Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Наприкінці серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Зважаючи на це, [PERSON] просить розірвати шлюб. Крім цього, малолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від участі у вихованні дочки, матеріальної допомоги не надає. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] зазначила, що позов підтримує та просить суд його задовольнити, а [PERSON] позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Провівши підготовче засідання, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене [PERSON] слід відновити її дошлюбне прізвище Друзь. Крім того, [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого на її ім`я (а.с.4). На даний час малолітня дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, згідно відомостей виконавчого комітету Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області від 07 вересня 2018 року (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні дочки [PERSON] огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітньої дочки. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. Крім цього, згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, оскільки при зверненні до суду з вказаним позовом [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved