Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 12.12.2008 року між сторонами було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідачу було надано кредит в розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року становить 23324,44 грн., яка складається з наступного: - 11600,07 грн. - заборгованість за кредитом; - 9675,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1098,78 грн. - штраф (процентна складова). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялвся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в пресі. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами 12.12.2008 року було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 12000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13). На підставі Закону України Про акціонерні товариства найменування юридичної особи закрите акціонерне товариство ПриватБанк змінено на публічне акціонерне товариство ПриватБанк. Відповідно до п. 1.1. Статуту публічного акціонерного товариства ПриватБанк, банк є правонаступником усіх прав та обовязків закритого акціонерного товариства ПриватБанк (а.с. 18). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, у звязку з чим у [PERSON] утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року становить 23324,44 грн., яка складається з наступного: - 11600,07 грн. - заборгованість за кредитом; - 9675,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1098,78 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Таким чином, [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 23324,44 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., а також здійснено витрати за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 300 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сувдових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved