Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

ПАТ ВТБ Банк звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та вказує, що 27.05.2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № R53700425716В, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 100000 грн. з строком користування до 27.05.2017 року та сплатою відсотків за користування ними у розмірі 24 % річних. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та надав відповідачу грошові кошти. Однак, відповідач, користуючись грошовими коштами, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 25.11.2014 року заборгованість за кредитом становить 166332,60 грн., яку просить стягнути із відповідача разом із судовими витратами по справі в розмірі 1663,32 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав на адресу суд клопотання яким просив, провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, пояснень по суті заявлених вимог не подав, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.05.2013 року між ПАТ ВТБ Банк та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700425716В (далі кредитний договір), відповідно до п.п. 1. якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі,а також Правилах споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ ВТБ Банк у сумі 100000 грн. на строк по 27.06.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % відсотків річних або в іншому розмірі передбаченому цим договором (а.с.24-29). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктами 4.1.,4.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, № 26250001176858 у відділенні Лучеськ ПАТ ВТБ Банк, а днем видачі кредиту вважається дань безготівкового перерахування коштів (а.с.24). Позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. В той же час, сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 22 числа кожного місяця (дата списання банком платежів) у відповідності до графіка, який є невідємною частиною цього договору (додаток) та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Із п. 4.7. кредитного договору вбачається, що за наявності прострочення виконання позичальником зобовязань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов договору (а.с.24). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушуючи умови договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 25.11.2014 року становить 166332,60 грн., з них: 89798,42 грн. сума основного боргу, 18170,85 грн. заборгованість за відсотками, 16900 грн. заборгованість по комісійній винагороді, 25976,54 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту, 12531,35 грн. - пеня за несплату комісійної винагороди, 208,81 грн. - три проценти річних нараховані за порушення строку повернення кредиту, 217,04 грн. три проценти річних нараховані за прострочену заборгованість по відсотках, 1254,08 грн. інфляційні втрати, нараховані за порушення строку повернення кредиту, 1275,51 грн. інфляційні втрати, нараховані за прострочену заборгованість по відсотках (а.с.11-15). Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 166332,60 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved