Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій зазначило, що відповідно до укладеного кредитного договору від 10.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником прав та обов'язків якого є позивач, та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит на загальну суму 25 000 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12,4 % річних. В забезпечення повернення [PERSON] кредитних коштів поручителем виступила [PERSON], яка уклала з ТОВ «Український промисловий банк» договір поруки від 10.09.2008 року. Далі позивач зазначає, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] умов вищезазначеного кредитного договору станом на 16.07.2014 року перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 356 730,58 гривень, яку ПАТ «Дельта Банк» і просить суд стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом у цій справі, за яким зазначила, що судовим рішенням від 17.01.2013 року вже було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні його відповідного позову через недоведеність останнього, а тому відносини між [PERSON] та банком припинилися ще 29.01.2013 року, тобто наступного дня після набрання вказаним рішенням суду законної сили, на підставі чого [PERSON] просить суд визнати припиненим договір поруки, укладений 10.09.2008 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк». В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не явився, просив справу розглядати без їх участі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи, свої заявлені позовні вимогами сторона ПАТ «Дельта Банк» підтримала, заперечуючи на зустрічні на тих підставах, що строк позовної давності за укладеним кредитним договором не сплив, а [PERSON] при цьому був обізнаний про заміну кредитора у його зобов'язанні на ПАТ «Дельта Банк». Представник [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] своєю заявою просив розглянути справу без їх участі. При цьому наданими письмовими запереченнями він на первісний позов заперечив, вказуючи на те, що судовим рішенням від 17.01.2013 року вже було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні його відповідного позову через недоведеність останнього. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що і заявлений первісно позов, і заявлений зустрічний позов задоволенню не підлягають на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10.09.2008 року між ТОВ «Ураїнський промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 70-0111002/ФКВ-08, за умовами якого названий банк зобов'язався надати позичальнику кредит - грошові кошти в сумі 25000 доларів США, строком до 09.09.2021 року. В свою чергу [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплачувати ТОВ «Ураїнський промисловий банк» платежі за укладеним договором у розмірі, порядку та строки, встановлені названим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку з укладеним договором, а також інших фінансових зобов'язань, які виникають з укладанням кредитного договору від 10.09.2008 року. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так, 10.09.2008 року між ТОВ «Ураїнський промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 70-0111002/Zфпор-08, за умовами якого [PERSON] виступила перед названим банком поручителем [PERSON] за виконання останнім зобов'язань за кредитним договором № 70-0111002/ФКВ-08 від 10.09.2008 року. У такий спосіб вона зобов'язалася нести солідарну відповідальність у повному обсязі за виконання названим позичальником своїх обов'язків за укладеним кредитним договором. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Зі спірного договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 9 вересня 2021 року (пункт 1.3). За таких обставин право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, може виникнути і з 9 вересня 2021 року та протягом наступних 6 місяців. А як вбачається, таку вимогу до поручителя вже пред'явлено, тобто до спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. У зв'язку із викладеним заявлені зустрічні позовні вимоги про визнання припиненим договору поруки від 10.09.2008 року задоволенню не підлягають. Вирішуючи заявлений первісний позов, суд виходить із наступного. Так, статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як зазначалося вище, в судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не явився, просив справу розглядати без їх участі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Підтримуючи заявлені позовні вимоги, сторона ПАТ «Дельта Банк» посилалася як на обставини видачі [PERSON] кредитних коштів, так і на перехід права вимоги за вище укладеним кредитним договором від ТОВ «Укрпромбанк» до АТ «Дельта Банк». Натомість всупереч ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, сторона позивача не надала належних, допустимих та переконливих доказів вказаних обставин, оскільки договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку» від 30.06.2010 року було надано суду без обов'язкового Додатку № 2 до нього, де і міститься певний перелік кредитних та забезпечувальних договорів, а на підтвердження видачі [PERSON] кредитних коштів сторона позивача взагалі не надала доказів, обмежившись лише поданням до суду розрахунку заборгованості. При цьому, від сторони позивача жодних клопотань про забезпечення доказів чи про надання суду додаткових доказів на підтвердження перелічених обставин заявлено не було, а такі обставини дослідженими судом доказами підтверджені не були, хоча за вимогами ч.3 ст. 60 ЦПК України вони підлягають доказуванню, як такі, що мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed