Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 14.07.2003 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 93/07-2003, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 5100 доларів США зі сплатою 15,5 % річних, строком до 11.07.2008 року. Однак відповідач умови договору не виконував, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість станом на 29.11.2003 року в розмірі 6998,99 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 55942,93 грн., з них по кредиту - 2998,25 доларів США, що еквівалентно 23965,01 грн., відсотках - 3150,77 доларів США, що еквівалентно 25184,12 грн., пеня за порушення строку сплати платежу - 849,97 доларів США, що еквівалентно 6793,80 грн. Позивач просив стягнути вказану суму боргу у перерахунку на національну валюту, а саме, 55942,93 грн., а також сплачений судовий збір. Представником позивача Клименком С. Г. подана заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подана заява про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити з підстав пропущення строку позовної давності. Окремо подана заява про застосування строків позовної давності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Умови Договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ «Надра». Наявність боргу визнав і сам відповідач. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 ст. 259 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строку позовної давності. Як убачається з матеріалів справи, сторонами було узгоджено графік погашення кредиту, а саме: з серпня 2003 року по 11 липня 2008 року (п. 3.12 кредитного договору). Інших графіків платежів позивачем не надано й сам кредитний договір не містить умов про продовження строку дії вказаного договору. Отже, строк пред'явлення вимог до відповідача для ПАТ КБ «Надра» розпочався 11 липня 2008 року та закінчився 11 липня 2011 року. Щодо вимоги про стягнення пені строк пред'явлення вимог до відповідача для ПАТ КБ «Надра» закінчився 11 липня 2009 року. Втім, можливо, позивач вважає, що строк позовної давності не закінчився на вказану дату, оскільки він уже звертався з аналогічним позовом до суду, і ухвалою Виноградівського районного суду від 25.05.2011 року подану позовну заяву повернуто через порушення правил підсудності. Однак, така підстава для переривання строку позовної давності відсутня, є лише подібна підстава, а саме, згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Але у розглядуваному випадку застосувати цю підставу для переривання позовної давності не вбачається можливим. Інші підстави для переривання строку позовної давності позивачем не зазначаються і в даній ситуації відсутні. Крім того, повернута за ухвалою суду позовна заява вважається неподаною, так ніби позивач взагалі не звертався до суду за захистом своїх прав. Також, незрозуміло, чому навіть після винесення ухвали про повернення позовної заяви позивач повторно звернувся до суду через два з половиною роки. Окрім цього, в ухвалі було чітко зазначено, де проживає відповідач, а банк знову зазначає у позові стару адресу відповідача. Таким чином, враховуючи, що строк для пред'явлення вимоги за кредитним договором № 93/07-2003 від 14.07.2003 року розпочався у серпні 2003 року та закінчився 11 липня 2008 року, відповідач протягом 2009-2014 років кредит не погашав, а проценти за його користування не сплачував, позовна давність не переривалася, а загальна позовна давність становить три роки, позовна давність щодо вимоги про сплату пені становить один рік, можна констатувати, що ПАТ КБ «Надра» пред'явив позов вже після спливу позовної давності, що, безумовно, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, важаємо, що дану заяву про застосування строку позовної давності слід задовольнити. Судом встановлено, що вимоги позивача ПАТ КБ «Надра» по справі заявлені після спливу строку позовної давності, встановленого законом, тому в задоволенні позову з цих підстав необхідно відмовити. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed