Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач на підставі свідоцтва про право власності є власником будинку [ADDRESS] . Окрім нього, в будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка з 2014 року в будинку фактично не проживає та не з`являється, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, її особистих речей в будинку немає. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.14). \~ Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою місця її проживання, відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду із відміткою про відсутність адресата (а.с.16), що в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи; в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України, наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2010 посвідченого державним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. та зареєстрованого в реєстрі №637, є власником будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.6,7). У вказаному будинку, окрім позивача, зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно з актом від 12.10.2020, виданим депутатом Сергіївської сільради та затвердженим в.о.сільського голови, [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року (а.с.8). Позивачем в судовому порядку порушено питання втрати відповідача права користування вищезазначеним житловим приміщенням. Судом надано оцінку поданим позивачем доказам і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позові, та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України, ст.41 Конституції України). Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки доказів на підтвердження віднесення відповідача до членів сім`ї власника будинку позивача, визначених ч.2 ст.64 ЖК України, ч.4 ст.156 ЖК України, матеріали справи не містять, суд застосовує до спірних правовідносин приписи ст.406 ЦК України, відповідно до ч.2 якої сервітут (який визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном та може бути встановлений на певний строк або без визначення строку ст.403 ЦК України) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Пред`явлення до суду позовної заяви про позбавлення права користування житловим приміщенням у розумінні ст.ст. 319, 391 ЦК України є однією із форм захисту власником своїх прав на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач в спірному житловому будинку, власником якого є позивач, не проживає, особистих речей в ньому не має, будинком він не користується й плату на його утримання не вносить, позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення має бути зазначено про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Питання розподілу судових\~витрат позивачем\~не порушувалось. На підставі\~ст.ст.\~319,\~391,\~406\~ЦК України,\~

Outcome: approved