Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] з позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач ухиляється від вихованням дитини, вживає алкогольні напої, не цікавиться успіхами доньки у навчанні, не приділяє належної уваги вихованню дитини, на профілактичні бесіди до класного керівника не з`являється, дитина систематично пропускає заняття в школі без поважних причин, стосунки в родині напружені, оселя в якій мешкає дитина перебуває в незадовільному стані. Позивач вважає, що [PERSON] не справляється з вихованням дитини, маючи низький рівень виховного потенціалу. Враховуючи відсутність позитивних змін у ставленні матері до виконання батьківських обов`язків та її злісне небажання співпрацювати з відділом служби у справах дітей, з метою подолання складних життєвих обставин, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку на дитиною у розмірі 1/4 всіх видів сукупних доходів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 18.01.2019 року відкрито провадження по справі, встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 12.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, просив позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що піклується про дитину, однак виховує доньку сама, побутові негаразди дуже вплинули на життя родини, а тому на важливому етапі формування світогляду дитини, вона частково знизила контроль за поведінкою доньки та її навчанням в школі. Наразі стосунки матері та доньки стали кращими, змінилась поведінка дитини по відношенню до відповідача, відновлюються дружні стосунки в родині. Суд, розглянувши надані документи, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що згідно із Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2008 року, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до характеристик учениці Запорізької навчально-виховного комплексу №41 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] систематично пропускає навчання, під час спілкування з вчителями та однолітками виявляє невихованість, грубіянить, до порад не дослухається, має неохайний вигляд та інше. Згідно з Висновком відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради №01/01-33/0835 від 26.12.2018 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач, свій позов про позбавлення батьківських прав, обґрунтував тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та з метою подолання складних життєвих обставин, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Разом з цим, відповідно норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дитину, в чому воно б не виражалося, однак те, що відповідач не справляється з вихованням дитини, маючи низький рівень виховного потенціалу, не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Аналізуючи особу відповідача, суд звертає увагу на наступне. Відповідач має постійне місце роботи, а саме протягом тривалого часу з 2002 року працює в медичною сестрою. Наразі займає посаду медичної сестри у відділенні №5 (кишкове для дорослих) КУ «Обласна клінічна інфекційна лікарня» ЗОР. Згідно характеристики з місця роботи [PERSON] постійно підвищує свій рівень знань, сумлінно виконує свої обов`язки, не конфліктна, доброзичлива, користується повагою в колективі та серед пацієнтів, порушень трудової дисципліни не має, стягнень не має. Крім того в 2014 році була нагороджена Почесною грамотою департаменту охорони здоров`я ЗОДА. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові обставин щодо зловживання відповідачем алкогольними напоями, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження цього, дана обставина заперечується відповідачем та не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Більш того, в судовому засіданні 30.07.2019 року малолітня [PERSON] висловила бажання проживати з матір`ю, пояснила, що на даний час її поведінка змінилася. За ініціативою матері вона припинила спілкування з компанією, яка мала негативний вплив на неї, та відносини з матір`ю покращилися. Вдома розпочався ремонт. Вона має намір перевезтися на навчання до іншої школи, оскільки вважає, що в школі, де вона навчається, до неї погане ставлення. Просила не позбавляти маму батьківських прав відносно неї. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати меті такого заходу, а саме захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, а також про належне матеріальне забезпечення. Беручи до уваги всі наведені міркування, суд доходить висновку, що, незважаючи на доводи позивача, якими він обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Також, в даних правовідносинах, важливим буде те, що відповідачу надається можливість виправити ситуацію щодо участі у вихованні дитини, яка буде знаходитись під постійним контролем органів опіки та піклування і у випадку, якщо відповідач цього не зробить, буде ухилятись від виховання дитини, позивач в подальшому, з врахуванням обставин даної справи, може порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати неможна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed