Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Одеське комерційне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Облагрообладнання» звернулось з позовом до суду, з вимогою стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти на відшкодування матеріальних збитків на відновлення автомобіля в розмірі 6259 гривень 98 копійок, грошові кошти за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 800 гривень, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок та суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень 00 копійок. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та зясувавши наявні обставини судом встановлено наступне. 20 липня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода між [PERSON], керуючою автомобілем марки «Мазда-3», д/н «ВН 4583 АІ» та автомобілем марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК», в результаті якого [PERSON] було визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2015 року по справі № 520/10248/15-п (а.с. 20). На підставі договору позички транспортного засобу від 12 січня 2015 року автомобіль марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК» передано у користування ТОВ «Облагрообладнання» строком до 31 грудня 2015 року (а.с. 7). Відповідно до умов Договору позички транспортного засобу від 04 січня 2016 року автомобіль марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК» передало у користування ТОВ «Облагрообладнання» строком до 31 грудня 2016 року (а.с. 57). Тобто, станом на день дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК» знаходився у користуванні ТОВ «Облагрообладнання». Звітом № 666-07-15 про визначення вартості матеріальної шкоди, вчиненої володільцю автомобіля марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК», станом на 28 липня 2015 року підтверджується, що матеріальна шкода, завдана автомобілю марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дорівнює 6259 гривень 98 копійок (а.с. 9-11). Згідно акту виконаних робіт від 28 липня 2015 року та платіжного доручення № 348 від 22 липня 2015 року ТОВ «Облагрообладнання» сплатило ФО-П [PERSON] вартість за проведення робіт з визначення розміру матеріальної шкоди в розмірі 800 гривень (а.с. 8). Згідно акту виконаних робіт з ремонту автомобілю від 15 лютого 2016 року ТОВ «Облагрообладнання» прийняло, а ФОП [PERSON] виконав в повному обємі роботи з ремонту автомобіля марки «ВАЗ», д/н «ВН 4864 АК». За вказаним актом вартість робіт склала 7633 гривень 50 копійок (а.с.58). Платіжним дорученням № 69 від 15 лютого 2016 року підтверджується факт сплати ТОВ «Облагрообладнання» на користь ФОП [PERSON] 7633 гривень 50 копійок за вартість робіт (а.с. 60). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Одночасно, судом не приймаються посилання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, відповідно до умов договору про надання № 2/54 від 10 вересня 2015 року (надалі Договір) Фізична особа-підприємець [PERSON] та Одеське комерційне підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Облагрообладнання» обумовили, що [PERSON] бере на себе зобовязання надавати ТОВ «Облагрообладнанню» правову допомогу (а.с. 36). Відповідно до п. 3.1 Договору, за правову допомогу Облагрообладнання сплачує [PERSON] винагороду, зокрема, за підготовку на написання позовної заяви в розмірі 2000 гривень 00 копійок, за прийняття участі у судовому засіданні будь-якої інстанції в розмірі 500 гривень 00 копійок. Актом приймання виконаних робіт від 21 вересня 2015 року підтверджується, що Облагрообладнання сплатило [PERSON] за підготовку та передачу Облагрообладнанню позовної заяви (а.с. 37). Обставини, щодо участі [PERSON] в судових засіданнях не приймаються, з тієї підстави, що судові засідання, в яких останній приймав участь не проводились (відкладались, оголошувались перерви), про що свідчать журнали судових засідань (а.с. 31-32, 40, 44, 49-50). Отже, вимоги позивача про стягнення суми витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень 00 копійок підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2000 гривень 00 копійок. Суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: partial