Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся\~ до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначив, що 31.01.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір №BLаЖГ00010508, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000042984 та встановлення відкличної невідновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних, зі сплатою комісії у розмірі 1,50% від суми кредиту, строком до 31 січня 2014 року. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, її заборгованість станом на 15.08.2015 року складає 26752 грн. 56 коп. позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]»\~ не зявився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.\~ Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не зявилася, в поданому суду запереченні просила в задоволенні вимог про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором відмовити через сплив строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №BLаЖГ00010508, згідно якого банк надав позичальнику кредит у\~ вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000042984 та встановлення відкличної не відновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних, зі сплатою комісії у розмірі 1,50% від суми кредиту, строком до 31 січня 2014 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам, укладеного між сторонами договору, відповідач порушила узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустила виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками заборгованості підтверджується наявність боргу за кредитним договором станом на 15.08.2015 року на загальну суму 26\~752 грн.56 коп., яка складається із простроченої до повернення суми кредиту 4043 грн. 33 коп., простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом 1527 грн. 48 коп., простроченої заборгованість по комісії за управління кредитом 600 грн. 00 коп.,\~ заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 20581 грн.75 коп. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] простроченої суми кредиту, процентів та комісії заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договору не сплачує передбачені ними платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Правових підстав для застосування спливу строку позовної давності до вимог про стягнення суми кредиту, процентів та комісії з зазначених позивачем підстав, враховуючи розрахунок заборгованості, суд не вбачає. Разом з тим, щодо вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 20581 грн.75 коп. то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з даною вимогою, визначений ч.2 ст.258 ЦК України, відповідач просила застосувати наслідки пропуску вказаного строку. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial