Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до умов Договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за договором. Станом на 10 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 81\~136,53 грн., з яких: прострочене тіло кредиту 50\~017,71 грн., заборгованість за кредитом 9\~533,38 грн., заборгованість по відсотках 2\~801,44 грн., штраф 18\~784,00 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 81\~136,53 грн. та понесені судові витрати по справі. За час розгляду справи представником позивача було було подано заяву про зменшенння розміру позовних вимог, згідно якої просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») від 26.12.2013 року, що станом на 07.11.2016 року становить 37\~831,24 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 14\~048,04 грн., заборгованість за строковим тілом кредиту 19,50 грн., заборгованість по відсотках 0,19 грн., неустойка (комісія, штраф) 23\~763,51 грн., та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника банку. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Також подав заяву про зменшення розміру неустойки. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до умов Договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за договором. Судом встановлено, що позивачем надсилалася відповідачу письмова претензія про дострокове погашення заборгованості (а.с. 20). Станом на 07.11.2016 року заборгованість по Договору становить 37\~831,24 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 14\~048,04 грн., заборгованість за строковим тілом кредиту 19,50 грн., заборгованість по відсотках 0,19 грн., неустойка (комісія, штраф) 23\~763,51 грн. (а.с. 61). Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з врахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказане також підтверджується п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де п. 27 зазначено: Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 10561 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.\~ Істотною обставиною в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України в даному випадку є те, що відповідач добросовісно і в повному обємі виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» винесене 13.11.2014 року по справі третейського суду № 3501-1/1080/14 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 44\~615,29 грн. заборгованості за кредитним договором та витрат по сплаті третейського збору у сумі 400,00 грн., про що свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 48529528 від 20.10.2015 року, у звязку з сплатою боргу в повному обсязі (а.с. 51). Факт сплати боргу в повному обсязі підтверджується листом вд 17.09.2015 року за № 24513 Другого відділу ДВС Луцького МУЮ (а.с. 52) та платіжним дорученням № 620 від 17.09.20115 року про сплату [PERSON] боргу (а.с. 53). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру неустойки до 2\~000,00 грн. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму заборгованості \~за кредитним договором в розмірі 16\~067,73 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 14\~048,04 грн., заборгованість за строковим тілом кредиту 19,50 грн., заборгованість по відсотках 0,19 грн., неустойка (комісія, штраф) 2\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: partial