Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS], із відкриттям на ім'я [PERSON] особового рахунку [NUMBER]. Власником квартири є [PERSON], що видно з довідки. Окрім неї зареєстровані за вказаною адресою ще два споживачі: [PERSON] - онук, [PERSON] - донька (а.с.4, 5). Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії, встановлений в установленому порядку. Тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: рішенням виконкому Криворізької міської ради № 584 від 13.08.2008, що складає 245 грн. за 1 Гкал; з 01.01.2011 - постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа» що складає 269,50. за 1 Гкал (без ПДВ); з 01.07.2014 - постановою №650 від 06.06.2014; з 21.11.2014 - постановою №146 від 17.10.2014; з 01.05.2015 - постановою №1171 від 31.03.2015, з 31.12.2017 - постановою №1536 від 28.12.2017. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Протягом періоду з 01.06.2015 по 01.02.2018 позивач свої зобов'язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] (з урахуванням опалюваної площі 47,70 кв.м.) виконував належним чином, однак відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 5658,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Враховуючи те, що відповідно до ст.162 ЖК УРСР, тягар утримання майна, у тому числі обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на основного наймача (власника) приміщення, яким є [PERSON], а також членів її сім'ї, які є споживачами таких послуг, з огляду на доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути у рівних частинах з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з кожного окремо, на користь позивача по 587,34 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved