Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19.04.2016 р. звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 90 119,00 грн. та судовий збір в сумі 1 378 грн. Позивні вимоги мотивовано тим, що 20 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 16.02.2016 року становить 90 119,00 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 36 752,50 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 53 366,50 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 30). 02 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення яким у задоволенні позову відмовлено (а.с. 41-43). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016 року апеляційну скаргу на рішення суду відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року залишено без змін (а.с. 94-95 зв.). 21 червня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу якою касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 124-126). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2017 року справу передано на розгляд головуючому судді Виниченко Л.М. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2017 року за клопотанням відповідача у справі призначено проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 162-164). 18.07.2018 р. справа була повернута суду з повідомленням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.07.2018 р. про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням оригіналів досліджувальних документів та наданням в обмеженій кількості вільних зразків підпису [PERSON] (а.с. 167-169). 23 липня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про поновлення провадження справі (а.с. 170). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2018 року витребувано від відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази (а.с. 178-179). 05 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (а.с. 201-204). Після повернення справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз зі складеним висновком експертів від 18.04.2019 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 225). В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки представника АТ «ПриватБанк» суд повідомлено не було. Підстави для відкладення розгляду справи, визначені нормою ст. 223 ЦПК України відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести судове засідання без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснив, що жодного кредитного договору він не підписував, коштів від банку не отримував, а тому ніяких фінансових зобов`язань перед позивачем він не має. У 2012 році у нього викрали паспорт, про що він повідомляв правоохоронні органи. У 2014 р. його викликали в поліцію, де повідомили, що паспорт знайшли, тоді ж при ньому знищили його старий паспорт. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано кредитний договір від 20 грудня 2013 року, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладений шляхом підписання позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, додатками до якої є Витяг із тарифів по картам «Універсальна», «Універсальна Контракт» та «Універсальна Голд» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 7-20 зв.). За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За нормою ч. ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач заперечує факт укладення ним кредитного договору з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пояснюючи, що кредитний договір за яким позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості укладено іншою особою з використанням викраденого у нього паспорта, оскільки на час укладення такого договору він був документований вже іншим паспортним документом. Суд приймає до уваги вказані пояснення відповідача, оскільки вони підтверджуються письмовими доказами. Так, із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.09.2012 року, затвердженої начальником Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, убачається, що [PERSON] 06.09.2012 року звертався до Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про те, що 06 вересня 2012 року о 17 год. 30 хв. по вул. Борщагівській, 195 він виявив відсутність сумки з документами на його ім`я (а.с. 35). Листом Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 11.09.2012 р. [PERSON] було рекомендовано для відновлення документів звернутися за місцем їх попереднього отримання (а.с. 36). Після втрати новий паспорт відповідачу серії [NUMBER] був виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 17 жовтня 2012 року (а.с. 38). Кредитний договір був укладений 20.12.2013 р. з наданням позичальником паспорта [PERSON] серії [NUMBER] виданим Дарницьким РУ ГУМВС України в м. Києві 22 жовтня 1996 р. (а.с. 187). Зображення [PERSON] на фотокартці у паспорті наданому ПАТ «ПриватБанк» при підписанні кредитного договору відрізняється від дійсної особи [PERSON] . За клопотанням відповідача ухвалами суду від 13.12.2017 р. та від 05.12.2018 р. було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Згідно складного судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 18.04.2019 року № 1529-1531/19-32, підписи від імені [PERSON] які містяться в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2013 року та на технічному зображенні аркушів з паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і застосування технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] , які містяться в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2013 року у рядку «Клієнт» після рукописного запису « [PERSON] Подпись» та нижче рукописних записів « [PERSON] » у рядку «Подпись» виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] , які містяться після рукописних записів « [PERSON] . Копия верна» та після рукописного запису « [PERSON] » на технічному зображенні аркушів з паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 217-220 зв.). Суд приймає в якості належного та допустимого доказу висновок експертів № 1529-1531/19-32 від 18 квітня 2019 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, який, в свою чергу, підтверджує доводи відповідача щодо підписання кредитного договору не ним, а іншою особою, що узгоджується з іншими наявними у справі доказами. За нормою частини 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на спростування доводів відповідача позивачем суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не отримувався кредит в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підпис на кредитному договорі відповідачу не належить, а тому жодних кредитних правовідносин, як і зобов`язань між сторонами не виникало. Отже, у даному випадку позивачем не доведено факту укладення з відповідачем кредитного договору та убачаються порушення зокрема вимог ст. ст. 203, 207, 208, 638 ЦК України, що в сукупності свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 133, 139, 141 ч. 2 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати пов`язані із проведенням по справі судової почеркознавчої експертизи у розмірі 6 371 грн. 67 коп., що включають: суму 6292 грн. вартості проведеної судової експертизи та суму 62,92 грн. понесених витрат за перерахування коштів, згідно квитанцій № 49, № 49/КЗ ГУ Ощадбанку по м. Києву та області ТВБВ 10026/032 від 24.01.2018 р.

Outcome: approved