Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором \~ \~ \~ \~У своєму позові позивач вказав, що 02.03. 2010 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву,згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те. що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і своїх зобовязань не виконав. Станом на 13.11.2018 року відповідач має заборгованість у сумі 30\~374.. 33 грн., з яких: 17\~629,77 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 10821,97грн. нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1422,59 грн. штраф(процентна складова) У своєму позові позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість на їх користь у розмірі 30\~374,33 грн. за кредитним договором б/н від 02.03.2010 року. Відповідач у судове засіданні не зявилася, але від неї та її представника надійшли заяві, в яких вони просять відмовити у задоволенні позові,застосувати позовну давність і розглянути справу без їх участі, і крім цього, надали відзив на позов. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 02 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] укладено кредитний договір, у звязку з чим підписала заяву,згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк у своєму позові зазначив, що [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ст..1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми,є нікчемним. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один із оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Будь-яка частина договору має бути підписана сторонами. Без підпису сторін такий текст не може вважатися частиною кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, а тому не можуть вважатися частинами укладеного договору. Крім цього, підписаний [PERSON] договір у формі анкети-заяви не містить жодної інформації про розмір пені, про можливість одностороннього збільшення процентної ставки або кредитного ліміту. Але, із розрахунку заборгованості, наданому позивачем, встановлено, що тіло кредиту взагалі не вказано, а тому нарахування процентів за користування кредитом. пені та штрафів неможливе. Відповідач та її представник просять застосувати строк позовної давності. Так, згідно ст..256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Оскільки, відповідач мала погашати кредит шляхом внесення щомісячних періодичних платежів, то в даному випадку позовна давність мала розраховуватися окремо щодо кожного періодичного платежу. Кредитний договір між банком та [PERSON] було укладено 02.03.2010 року. а до суду банк звернувся 23.11.2018 року, тобто поза межами строків позовної давності. Відповідно до ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, а саме, про стягнення неустойки. Суд звернув увагу на той факт, що банку своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача і пеню і штраф. Згідно ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойкою, атому неможливо одночасно стягувати і штраф і пеню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» є не обґрунтованим і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed