Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання за договором не виконувала, тому станом на 31.07.2016 року має заборгованість 35111 грн. 79 коп., яка складається з: 5107 грн. 47 коп. заборгованість за тілом кредиту; 25599 грн. 53 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2256 грн. 61 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1648 грн. 18 коп. штраф (процентна складова). Пунктом 1.1.7.12 [PERSON] та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Просил стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22.07.2011 року в розмірі 35111 грн. 79 коп. та відшкодувати понесені судові витрати. Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 27 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційний скарзі представник Банку просить скасувати рішення суду як необґрунтоване та зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував, що відповідач фактично отримала кредитні кошти, користувалася ними, що підтверджується наявним у справі розрахунком, а тому суд безпідставно прийшов до висновку про відсутність між сторонами договірних правовідносин. В засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити скаргу. [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій просить перенести розгляд справи на 20 вересня 2017 року у звязку з тим, що проходить курс лікування. До заяви додала копію довідки Селидівської міської лікарні від 5 вересня 2017 року, з якої вбачається, що вона проходить курс лікування у лікаря психіатра. Апеляційний суд, вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи слід відхилити та вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справу неодноразовано відкладався через неявку сторін, в тому числі і за заявою відповідача. У копії довідки від 5 вересня 2017 року, виданої Селидівською міською центральною лікарнєю, на яку посилається відповідач, не зазначено термін закінчення курсу лікування відповідача (а.с.149). Відповідно до ст.303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги та на теперішній час передбачений законом строк розгляду справи сплинув. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на пятнадцять днів, про що постановляє ухвалу. Ухвалою суду від 12 вересня 2017 року було задоволено клопотання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про подовження розгляду справи на п'ятнадцять днів. Апеляційний суд заслухав доповідача, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено укладення 22.07.2011 року кредитного договору з відповідачем, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, оскільки з доданої до позову заяви, не можливо встановити строк дії картки, кредитний ліміт, базову процентну ставку, тобто відсутні істотні умови кредитного договору, що унеможливлює стягнення заборгованості. Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2011 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» у якій висловила свою згоду, що дана заява разом з Памяткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що вона ознайомилася з вказаними Умовами і Правилами, а також Тарифами банка, які були надані їй у письмовому вигляді. До цієї Заяви додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду (а. с. 6-7). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України). Пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, передбачено, що [PERSON] видає [PERSON] Картку, вид якою визначений в Памятці [PERSON]/Доводці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої [PERSON] та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт картки встановлюється за рішенням Банку. Підписання цього Договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (п. 2.1.1.2.4) Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно. (п. 2.1.1.2.11). Відповідно до п. 2.1.1.12.6 за користування кредитом [PERSON] нараховує проценти у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Згідно п. 2.1.1.12.8 [PERSON] стягує комісію за обслуговування, сплата якої здійснюється відповідно до п. 2.1.1.3.3 [PERSON] та Правил (за Тарифами Банку). Відповідальність позичальника за неналежне виконання зобовязань встановлена пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.6.3 та 2.1.1.12.7.4 (з посиланням на Довідку про умови кредитування). В Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% в місяць визначений розмір пені (пеня (1) та пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором/30 нараховуються за кожен день прострочення; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. за місяць), а також - штрафу за порушення термінів по будь-якому грошовому зобовязанню - 500 грн. + 5% від суми позову (п. 1.1.5.32 [PERSON] та Правил). Оскільки базові відсоткова ставка за кредитом складає 2,5 % у місяць , річна ставка складає 2,5% * на 12 місяців = 30 % (як і було зазначено позивачем у позові). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1054 ЦК України. Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] Так, в анкеті-заяві про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22.07.2011 року відповідач [PERSON] своїм підписом погодилась з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6). Згідно розділу 2.1.1 «Кредитні карти» [PERSON] та правил надання банківських послуг, які затверджені наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (далі [PERSON]), для надання послуг [PERSON] видає [PERSON], вид якої визначений в Памятці клієнта (Довідка про умови кредитування) та Заяві, підписанням якої [PERSON] та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання [PERSON] зазначена в Заяві (п. 2.1.1.2.1) (а.с. 8-31). Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 22.07.2011 року відповідачу 22.07.2011 року була видана картка № 5457082307459946 з терміном дії - серпень 2015 року та 04.12.2012 року карта № 5211537333274293 термін дії - серпень 2016 року. 22.07.2011 року відповідач особисто підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, згідно якої були передбачені наступні умови кредитування: тип кредитної лінії поновлювана, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості), валюта картрахунку UAH, базова процентна ставка на місяць (нараховується на залишок не простроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 2,5%, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним (а.с. 7). Згідно п. 2.1.1.2.3 [PERSON] після отримання Банком від [PERSON] необхідних документів та Заяви, [PERSON] проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. [PERSON] дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банка, і [PERSON] дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно п. 2.1.1.2.4 [PERSON] підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою [PERSON] стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с. 8 31). Згідно виписки по картрахунку 5457082307459946 відповідачу 22.07.2011 року було встановлено кредитний ліміт 1000 грн., 24.08.2011 року ліміт збільшено до 1200грн., 06.06.2012 року ліміт знижено до 1120грн., 21.08.2012 ліміт знижено до 980 грн., 17.12.2012 року ліміт знижено до 840 грн., 16.08.2013 року знижено до 710 грн., 20.11.2013 року ліміт збільшено до 2000 грн., 28.11.2013 року ліміт збільшено до 3000 грн. та 24.12.2013 року ліміт збільшено до 4000 грн. З виписки по картрахунку 5457082307459946 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами з 23.07.2011 року по 01.06.2014 року (знімала гроші в банкоматі, розраховувалася кредитною картою за комунальні послуги через термінали, поповнювала карту готівкою) . Згідно п. 2.1.1.5.5 [PERSON] [PERSON] зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.12.4 [PERSON] строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафта, який виник за такими картами, наведений в Памятці клієнта (Довідці про умови кредитування), яка є невідємною частиною Договору та встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частку заборгованості за кредитом (а.с. 8-31). Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» від 27.09.2011 року відповідач мав щомісяця до 25 числа місяця наступного за звітним сплачувати 7,0% від заборгованості, включаючи плату за використання кредитними коштами у звітному періоді, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно виписки трат по картрахунку 5457082307459946 за період з 01.01.1999 року по 09.09.2017 року відповідач останній раз поповнювала карту 17.02.2014 року , з цього часу свої зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує (а.с.142-147). Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання. Згідно п. 2.1.1.5.6 [PERSON] в разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку [PERSON] зобовязаний виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплаті винагороди Банку (а.с. 8 31). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 22.07.2011 р. станом на 31.07.2016 року складає: заборгованість за кредитом 5107,47 грн., заборгованість за процентами 25 599,53 грн., пеня та комісія 2256,61 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON]: 500 грн. фіксована частина, 1 648,18 грн. процентна складова (а.с. 4-5). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 [PERSON] карта діє до останнього дня місяця зазначеного на лицевій стороні [PERSON], включно (а.с. 8 31). Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник [PERSON] мала здійснювати частинами (7% від заборгованості, включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) до 25 числа кожного місяця наступного за звітним, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, яким є 31.08.2016 року. Відповідно до п. 1.1.7.31 [PERSON] строк позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років (а.с. 8 31). Відповідно до частини 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Проте згідно правової позиції, яка висловлена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі № 6-240цс14, від 10.06.2015 року у справі № 6-698цс15, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли [PERSON] надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці [PERSON] не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідач їх не підписував. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 щодо застосування у подібних правовідносинах норм статті 207, частини першої статті 628, частини першої статті 638, частини першої статті 1055 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі [PERSON] не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці [PERSON] розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що [PERSON] містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі [PERSON], зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Враховуючи, що в анкеті - заяві [PERSON] (а.с. 6) та довідці про умови кредитування від 22.07.2011 року (а.с. 7) домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, [PERSON] та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, не можна вважати, що між сторонами в передбаченій законом письмовій формі досягнута домовленість про збільшення позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки ¬ пені, штрафів, витрат Банку до 50 років. Отже, по цій справі застосуванню підлягає загальний строк позовної давності три роки. Оскільки строк дії карти , яку отримала відповідач - серпень 2016 року ,що означає, що вона діє до останнього дня місяця, позивач звернувся до суду з позовом 29.09.2016 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності, а тому сума заборгованості за кредитним договором б/н від 22.07.2011 року у розмірі 5107,47 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Що стосується вимог Банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період 22.07.2011 року по 31.07.2016 року, то , перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи, що відповідач мала сплачувати обовязкові щомісячні платежі в строк до 25 числа місяця наступного за звітним, то відсотки за липень 2011 року, відповідач зобовязана була сплатити в строк до 25 серпня 2011 року. Тому і перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо цього щомісячного платежу (за липень 2011 року) почався з 26 серпня 2011 року, так само і по наступним щомісячним платежам. Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про застосування строку позовної давності [PERSON], відповідно до вимог закону подана не була, а тому вимоги Банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають стягненню за весь період користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року. Перевіряючи розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів за період з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року, апеляційним судом встановлено, що за цей період відповідачу проценти за користування кредитом нараховувалися наступним чином: в період з серпня 2011 року по серпень 2014 року включно, виходячи з процентної ставки 30,00% річних (щомісячна 2,5%), з вересня 2014 року по березень 2015 року 34,80% річних, з квітня 2015 року 43,20% річних (а.с. 4-5). Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п. 1.1.3.2.3 [PERSON] має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати [PERSON], зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів [PERSON] не отримав повідомлення від [PERSON] про незгоду із змінами, вважається, що [PERSON] прийняв нові умови (а.с. 8 31). Згідно виписки по картрахунку 5457082307459946 за період з 01.01.1999 року по 09.09.2017 року проценти за користування кредитом складають 2,5 % в місяць за кредитними операціями до 31.08.2014 року, 2,9% - за операціями з 01.09.2014 року, 3,6% - за операціями з 01.04.2015 року . Відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року з 01.09.2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті Універсальна: трати клієнтів з 01.09.2014 року 2,9%; трати клієнтів до 01.09.2014 року 2,5%; по всім тратам, які здійснені до 01.09.2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам . Згідно виписки трат по картрахунку 5457082307459946 за період з 01.01.1999 року по 09.09.2017 року відповідач кредитною карткою, починаючи з 02.06.2014 року не користується, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснювала, а тому підстави для нарахування їй з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 року 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 2,5% щомісяця, що складає 30,00% річних. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 [PERSON] строки та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами з встановленим Мінімальним обовязковим платежем, а також [PERSON], який виник по таким Картам, наведений в Памятці [PERSON]/Довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом,передбачену Тарифами, та частку заборгованості за Кредитом (а.с. 8 31). Відповідно до п. 2.1.1.12.6 [PERSON] за користування Кредитом та [PERSON] нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 8 31). Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3 [PERSON] проценти за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або [PERSON] нараховуються на дату їх сплати, передбачену п.2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або [PERSON] кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або [PERSON] стають Простроченим кредитом (а.с. 8-31). Згідно п.1.1.1 [PERSON] Кредит це розмір грошових коштів, наданих Банком [PERSON] на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та повернення (а.с. 8 31). Тобто, відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.7.3 [PERSON] проценти за користування Кредитом нараховуються за фактично витрачені в рахунок Кредиту кошти, що відповідає нормі частини 1 ст. 1048 ЦК України щодо одержання від позичальника процентів саме від суми позики. Розрахунок відсотків проведених Банком з квітня 2014 року з урахуванням внесених змін до [PERSON] та Тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно якого у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості, зокрема: на поточну заборгованість (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції попереднього місяця); на прострочену заборгованість (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), апеляційним судом не враховуються з наступних причин: По-перше, Банком не надано суду доказів виконання ним вимог п. 1.1.3.2.3 [PERSON] щодо виконання ним свого обовязку не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати [PERSON], зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. [PERSON]. В виписці по картрахунку 5457082307459946 за період з 01.01.1999 року по 09.09.2017 року такі умови нарахування процентів не зазначені. Будь-яких інших доказів щодо інформування позичальника про таку зміну до [PERSON] та Тарифів в частині розрахунку процентів позивачем суду не надано. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до частини 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Тобто, нарахування процентів, в тому числі на вже нараховані проценти та нараховані санкції, суперечить нормам ст. 536, ст. 1048 та ст. 550 ЦК України. Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30,00 % річних та кількості днів за період з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року, яка складає 1 834 днів, заборгованості за кредитом 5107,47 грн. та п. 2.1.1.12.6 [PERSON] про нарахування процентів з розрахунку 360 календарних днів на рік, проценти за користування кредитом за період з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року складають 7805,91 грн. ( 5107,47 х 30,00% : 360 днів х 1 834 дня). На пропозицію апеляційного суду надати арифметичний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року з зазначенням суми, на яку нараховані проценти, процентної ставки, кількості днів, за які нараховуються проценти, та арифметичних дій, за допомогою яких в розрахунку заборгованості визначена сума нарахованих по кожній строчці процентів , [PERSON] такий розрахунок не надав. Апеляційний суд вважає, що розрахунок заборгованості за процентами, який доданий позивачем до позовної заяви, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а саме, Довідці про умови кредитування та пунктам 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4, 2.1.1.12.7.3 [PERSON], у звязку з чим апеляційним судом здійснено власний розрахунок, виходячи з [PERSON], які додані позивачем до позовної заяви. Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає доведеним, що заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 22.07.2011 року складає 12913,38 грн., з яких: 5107,47 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7805,91 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON] у разі порушення [PERSON] строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш, ніж на 30 днів [PERSON] зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 8 31). Такі ж умови нарахування штрафу передбачені і довідкою про умови кредитування від 22.07.2011 року (а.с. 7). Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 [PERSON] у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 [PERSON], [PERSON] сплачує Банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 8 31). Відповідно до п. 2.1.1.12.7.2 [PERSON] у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25¬го числа поточного місяця (в разі непогашення заборгованості в 30¬денний строк з моменту її виникнення для елітних карт) [PERSON] сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період яка дорівнює діючій Базовій щомісячній процентній ставці від заборгованості на час списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період утримується на час переходу в звичайний період кредитування. З 26¬го числа поточного місяця за Кредитним лімітом (з 31¬го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по елітним картам) нарахування процентів за користування Кредитним лімітом здійснюється виходячи з Базової процентної ставки (а.с. 8 31). Довідкою про умови кредитування від 27.09.2011 року передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня 1 + пеня 2; де пеня 1 = базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня 2 = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць - нараховується один раз на місяць при наявності прострочення кредиту або процентів на 5 та більше днів на суму від 50 грн. та більше (а.с. 7) Згідно розрахунку позивача заборгованість за пенею та комісія за кредитним договором за період з 22.07.2011 року по 31.07.2016 року складає 2256,91 грн. (а.с. 4-5). З виписки по картрахунку 5457082307459946 вбачається, що комісія відповідачу не нараховувалася ,отже заборгованість в сумі 2256,91 грн. є пенею. Відповідно до п. 2.1.1.12.8 [PERSON] стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Памятки [PERSON]/Довідки про умови кредитування, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 8 31). З розрахунку заборгованості встановлено, що фактично зазначена заборгованість по пені виникла за період з 01.11.2011 року по 31.07.2016 року. Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно паспорту громадянина України відповідач [PERSON] є громадянкою України та з 20.06.1994 року зареєстрована та постійно проживає у [INFO] (а.с. 32). Місто Новогродівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Тобто, нарахування відповідачці [PERSON], яка є громадянином України та з 20.06.1994 року постійно проживає у м. Новогродівка комісії, пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 14.04.2014 року по 31.07.2016 року та штрафу у сумі 2148,18 грн. не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 22.07.2011 року по 14.04.2014 року [PERSON] нараховано пеня, відповідно до умов договору у сумі 260 грн., яка підлігає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. При зверненні до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовних вимог в розмірі 35111,79 грн. був сплачений судовий збір в розмірі 1 378 грн. (а.с. 1) та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн., всього 2893,80 грн. (а.с. 67). Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено у розмірі 13173,38 грн., що складає 37,5% від суми заявлених позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню судові витрати Банку пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1085,17 грн. (2893,80х 37,5%/100).

Outcome: partial