Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про збільшення відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та їх наслідками, у зв`язку із збільшенням розміру втрати працездатності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 01 липня 1991 року він почав працювати підземним горноробочим у вугільній промисловості СРСР з повним робочим днем під землею (в шахті) в, зокрема після проголошення незалежності України, він працював під землею тільки в шахтах об`єднання «Лисичанськвугілля», 29 січня 2017 року його було звільнено у на підставі наказу № 67 К від 29.01.2017 року. Шкідливі та небезпечні умови праці призвели до виникнення у нього професійних захворювань, хронічний бронхіт в стадії затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, хронічна попередкова крижова радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико динамічним порушенням та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. А також, в наслідок професійного захворювання йому встановлена ІІІ група інвалідності. Згідно з висновком МСЕК № 781094 від 04.04.2018 йому встановлено третю групу інвалідності в наслідок професійного захворювання. Згідно з висновком МСЕК № 024048 від 04.04.2018 йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45 % , у зв`язку з професійним захворюванням. Оскільки втрата працездатності спричинила позивачу фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, а також він працював в тяжких умовах під дією пилу та інших шкідливих умов у шкідливому середовищі, тому йому заподіяна моральна шкода, та рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 лютого 2019 року на його користь стягнуто відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в сумі 45000 гривень. Але після встановлення судом йому розміру відшкодування значно, погіршився стан його здоров`я та перебіг хвороби в наслідок професійного захворювання, у зв`язку з цим, йому збільшено розмір втрати професійної працездатності порівняно з тією яка була у нього на момент відшкодування, так на даний час 65 % (була 45 відсотків), що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 АА № 033341 від 27.12.2019. Відповідно до ст. 1203 ЦК України, потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилася порівняно з тією, яка в нього була на момент вирішення питання про відшкодування шкоди. Виходячи з суми відшкодування первинного судового рішення та ступеня погіршення його здоров`я та ступеня збільшення розміру втрати працездатності, завдану йому шкоду професійним захворюванням він оцінює в 25000 гривень. Таку вартісну оцінку моральної шкоди, зазначає, виходячи з ступеня моральних страждань та негативних наслідків, що наступили в наслідок шкідливого впливу на його здоров`я, шкідливих технологічних умов роботи та ступеня втрати працездатності, а також збільшення розміру втрати працездатності порівняно з тим, який був у нього на момент первинного відшкодування судом. За період праці на ПАТ «Лисичанськвугілля» тобто більш 15 років, згідно з лабораторно- інструментальними дослідженнями, запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксину кремнію 6,0 % складала - 9,0 мг/мЗ протягом 94,3% часу робочої зміни при ГДК - 2 мг/мЗ, виробничий шум до 90 дБА при ГДК 10 д БА. Праця по гігієнічним умовам праці відносилася до 3 класу 2 та 3 ступеня шкідливих умов праці, а це згідно з Гігієнічною класифікацією праці Гігієнічних нормативів ГН 3.3.5-3.3.8; 6.6.1-083 2001 затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2001 року № 528 (№ 320), це, як правило, відноситься до легкого та середнього ступенів важкості (з втратою професійної працездатності в період трудової діяльності. Більшість свого трудового стажу він відпрацював на шахті « Мельнікова » (більш 15 років). В рахунок вказаних вище обставин, у абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за№ 4 передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди мас бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання № 230 від 01 лютого 2018 року, йому вперше встановлено професійні захворювання хронічний бронхіт в стадії затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, хронічна попередкова крижова радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико динамічним порушенням та стійким больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 лютого 2018 року, причиною виникнення у нього професійного захворювання став тривалий період роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактору пил переважно фіброгенної дії, виробничий шум. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідного і для працівника додаткових зусиль для організації свого життя: за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Як вбачається з матеріалів справи він хворіє на захворювання з вираженим больовим синдром. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнав і зазнає позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, витягами з історії хвороби та із медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про наявність професійного характеру захворювання, довідок МСЕК, які є належними та допустимими доказами згідно з положеннями статей 58, 59 ЦПК України. На підставі викладеного та після збільшення позовних вимог просив суд стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Лисичасньквугілля» на його користь збільшене відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками у зв`язку із збільшенням розміру втрати професійної працездатності в сумі 250000,00 грн. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що в результаті збільшення втрати працездатності позивачем з 45% до 65 %, тобто погіршення стану здоров`я через професійне захворювання, вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди завданої професійними захворюваннями та їх наслідками в сумі 25000.00 грн. Відзив на позовну заяву Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав того, що вважають, що моральна шкода - це одноразова виплата та не може стягуватися двічі. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 12.02.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/773/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.78). 12.03.2020 року відповідачем був наданий відзив на позовну заяву з додатками (а.с.83-86). 15.05.2020 року позивачем надана заява про збільшення позовних вимог (а.с.99-100). 09.11.2010 року представником відповідача надано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо зміни назви відповідача. 04.12.2020 року представником відповідача надано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факти, викладені в позовній заяві, підтримав збільшені позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити у сумі 250000 гривень. Представник відповідача Скакун Г.О. в судових засіданнях 20.10.2020 та 05.11.2020 заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, підтримала відзив на позовну заяву. 04.12.2020 року надано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 06.06.1984 на ім`я [PERSON] , [INFO] , запис від 01.07.1991 року прийнятий підземним учнем машиниста підземних установок 1 розряду на підставі наказу №82к від 05.07.1991 р. та згідно з записом від 18.07.1999 року звільнений. Згідно з Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 лютого 2019 року у цивільній справі № 415/1923/17, з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду, завдану здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками у розмірі 45000 гривень. Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №033341 від 27.12.2019 р., наданої [PERSON] , повторно, групу інвалідності встановлено ІІІ, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 65 % безстроково з 09.12.2019 р., в т.ч. 35% - хрон. Бронхіт, 30% хр. Попер-крижова радикулопатія. Дата перегляду не підлягає. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №142721 від 27.12.2019, наданою [PERSON] , повторно, група інвалідності ІІІ з 09.12.2019, причина інвалідності профзахворювання, інвалідність встановлена на строк - безстроково. Дата чергового переогляду - не підлягає. Висновок про умови та характер праці - протип. робота в умовах дії пилу, токсин. та подразн. речовин., фіз.. навантаження, неопр. мікроклімату. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №024048 від 01.04.2018, наданою [PERSON] , повторно, група інвалідності ІІІ, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно 45 % з 20.03.18 до 01.04.20р., в т.ч. 30% - хрон. Бронхіт, 15% хр. Попер-крижова радикулопатія. Дата перегляду 20.03.2020. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 лютого 2019 року у цивільній справі № 415/1923/17, з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду, завдану здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками у розмірі 45000 гривень. Учасниками у даній цивільній справі не оспорюється та не заперечується факт завдання позивачу - [PERSON] моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками. Окрім того, даний факт встановлений рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 лютого 2019 року у цивільній справі № 415/1923/17. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я і наявність у нього професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Втім, відповідач заперечує щодо повторної виплати моральної шкоди. Позивач [PERSON] хоча і звертався до суду з аналогічним позовом та отримав виплату моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, в розмірі 45000 гривень, знову звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, з підстав того, що з часу отримання виплати в розмірі 45000 гривень його стан значно погіршився, а отже, йому потрібні гроші на лікування та вважає, що в нього знов виникло право на відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками в розмірі 250000 гривень. Дійсно, згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №033341 від 27.12.2019, наданої [PERSON] , повторно, групу інвалідності встановлено ІІІ, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 65 % безстроково з 09.12.2019 р., а була 45%, в т.ч. 35% - хрон. Бронхіт, а була 30% 30% хр. Попер-крижова радикулопатія, а була 15%. Дата перегляду не підлягає. Втім, суд не погоджується з доводами позивача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Лисичанського міського суду з аналогічним позовом та отримав виплату моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, в розмірі 45000 гривень. Інших домовленостей щодо виплат моральної шкоди між сторонами досягнуто не було, договорів не укладалось. На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 392/584/16ц. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed