Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Начальник філії Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Сороколіта О.В. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 1969 від 18.07.2007 у сумі 31 113,79 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, станом на 03.01.2019, становить 861 486,83 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено кредитний договір №1969 та 16 листопада 2010 року укладено додатковий договір №1 до нього, згідно з яким остання отримала грошові кошти у розмірі 41500,00 доларів США з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 листопада 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% річних. Відповідач [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувалася умов договору, внаслідок чого у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за кредитом, яка складається з 28540,47 доларів США – прострочена заборгованість по кредиту, 2 573,32 доларів США –сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. від 11.07.2014 року провадження по справі вікрито. 29 жовтня 2014 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області задоволено клопотання [PERSON] . – витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.04.2015 року клопотання представника відповідача [PERSON] – Щита І.А. про призначення судово-економічної експертизи задоволено, провадження у справі зупинено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року відновлено провадженя по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року клопотання представника відповідача [PERSON] – Щита І.А. про призначення судово економічної експертизи задоволено, провадження по справі зупинено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.02.2016 року відновлено провадженя у справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року повторно направлено до ПП «Галаексперт» ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року про призначення судово-економічної експертизи та матеріали цивільної справи №635/5758/14-ц. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.06.2016 року відновлено провадженя у справі. 21 листопада 2016 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управляння АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1969 від 18 липня 2007 року, станом на 15 січня 2015 року, в розмірі 29580,98 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ в гривні України станом на 15 січня 2015 року становить 466672 гривень 35 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати з судового збору в розмірі 3654 гривні 00 копійок. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 травня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 21.11.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 26 вересня 2018 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року прийнято до провадження справу №635/5758/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача Рябова С.П. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 10.01.2019 року підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідно до інформації про виконавче провадження, згідно запиту в автоматизованій системі виконавчих проваджень, станом на 12 лютого 2019 року, на виконанні у Міськрайонному ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження №34430000, зобов’язання за виконавчим документом залишаються не виконаними. У судовому засіданні представник відповідача Щит [PERSON] . проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що 22 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №923, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 25000 доларів США терміном на 5 років зі сплатою 11,5% річних. Термін остаточного погашення кредиту встановлений не пізніше 21 серпня 2011 року. Також 18 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір №1969, а 16.11.2010 додаткову угоди №1 до нього, відповідно до яких, за твердженнями позивача, відповідач отримала грошові кошти у розмірі 41500 доларів США з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 листопада 2020 року, що не відповідає дійсності. Також твердження позивача про кінцевий термін погашення кредиту 16 листопада 2020 року не відповідає дійсності, так як відповідно до наданої ним копії додаткової угоди №1 до кредитного договору №1969 від 18 липня 2007 року, яка укладена 16 листопада 2010 року, термін остаточного погашення кредиту – 16 листопада 2010 року. Інших додаткових угод щодо продовження дії кредитного договору до 16 листопада 2020 року відповідач не підписувала. Крім того, пунктом 2 Додаткової угоди №1 від 16 листопада 2010 року з умов кредитного договору №1969 від 18 липня 2007 року виключений п. 5.2, який передбачає відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов’язань по кредитному договору, тому нарахована банком сума 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2 573,32 доларів США не підлягає задоволенню. Також, в позовній заяві не зазначений період, за який банком нарахована пеня у сумі 3% річних та інша заборгованість. Представник відповідача зазначає, що за кредитним договором №1969 від 22 серпня 2006 року відповідач додатково отримала тільки 16500 доларів США на зовсім інших умовах сплати процентів, а саме 14,5% річних. Посилання банку на п.1.1. кредитного договору №1969 про надання відповідачу грошових коштів у сумі 41500 доларів США є неправдивою інформацією, так як 25000 доларів США з цієї суми вона отримала ще у серпні 2006 року за іншим кредитним договором, який був чинним до 21 серпня 2011 року. Стверджує, що ніякого дострокового погашення кредиту за кредитним договором №923 від 22 серпня 2006 року не було, та фактично відповідачем за кредитним договором №1969 від 18 липня 2007 року отримано тільки біля 16500 доларів США. Крім того, Харківським районним судом Харківської області від 17 листопада 2010 року вже приймалось рішення за аналогічним позовом АТ «Ощадбанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №1969 від 18 липня 2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Дане рішення є чинним та не скасовано. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено кредитний договір №1969, за умовами якого банк зобов’язався надати кредит на споживчі цілі у розмірі 41500,00 доларів США, а [PERSON] зобов’язалася прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 41500,00 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредитний договір складається з двох частин, які нероздільно пов’язані між собою. 16 листопада 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до якого сторони домовилися, що термін остаточного погашення кредиту не пізніше 16 листопада 2010 року і виключили п.5.2 Договору про стягнення пені за порушення зобов'язань за кредитним договором. За умовами кредитного договору (п.п. 1.6.) погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 345,83 доларів США до 01 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк». У забезпечення зобов’язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладено договір іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов’язань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] на видачу кредиту відповідач отримала кредит в розмірі 41500,00 доларів США. Відповідач порушила зобов’язання за кредитним договором №1969 від 18 липня 2007 року, не повернула своєчасно суму боргу, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 03.01.2019 року, має заборгованість – 31113,79 долларів США. На адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога від 01.04.2014 року вих.№ 11/2-07/12011, відповідно до якої повідомлялось, що станом на 01.04.2014 року нею не виконані взяті на себе обов’язки та не дотримані умови, передбачені кредитним договором №1969 від 18.07.2007 року, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач отримала рекомендоване повідомлення особисто 08.05.2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням. На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2014 року про витребування доказів представником АТ «Ощадбанк» надано довідку від 26.11.2014 року №26/1-21/1216, відповідно до якої заборгованість по кредитному договору №923 від 22 серпня 2006 року було погашено в повному обсязі 18 липня 2007 року. [PERSON] особистим підписом в повідомленні про умови кредитування від 06 липня 2007 року підтвердила, що ознайомлена з усіма наявними в установі ВАТ «Ощадбанк» умовами кредитування, з коротким описом відомостей між ними, отримала всі необхідні роз’яснення і зобов’язалась використовувати кредитні кошти, на зазначені в повідомленні цілі. Додатком 1 до договору кредитування фізичної особи №1969 від 18.07.2007 року визначено сукупну вартість споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 18.07.2007 року. Відповідно до заяв [PERSON] від 06.06.2009 року, 21.04.2009 року та 22.03.2010 року відповідач зверталася до АТ «Ощадбанк» з проханням провести реструктуризації кредиту, надати кредитні канікули та реструктуризацію заборгованості шляхом зміни з іноземної валюти на національну. ВАТ «Державний ощадний банк», в особі філії – Харківське обласне управління 30.03.2010 року надало відповідь на звернення [PERSON] від 22.03.2010 року відповідно до якого, здійснення реструктуризації заборгованості за кредитом не являється можливим. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 листопада 2010 року та додатковим рішенням від 03 грудня 2010 року, відповідно до яких стягнуто з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Харківське обласне управління суму заборгованості за кредитним договором №1969 від 18 липня 2007 року у розмірі 43766,94 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ в гривні України станом на 16 листопада 2010 року становить 347190,00 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок за [ADDRESS] та земельну ділянку надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованій за вищезазначеною адресою, з подальшою реалізацією предмета іпотеки на прилюдних торгах, початкова вартість предмету іпотеки складає 261400,00 грн. без ПДВ. 24.03.2015 року [PERSON] долучено копію кредитного договору №923 від 22 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та [PERSON] , за умовами якого банк зобов’язався надати кредит на споживчі цілі у розмірі 25000,00 доларів США, а [PERSON] зобов’язалася прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 25000,00 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5% річних. З копії виписки та графіку надання та погашення заборгованості від 18.11.16 року по кредитному договору №923 від 22.08.2006 року, яка надана представником АТ «Ощадбанк», вбачається, що заборгованість погашено 18.07.2007 року повністю з відсотками. Представником позивача 10.01.2019 року до уточненої позовної заяви долучено розрахунок заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТВБВ №10020/0450 за кредитним договором №1969 від 18.07.2007 року станом на 03 січня 2019 року складає 31 113,79 долларів США. Відповідно до Інформаціїї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна щодо суб’єкта [PERSON] рахується земельна ділянка, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Також на праві приватної власності [PERSON] володіє житловим будинком загальною площею 61, 10 кв.м., житловою площею 36,40 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , на які накладено арешт постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 03 січня 2019 року рахується заборгованість за кредитним договором від 18.07.2007 у загальному розмірі 31 113,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 861 486,83 грн. Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов’язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 18.07.2007, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 31 113,79 доларів США, що за офційним курсом НБУ становить 861 486,83 грн. При розгляді справи судом враховано вказівки, що містяться в постанові Верховного Суду від 26.09.2018. Судом з`ясовано, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17.11.2010 стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суму заборгованості за кредитним договором № 1969 від 18.07.2007 у розмірі 43 766,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 347 190 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок загальною площею 61,10 кв.м за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою. Загальна сума заборгованості у розмірі 43 766,94 доларів США складається з: заборгованість по кредиту – 27 212,63 доларів США, строкова заборгованість по погашенню кредиту – 345,83 доларів США, прострочена заборгованість по погашенню кредиту – 7605,47 доларів США, строкова заборгованість по погашенню відсотків – 642,58 доларів США, прострочена заборгованість по відсотках – 6617,96 доларів США, нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків – 1342,47 доларів США. Вказана заборгованість виникла за період з 18.07.2007 по 16.11.2010. Дострокове стягнення суми кредиту на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.11.2010 не відбулось у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпеченя кредитів в іноземній валюті», що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 12.02.2019 та поясненнями сторін у судовому засіданні. Щодо перевірки розрахунку заборгованості по сплаті відсотків з урахуванням додаткової угоди про зміну строку виконання кредитного договору суд зазначає, що відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 09.01.2019 вимог щодо стягнення заборгованості за процентами позивачем не заявлено, у зв`язку з чим необхідності у перевірці вказаного розрахунку на час розгляду справи немає. Таким чином, при повторному судовому розгляді справи судом у повному обсязі виконано вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 26.09.2018. Надаючи оцінку доводам сторони відповідача щодо безпідставності позовних вимог суд зазначає наступне. Твердження відповідача про те, що нею на підставі кредитного договору від 18.07.2007 отримано не 41 500 доларів США, а меншу суму, спростовується підписом відповідача на заяві про видачу готівки № 1 від 18 липня 2007 року про одержання позики у сумі 41 500 доларів США (т. 1, а.с. 16), автентичність вказаного підпису не спростована відповідачем. Посилання сторони відповідача на подвійне стягнення заборговансті за кредитом у зв`язку з наявністю заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.11.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2007 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки судом до уваги не беруться, оскільки судове рішення від 17.11.2010 на даний час не виконано, стягнення на предмет іпотеки до теперішнього часу не звернуто, що не позбавляє позивача права звернутися до суду із позовом про стягнення суми кредиту. Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом суд зазначає наступне. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16.11.2010, укладеної між сторонами, термін остаточного погашення кредиту від 18.07.2007 – 16.11.2010. Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2007 спливав 16.11.2013. З даним позовом позивач звернувся до суду 12.06.2014, що підтверджується штампом на конверті (т. 1, а.с. 25). Згідно з частиною 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитом станом на 03 січня 2019 року, останній платіж на погашення кредиту відповідачем здійснено 09.07.2014 року у сумі 50 доларів США. Усього за період з 16.11.2010 по 09.07.2014 [PERSON] здійснено 18 платежів на різні суми, зокрема, 01.08.2013 у сумі 1000 доларів США, 18.10.2013, 13.11.2013 та 12.12.2013 на суму 500 доларів США, що свідчить про визнання останньою свого обов`язку у поверненні кредиту банку та про переривання строку позовної давності. Оскільки позов подано банком до суду 12.06.2014, то з урахуванням висновку суду про переривання строку позовної давності у зв`язку з регулярним погашенням [PERSON] заборгованості протягом 2010-2014 років, строк позовної давності при зверненні до суду позивачем не пропущено. Щодо посилання відповідача на відсутність у представника позивача повноважень на представництво позивача на час звернення до суду, оскільки дія довіреності, виданої [PERSON] закінчилась 16.06.2014, суд зазначає наступне. Згідно зі штампом на конверті (т. 1, а.с. 25), позивач здав позов на пошту для відправки до суду 12.06.2014, тобто в межах строку дії довіреності, виданої [PERSON] Факт відкриття провадження у справі 11.07.2014, тобто після спливу терміну дії довіреності, не впливає на правомірність відкриття провадження у справі, оскільки на момент звернення з позовом до суду відповідні повноваження у представника позивача були. Той факт, що позов підписано [PERSON] не як «представником позивача», а як «начальником філії – Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», не впливає на обсяг її повноважень як представника банку і не спростовує факту звернення до суду від імені банку належним представником. Інші доводи сторони відповідача не є суттєвими і не спростовують висновку суду про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved