Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

ПАТ АКБ «Львів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона 10.06.2008 року отримала кредит у розмірі 16000 євро відповідно до кредитного договору №2008/с/526 від 09.06.2008 року із сплатою 13% річних за користування кредитом із кінцевим термом погашення 01.06.2016 року. ПАТ АКБ «Львів» свої зобовязання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у вказаній в договорі сумі; [PERSON] не повернула повністю та своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 28.09.2018 року перед банківською установою [PERSON] має заборгованість 1184,43 євро. Під час розгляду справи у суді представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив у звязку із частковим погашенням відповідачем заборгованості під час судового провадження стягнути із [PERSON] суму заборгованості в розмірі 338,48євро, з яких: 0,49євро тіло кредиту, 273,71євро заборгованість по пені за період із 28.09.2017р. по 27.09.2018 року та 64,28євро - заборгованість по пені за період із 28.09.2018р. по 16.12.2018 року. Представник позивача у судовому засіданні 17.12.2018 року уточненні позовні вимоги підтримав повністю просив їх задовольнити разом із присудженням до стягнення понесеного судового збору в розмірі 1762грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 17.12.2018 року уточнений позов визнав частково, а саме 0,49євро тіло кредиту та 273,71 заборгованість по пені за період із 28.09.2017р. по 27.09.2018 року; 64,28 євро пені нарахованої за період із 28.09.2018р. по 16.12.2018 року не визнав, пояснивши, що така пеня не може бути нарахована оскільки вона не входить у річний термін позовної давності на час звернення до суду. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 09.06.2008 року між ПАТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/с/526, згідно з умовами якого ПАТ АКБ «Львів» надало 10.06.2008 року відповідачу кредит у розмірі 16000 євро із сплатою 13% річних за користування кредитом, із кінцевим термом погашення 01.06.2016 року. Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором №2008/с/526 від 09.06.2008 року вбачається, що [PERSON] у звязку із неналежним виконанням боргових зобовязань станом на 17.12.2018 року заборгувала позивачу 338,48, з яких: 0,49євро тіло кредиту; 273,71євро заборгованість по пені за період із 28.09.2017р. по 27.09.2018 року та 64,28євро - заборгованість по пені за період із 28.09.2018р. по 16.12.2018 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобовязання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Разом з тим відповідно до вимог ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Тому, стягненню з [PERSON] підлягає нарахована пеня за однин рік перед зверненням банківської установи до суду, - за період із 28.09.2017 року по 27.09.2018 року; у решті частини позову про стягнення пені у нарахованому розмірі 64,28євро суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача тіла кредиту, та пені у розмірі, який передбачений у поданому ним розрахунку виходячи із законодавчих норм; а у звязку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 1762грн.

Outcome: partial