Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позову вбачається, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем по справі [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.08.2014 року, відповідно до якої [PERSON]отримав кредит у розмірі 8932 грн.27 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання за генеральною угодою належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 28.08.2014 року у розмірі 25237 грн. 15 коп. та судовий збір. В судове засідання сторони не зявились від представника позивача ПАТ КБ ПриватБанк за довіреністю [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав частково. Суд, прийнявши до уваги клопотання та заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 28.08.2014 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.08.2014 року, відповідно до якої [PERSON]отримав кредит у розмірі 8932 грн.27 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7,8-31). Відповідно до статуту в новій редакції Закрите акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк змінив найменування юридичної особи в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк(далі по тексту ПАТ КБ ПриватБанк(а.с.34). Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.5. генеральної угоди позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів винагороди відповідно до генеральної угоди і умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.8. генеральної угоди при порушені позичальником зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню розмір якої зазначений в умовах та правилах надання банківських послуг за кожен день прострочки. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, не сплачує основний борг згідно генеральної угоди, тому станом на 05.04.2017 року перед банком заборгованість позичальника становить 25237 грн. 15 коп ( 8932 грн. 27 коп - заборгованість за кредитом, 4251 грн 75 коп - заборгованість за процентами, 10718 грн 70 коп заборгованість за пенею та комісією,1334 грн 43 коп штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4). [PERSON] народився 23.02.1988 року і зареєстрований в [INFO] (а.с.40). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умови договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ Приват Банк( а.с.4). Згідно до п.2.1.1.7.6 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене суд критично оцінює посилання відповідача на ст.14 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки жодних підтверджуючих документів в ПАТ Приват Банк останній не надавав та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] згідно генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.08.2014 року, приходить до висновку що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банкдо [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на суму 23902 грн 72 коп, а не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу\~відповідно до п. 2.2 генеральної угоди (1334 грн 43 коп - штраф). Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 25237 грн 15 коп Суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 23902 грн 72 коп. Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 94,71 % (23902,72х100:25237,15=94.71%), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 5,29 % (100-94,71=5.29). Позивачем при подачі позову судовий збір сплачувався в сумі 1600 грн. Оскільки, вимоги позивача підлягають задоволенню на 94,71 %, то на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1515.36 грн. (1600х94,71%=1515,36). Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial