Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

ПАТ КБ «[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що з [PERSON] 29 жовтня 2011 року було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 1200 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~ Відповідно до умов \~договору відповідач зобовязалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом \~на умовах, визначених договором. Прийняті на себе зобовязання \~по поверненню кредиту в обумовлені кредитним договором строки відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість за зазначеним договором складає: заборгованість по кредиту 281 гривня 03 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 8816 гривень 89 копійок, заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень 00 копійок, а також заборгованість по штрафам, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 604 гривні 90 копійок штраф (процентна складова), а всього заборгованість складає 13202 гривні 82 копійки, в звязку з чим банк звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки, однак всупереч умовам кредитного договору [PERSON] тривалий час не здійснює погашення кредиту. В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.38) не з?явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явилася, однак надала на адресу суду в порядку ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнає, мотивуючи свою позицію тим, що позивачем в позовній заяві не зазначений кінцевий термін повернення кредиту, тобто строк дії картки, а розрахунок заборгованості наданий позивачем є незрозумілим. Зазначає, що заборгованість за кредитом складає 281 грн. 03 коп. та у разі своєчасного звернення позивача до неї або суду розмір боргу міг обмежитися зазначеною сумою. Також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, тому просить суд застосувати зазначений строк позовної давності. Крім того зазначає, що сама виховує трьох дітей, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити. Позивачем у встановлені строки в порядку ст.179 ЦПК України, подано відповідь на відзив, однак надано лише його копію та в порушення ч.3 стт.179 та п.2 ст.178 ЦПК України не надано відомостей, які підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, тому суд надану позивачем відповідь на відзив до уваги не бере. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженка с.Павлівка Фрунзівського району Одеської області та мешканка с.Гандрабури, пров.Степовий, 11, Ананьївського району Одеської області (а.с.6-7). Згідно Статуту ПАТ КБ «Приват Банк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», що існував у формі закритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до Загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2009 року було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Єдиним акціонером банку, якому належить 100% акцій банку, є держава в особі Міністерства фінансів України. (а.с.34-37). Встановлено\~ також,\~ що\~ згідно\~ анкети-заяви позичальника відповідач [PERSON] просить надати їй строковий кредит в сумі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому зі змістом даної заяви умовами та правилами надання кредиту та банківських послуг, затвердженими наказом від 06 березня 2010 року №СП2010-256, була ознайомлена, що підтверджує вказане своїм підписом (а.с.8-33). Згідно розрахунку суми заборгованості по кредитному договору від 29 жовтня 2011 року станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість по поверненню кредиту становить: заборгованість по кредиту 281 гривня 03 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 8816 гривень 89 копійок, заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень 00 копійок, а також заборгованість по штрафам, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 604 гривні 90 копійок штраф (процентна складова), а всього заборгованість складає 13202 гривні 82 копійки (а.с.4-5). Таким чином, відповідач порушила договірні зобовязання в частині щомісячної оплати відсотків за користування кредитом, а також повернення \~кредиту щомісячними платежами, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно довіреності ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Голови Правління, який діє на підставі Статуту, уповноважує [PERSON] представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади і управління, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованої особи, включаючи наступні права: подавати, підписувати, предявляти та підтримувати позови, у т.ч. цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, заяви та інші процесуальні документи, а також виконувати всі інші необхідні дії, повязані з цією довіреністю (а.с.38). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]\~ є зобов'язальними, і регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п.2.1.1.7.6 у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 604 гривні 90 копійок штраф (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь Банку штрафів, нарахованих у розмірі 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) та 604 гривні 90 копійок (процентна складова) слід відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідачка просить застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.ч.3-4\~ст.267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа. З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору про надання банківських послуг, відповідачка останній платіж на погашення в період трирічного строку кредиту внесла 15 січня 2015 року в розмірі 200 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком боргу. Наведене у свою чергу свідчить про те, що відповідачка вчинила дії, які свідчить про визнання нею свого боргу, що у свою чергу свідчить про переривання перебігу позовної давності та початок цього перебігу заново. При цьому суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності щодо боргу за тілом кредиту та процентами, поскільки сплата відповідачкою платежу за кредитом в розмірі 200 грн., які внесені на рахунок 15 січня 2015 року перервала перебіг позовної давності, його перебіг почався заново і банк звернувся до суду з позовом в межах трирічного строку. \~В той же час є підстави для застосування передбаченого\~ст.258 ЦК України річного строку позовної давності щодо стягнення пені та комісії в розмірі 3000 гривень 00 копійок, поскільки останній платіж відповідачка сплатила 15 січня 2015 року, а банк звернувся до суду 10 листопада 2017 року. Отже банк пропустив річний строк позовної давності. Поскільки відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 1200 грн. та не виконала обов'язків по їх поверненню, покладених на неї договором про надання банківських послуг від 29 жовтня 2011 року, має заборгованість, чим порушує права банку як кредитора, то суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору вважає за необхідне захистити права кредитора і стягнути з відповідачки на користь банку борг за кредитним договором в розмірі 9097 гривень 92 копійки., з яких тіло кредиту 281 гривня 03 копійки, заборгованість за відсотками 8816 гривень 89 копійок. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.141 ЦПК України, оскільки з її сторони не виконані умови договору.

Outcome: partial