Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Орган опіки та піклування при Подільській районній в місті Києві державній адміністрації (надалі за текстом - заявник) звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] , заінтересована особа: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. Заява мотивована тим, що внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу [PERSON] неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також самостійно захищати свої права та виконувати. Враховуючи викладене, заявник вважає, що [PERSON] може бути визнана недієздатною. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Гребенюку В.В. Ухвалою суду від 16.09.2020 року призначено по справі судово-психіатричну експертизу. 18.01.2021 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №628 від 19.11.2020 року та медична карта амбулаторного хворого [PERSON] . У судовому засіданні представники заявника підтримали заяву в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи проти заяви не заперечувала. Особа, стосовно якої вирішується питання не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] (а.с.6,10). Після пологів [PERSON] залишила дитину в пологовому будинку. За весь час перебування дитини у пологовому будинку та будинку дитини ніхто з батьків та родичів не цікавився дитиною та не порушували питання про повернення дитини їм на виховання. Відомості про батька до актового запису про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.9). Згідно з Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.06.2018 № 424 малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В даний час дитина перебуває у Київському міському будинку дитини імені М. М. Городецькото, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) У висновку лікарсько-консультативної комісії Київського міського психоневрологічного диспансеру № 309/3476 від 25.04.2018 року зазначено, що гр. [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Єдиною підставою для визнання фізичної особи недієздатною є наявність у неї хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Поняття психічного розладу згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби; інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. З висновку лікарсько-консультативної комісії Київського міського психоневрологічного диспансеру № 309/3476 від 25.04.2018 року вбачається, що гр. [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №628 від 19.11.2020 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - «Помірна розумова відсталість «(F 71 за МКХ-10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з ч.6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Києва, Україна, адреса реєстрації: [ADDRESS] ).

Outcome: approved