Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Орган опіки та піклування - Кілійська районна державна адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її дитини та стягнення аліментів на її утримання. В позовній заяві вказано, що [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька вказані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] з 2010 року перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Хлопчик навчається в КЗ «Кілійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» за заявою матері дитина на підставі витягів з проколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 30.08.2012 року № 640, від 20.06.2017 року № 490, де визначається висновок F 70.0 розумова відсталість легкого ступеня. Згідно доповідних записок заступника директору з виховної роботи, навчального закладу де навчається [PERSON], мати жодного разу не відвідувала сина, не дзвонила, не цікавилась його долею, здоров`ям ні в усній, ні в письмовій формі, не забирала [PERSON] додому н канікули. Відповідач не працює, веде бродяжий спосіб життя, вживає алкогольні напої. Згідно актів обстеження КЗ «Кілійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів», умови проживання дитини не задовільні, обмежений запас продуктів, в будинку брудно. Мати не створює належних умов для проживання сина, не дбає про його фізичний і духовний розвиток. [PERSON] неодноразово запрошували до служби у справах дітей райдержадміністрації для проведення профілактичної бесіди щодо необхідності належного виконання батьківських прав відносно сина. Мати з`явилась до ССД в стані алкогольного сп`яніння та повідомила, що на її думку вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки. В ході бесіди проведеної представником служби у справах дітей з [PERSON] з`ясовано, що мати не забирає його з навчального закладу на вихідні та канікули, будь який одяг та взуття не купує та те, що мати не приймає в його вихованні будь якої участі. [PERSON] також має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відносно якої рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.09.2010 року справа № 2-3889/10 була позбавлена батьківських прав. Представники позивача, Юрінова О.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання повторно не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності, суду не надала. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, відповідач по справі - [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформаційного листа Кілійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в актовому записі про народження № 03 від 10.01.2006 року, складеному Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області на [PERSON] , [INFO] , відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 01.09.2012 року [PERSON] написала на ім`я директора Кілійської школи-інтернат заяву про влаштування її сина [PERSON] до першого класу Кілійської школи-інтернат. З доповідних записок заступника директора з виховної роботи Солодовської Л.М. від 13.11.2015р., 21.09.2016 р., 18.10.2017 р., 19.09.2018 р., вбачається, що мати не відвідувала [PERSON] з моменту прибуття до школи (з 2002 р.). Дитиною не цікавилася, не приймала участь в навчанні і вихованні дитини, не телефонувала, не листувалася. З 01.06.по 16.07.2018 р. знаходився в пришкільному таборі, а з 17.07. виїхав зі школою на відпочинок до табору «Аист» в с.Приморське Кілійського району. За весь час канікул мати учня не цікавилася ним, не відвідувала, не приймала участі у вихованні, матеріальному забезпеченні сина. З актів обстеження умов проживання, складених соц.педагогом школи - інтернат та класним керівником від 06.11.2014 р., 22.09.2016р., 30.09.2017 р., 10.09.2018 р., вбачається, що сім`я мешкає в маленькому занедбаному будинку, який має одну кімнату та кухню. Дитина, мати та її співмешканець всі знаходяться разом в одній кімнаті. Для [PERSON] немає жодних умов для відпочинку та навчання, немає окремого ліжка. Повна антисанітарія, немає світла, запасів дров, вугілля, продуктів харчування. Огород не обробляється, все поросло бур`яном. На момент обстеження ( 10.09.2018 року) мати була відсутня, в нетверезому виді бродить по вулицям міста. Сім`я вкрай неблагополучна, виховуванням дитини мати не займається. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складених працівниками ССД РДА від 17.05.2010 р., 13.12.2012 р., 14.07.2015р. встановлено неналежне виконання батьківських обов`язків , не створені належні умови проживання для дитини, не опікується його життям, зловживає алкогольними напоями. 09.11.2018 р. Кілійською районною державною адміністрацією було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з листа директора школи - інтернату від 24.10.2019року №191, [PERSON] мати вихованця [PERSON] , [INFO] , не відвідує, не забирає дитину до дому, не надає ніякої допомоги й взагалі не цікавиться навчанням та здоров?ям своєї дитини. Стосовно вимог щодо стягнення аліментів відносно неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вважає, що присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, яка є матір`ю вищевказаної дитини, фактично самоусунулась від належного утримання та виховання сина і не бажає змінити своє ставлення до його виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні її неповнолітнього сина. Судові витрати по справі згідно ст. 144 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved