000,00 доларів США на строк по 12 березня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом, а відповідач зобовязалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 5-11 том 1). Кредитні кошти у розмірі 39000,00 доларів США були надані [PERSON], що підтверджується заявою на видачу готівки № 2403298/0133 від 12 березня 2008 року (а.с. 170 том 1). Згідно договору про внесення змін та доповнень № 1 від 02 лютого 2009 року встановлено нову процентну ставку за кредитним договором в розмірі 7,5 % річних з 02 лютого 2009 року по 26 квітня 2009 року включно (а.с. 12 том 1). Згодом договором про внесення змін та доповнень № 3 від 24 квітня 2009 року встановлено нову процентну ставку за кредитним договором в розмірі 7,5 % річних з 27 квітня 2009 року по 26 травня 2009 року включно (а.с. 14 том 1). Договором про внесення змін та доповнень № 4 від 26 травня 2009 року встановлено нову процентну ставку за кредитним договором в розмірі 9,5 % річних з 27 травня 2009 року (а.с. 15 том 1). У п. 1.3 договору про внесення змін та доповнень № 5 від 17 серпня 2010 року зазначено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних за період з дня підписання цієї угоди по 17 лютого 2011 року. Після закінчення вказаного строку процентна ставка встановлюється в розмірі 11,9 % річних без укладання додаткового договору до кредитного договору (а.с. 16 том 1). 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено іпотечний договір № 0318/0308/45-006-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 720, за яким на забезпечення виконання основного зобовязання Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] (а.с. 135-142 том 1). З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] був укладений договір поруки № 0318/0308/45-006-Р-1 (а.с. 20 том 1). Також 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] був укладений договір поруки № 0318/0308/45-006-Р-2 (а.с. 23 том 1). Згідно умов вказаних договорів поручителі зобовязались перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в т.ч. за кредитним договором № 0318/0308/45-006 від 12 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с. 26-43 том 1). 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в т.ч. за кредитним договором № 0318/0308/45-006 від 12 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с. 44-51 том 1). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача ПАТ «Альфа-Банк» перейшли всі права вимоги за кредитним договором № 0318/0308/45-006 від 12 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Відповідно до розрахунку загальна заборгованість за кредитним договором станом на 24 березня 2016 року становить 26630,94 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 22306,16 доларів США, заборгованості по відсотках в сумі 2977,49 доларів США, пені в сумі 1347,29 доларів США (а.с. 52 том 1). 29 березня 2016 року відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с. 53-54 том 1). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Щодо посилань відповідачів в обґрунтування своїх заперечень на те, що договори поруки є припиненими у звязку із закінченням строку їх дії на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України суд зауважує наступне. Пунктом 4 Договорів поруки передбачено, що у разі невиконання Позичальником умов Основного зобовязання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах Основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом трьох банківських днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобовязань, передбачених Основним зобовязанням. Згідно п. 10 Договорів поруки сторони,

Outcome: approved