Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором. У позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі, встановленими Тарифами Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою є укладеним між ним та банком Договором про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 28.02.2014 року має заборгованість у сумі 47549,28 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8339,82 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 36469,02 гривень, штраф (фіксована частина) у сумі 500 гривень, штраф (процентна складова) 2240,44 гривень. В судове засідання представник позивача та відповідач не зявилися, причину відсутності суду не повідомили, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 25.09.2006 року [PERSON] підписана заява, яка за твердженням Банку разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, є договором про надання банківських послуг № б/н, за яким банк випустив та видав [PERSON] платіжну кредитну картку з встановленням на ній кредитного ліміту у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленими Тарифами Банку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13). Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). За положеннями ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов пролонгації, передбачених договором. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, із видачею нової платіжної картки із визначеним лімітом кредитних коштів (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року,№ 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року). У позовній заяві позивач вказав, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів, є строк дії картки, але такий строк не вказав, а матеріали справи таких відомостей не містять. Доказів, що після закінчення дії первинної картки, Банком відповідачу була видана нова картка з новим строком дії, позивачем суду не надано. Таким чином, за таким договором, що визначає мінімальні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р. №6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом б/н від 25.09.2006 року останній платіж [PERSON] здійснений 25.05.2007 року (а.с. 4). Умовами договору № б/н від 25.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» не передбачено (відповідно до ст. 259 ЦК України) спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за цим договором. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи вищевказане, суд вважає що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом, причини пропуску строку позовної давності позивач не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив їх поновити, у звязку з чим позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором б/н від 25.09.2006 року у розмірі 47549,28 гривень не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed