Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 884 гривні 08 копійок боргу за кредитною лінією у рамках зарплатного договору № 8162516432БД/2014-05 від 13 травня 2014 року та 1378 гривень понесених судових витрат. Представником позивача [PERSON] подано письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримано у повному обсязі, представник позивача просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не зявилась, повідомлялась про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8162516432БД/2014-05 від 13 травня 2014 року, встановлено, що позивачем відкрито відповідачу, на підставі письмової заяви останньої від 13 травня 2014 року, поточний рахунок із відкриттям кредитної лінії з встановленням на ньому кредитного ліміту у сумі 3 000 грн. строком на 37 місяців із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 40% річних (п.п.2.1, 2.4, 2.6, 2.7). Порядок сплати відсотків встановлено п.4.2.14 даного Договору. Вказані умови передбачені, крім цього, Правилами користування платіжною карткою та Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка, відкритого в межах зарплатного проекту, які є додатками до Договору, укладеного сторонами по справі. Заперечень щодо цих обставин та доказів на доведення таких заперечень відповідачем, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України суду надано не було. Укладеним між сторонами договором передбачено, що відповідач у разі прострочення повернення кредитних коштів зобовязовується сплатити пеню, виходячи із розміру прострочених платежів, за кожен день прострочення (п.п.8.1.1 Договору). Кредитний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленності з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови. Розрахунок заборгованості по кредиту [PERSON] доводить, що станом на 30 листопада 2016 року загальна сума заборгованості за залишком кредиту за договором від 13 травня 2014 року, за відсотками за користування кредитними коштами, з урахуванням, в тому числі, нарахованої пені, складає 3 884 гривні 08 копійок. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу, вказаної у позові, є підставною і підлягає до задоволення у розмірі, вказаному позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Платіжне доручення від 8 грудня 2016 року, наявне в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 1378 гривень судового збору, а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані докази, суд вважає, що позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст.11, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: approved