Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітньої: [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у [ADDRESS], проживала сім'я [PERSON] та [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. 03 жовтня 2016 року службою у справах дітей разом представниками міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та інспектором Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було здійснено вихід в сім'ю [PERSON] та [PERSON] за вказаною вище адресою, під час обстеження було встановлено наступне. Малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Дошкільний навчальний заклад не відвідує, має неохайний вигляд, брудний одяг. Батьки дитини - [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] не працюють, вживають алкогольні напої, залишають дитину без нагляду, вихованням дитини не займаються, не приділяють належної уваги дитині, не виконують щодо неї батьківських обов'язків, не піклуються та не дбають про її здоров'я, належний фізичний, духовний та моральний розвиток. Окрім того, у квартирі [ADDRESS], де проживала малолітня [PERSON] порушено санітарно-гігієнічний стан, брудно, безлад, всі речі розкидані. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] знаходилися в нетверезому стані та нецензурно лаялися. У батька було розбите обличчя. В квартирі стояв неприємний запах, було дуже накурено. Власник квартири повідомив, що він проти проживання цієї сім'ї в його квартирі. Не створено належних умов для проживання, виховання та повноцінного розвитку дитини. У зв'язку з цим виконавчим комітетом Першотравенської міської ради було прийняте рішення «Про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON]. [INFO], та [PERSON] [INFO], і тимчасове влаштування». Того ж дня малолітню [PERSON] було влаштовано в КЗ «Першотавенська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради». [PERSON] та [PERSON] зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] неналежно виконують свої обов'язки щодо виховання своєї доньки. Подальше проживання дитини з батьками є небезпечним для її життя та здоров'я. Зазначені обставини є підставою для відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], без позбавлення їх батьківських прав з утриманням аліментів на користь малолітньої.дитини. Просить суд відібрати малолітню [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], без позбавлення їх батьківських прав з утриманням аліментів на користь дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно до віку. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти залишення доньки у її матері [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 16 квітня 2011 року виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області підтверджується факт того, що між [PERSON], [INFO], уродженцем м.Комсомольськ - на - Амурі, Хабаровського краю, Російської Федерації, та [PERSON] [INFO], уродженкою м.Першотравенська, Дніпропетровської області, був укладений шлюб. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 серпня 2012 року, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №172 від 03 жовтня 2016 року було вирішено відібрати малолітню [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Згідно актів обстеження умов проживання від 26 вересня 2016 року та 03 жовтня 2016 року встановлено, що під час перевірки умов проживання [PERSON] було встановлено, що умови проживання незадовільні, брудно, сморід, розкидані речі, їдкий тютюновий дим, на кухні брудно, продукти харчування в мінімальній кількості, окремого ліжка не має, одяг брудний, іграшки та книжки відсутні, [PERSON] та [PERSON] знаходились в стані алкогольного сп'яніння, лаялись, дитина брудна, голодна, в занедбаному стані. Заявами [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що вони є особами з числа переміщених осіб із зони АТО, постійного місця проживання не мають, на даний час займаються пошуками роботи та квартири, у зв'язку з чим не заперечують проти того, щоб донька проживала у матері [PERSON] - [PERSON]. Поясненнями [PERSON] та [PERSON] встановлено, що 03 жовтня 2016 року вони знаходились у нетверезому стані, оскільки відзначали день народження знайомого, з квартири [ADDRESS] їх вигнав господар, і в зв'язку з чим [PERSON] зачепився з останнім і отримав по обличчю. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дітей від відповідачів, оскільки обстановка в сім'ї неблагонадійна для дитини, для її розвитку, загрозлива для її здоров'я і навіть життя, враховуючи вік дитини і конкретно встановлені обставини поведінки відповідачів. Суд вважає, що доведено наявність підстав для відібрання дітей від відповідача (матері) без позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Оскільки відповідачі є батьками неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, їх матеріальне становище, матеріальне становище відповідачів та стан їх здоров'я. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з кожного, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил встановлених ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved