Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

ОП «Кримтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Свої вимоги мотивує наступним. [PERSON] проживає в житловому приміщенні в будинку, обладнаному системою центрального теплопостачання та є споживачем послуг теплової енергії. Відповідно до п. 18 Правил про надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим і здійснюється на підставі особового рахунку. Відповідачем порушуються строки оплати, у зв'язку з чим за період з 01.01.1998 року по 01.06.2012 року утворилася заборгованість в сумі 7951 грн. 44 коп. Посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, ч. 1 ст. 530, 599 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплову енергію у розмірі 7951 грн. 44 коп. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, в разі неявки відповідача просить справу розглянути в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву в якої просить слухати справу за його відсутності та застосувати ст. 257 ЦПК України, тобто визнає позов частково. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідач є фактичним споживачем теплової енергії, у зв'язку з чим, на неї відкритий особовий рахунок № 152673. Відповідачем порушуються строки виплати, що привело до утворення заборгованості за комунальними послугами. За період з 01.01.1998 року по 01.06.2012 року утворилася заборгованість в сумі 7951 грн. 44 коп. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Цивільним Кодексом України. Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року N 2633-IV у ст. 1 вказує, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-1У відносить послуги з централізованого опалення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобовязані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що договір між сторонами не укладався, враховуючи, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач, у свою чергу їх приймав та претензій щодо їхньої якості не заявляв, суд вважає, навіть у разі відсутності договору до даних правовідносин повинні застосовуватися норми статей 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобовязання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобовязання. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 599 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і припиняється зобов'язання шляхом його виконання, проведеного належним чином. Відповідач, [PERSON], просить застосувати строки позовної давності й стягнути з нього заборгованість за останні три роки. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку . Матеріали справи не містять обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, клопотань щодо поновлення строку звернення до суду позивач також суду не заявляв. Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості, відповідачем останній платіж здійснено у квітні 2010 року. Позивач звернувся до суду 02.01.2014 року, про що свідчить відмітка суду про одержання та реєстрацію матеріалів позовної давності. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за послугами теплопостачання за останні три року, а саме за період з 02.01.2011 року по 01.06.2012 рік. Відповідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 257, 265, 267, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial