Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом, у якому просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 18 грудня 2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 18.12.2012р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги укладений Відповідачами із порушенням вимог ст. ст. 203, 215, 512-519 ЦК України. За умовами спірного договору його предметом є грошові вимоги до ПАТ «Промінвест» в розмірі 2 012 091,74 грн. за виконавчим провадженням №34161003, відкритим у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ за виконавчим листом №0818/6639/2012 виданим 05.09.2012р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. Тобто, [PERSON] набув права стягувача як сторона виконавчого провадження, після чого відступив право вимоги. Відступлення права грошової вимоги на етапі виконання судового рішення неможливе, оскільки такі дії не передбачені цивільним процесуальним законодавством. Посилаючись на ст. 519 Цивільного кодексу, Позивач зазначав, що на дату укладання договору відступлення права вимоги з Позивача на користь [PERSON] вже були стягнуті грошові кошти в розмірі 2 012 091,74 грн. Також Позивач вказував, що [PERSON] не передав [PERSON] документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, як то передбачено ст. 517 ЦК України. Позивач вважає, що стягнення грошових коштів в розмірі 2 012 091,74 грн. нерозривно пов'язане з [PERSON] і тому відступлення права вимоги [PERSON] не допускається. Враховуючи наведене Позивач просить визнати договір відступлення права вимоги від 18.12.2012р. укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Представник Відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у заперечення проти позову, які приєднані до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 18.12.2012р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] («Первісний стягувач») відступає у повному обсязі, а [PERSON] («Новий стягувач») приймає на себе в повному обсязі право вимоги від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за виконавчим провадженням №34161003 відкритим Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, а саме виконання ним своїх зобов'язань на загальну суму 2 012 091 (два мільйони дванадцять тисяч дев'яносто одна) гривня 74 коп. Відповідно до статті 378 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК). Така сама позиція викладена й в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа N 6-122цс13). Отже, доводи Позивача стосовно неможливості відступлення права грошової вимоги на етапі виконання судового рішення, оскільки такі дії не передбачені цивільним процесуальним законодавством, не знайшли свого нормативного підтвердження. 10.09.2012 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 0818/6639/2012, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 05.09.2012 року. 19.12.2012 року Окружним адміністративним судом м. Києва винесено ухвалу у справі № 2а-17351/12/2670 про забезпечення позову, якою Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ було заборонено перерахування [PERSON] грошових коштів в розмірі 2 012 091 (два мільйона дванадцять тисяч дев'яносто одна) гривня 74 копійок. На момент укладення договору відступлення права вимоги між Відповідачами грошові кошти стягнуті з Позивача на користь [PERSON] останньому не перераховувалися. Доказів, які б підтверджували, що грошові кошти були перераховані [PERSON], Позивачем до матеріалів справи не надано. Згідно наданої до матеріалів справи розписки, [PERSON] 18 грудня 2012 року передав, а [PERSON] прийняв документи, що підтверджують дійсність вимог до Позивача. Згідно статті 515 Цивільного кодексу України, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Статтею 1219 Цивільного кодексу України визначено більш розширений перелік прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою. Такими правами та обов'язками є: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Вбачається, що зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Відступлення права вимоги у виконавчому провадженні не підпадає під дію зазначеного вище переліку, а тому Відповідачі при укладенні договору відступлення права вимоги від 18.12.2012 року вимог ст. 515 цивільного кодексу України не порушили. Таким чином, з матеріалів справи не вбачається порушення Відповідачами вимог ст. ст. 203, 215, 512-519 Цивільного кодексу України при укладенні оскаржуваного договору. Доводи Позивача відносно недійсності договору відступлення права вимоги від 18.12.2012 року не підтверджені належними доказами, тому не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed