Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Наприкінці січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що йому та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності житловий будинок №12, який знаходиться по вул. Будівельній в м. Борисполі Київської області. Позивачу належить 78/100 частки житлового будинку, а відповідачу 44/200 (22/100). В період часу з 2009 року по 2014 рік включно, позивачем за власні кошти був здійснений капітальний ремонт будинку, а також зроблена перебудова горища будинку в мансарду. У звязку з цим, [PERSON] вважає, що розмір його частки майна у спільній частковій власності збільшився з 78/100 до 86/100, а відповідно у відповідача частка зменшилась з 44/200 (22/100) до 14/100. Відповідач по справі відмовляється проводити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточних витрат на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. У звязку з цим [PERSON], змушений звернутися до суду з даним позовом, з проханням: зменшити розмір частки майна в будинковолодінні №12, по вул. Будівельній в м. Бориспіль Київської області, що перебуває у спільній частковій власності, відповідача [PERSON] з 44/200 (22/100) частин до 14/100 частин. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] показала суду, що будинок був в поганому стані, міг завалитись, була знята «криша». Ремонт робив позивач. Відповідача знає маленьким, більше його не бачила. Відповідач не приймав участі у будівництві. Свідок [PERSON] показав суду, що позивач перешкоджає відповідачу в доступі до будинку, міняє замки, тобто створює перешкоди. Відповідач викликав поліцію, щоб проникнути до будинку. Станом на 2008 рік будинок був у незадовільному стані. Андрій (відповідач) не приймав участі у ремонті, бо позивач його не допускав. Оплату ремонту здійснював позивач. Будинок станом на 2008 рік був придатний для життя. Свідок [PERSON] показала суду, що будинок належить позивачу та відповідачу в частках. Про ремонт будинку ніхто не повідомляв. Я особисто з відповідачем намагалась проникнути тричі до будинку, але в доступі було відмовлено сторонніми людьми, мабуть квартирантами. Про перебудову відповідач не повідомлявся. Свідок [PERSON] показав суду, що на протязі 10 років позивач робив ремонтні роботи, а він працював у нього за гроші. Розраховувався з ним позивач. Відповідача не знає. Свідок [PERSON] показав суду, що знає позивача давно. Возив йому до будинку будматеріали. Відповідача не знає. Позивач з ним розраховувався особисто. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житловий будинок №12, який знаходиться по вул. Будівельній в м. Борисполі Київської області. Позивачу належить 78/100 частки житлового будинку, а відповідачу 44/200 (22/100), що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1594173 від 25 березня 2013 року (а.с.6) та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.12-17). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Згідно ч.1 та ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст.356 ЦК України). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в період часу з 2009 року по 2014 рік включно ним за власні кошти був здійснений капітальний ремонт будинку, а також зроблена перебудова горища будинку в мансарду. Відповідач по справі відмовляється проводити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по оплаті всіх комунальних послуг та поточних витрати на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Однак, суд не погоджується з даними твердженнями позивача та вважає їх необґрунтованими. Так, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками відповідно до ст.358 ЦК України за взаємною згодою всіх співвласників. Спільна часткова власність може піддаватись певним поліпшенням, які за загальним правилом не впливають на розмір часток співвласників. Разом з тим, ч.3 ст.357 ЦК України визначає, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки в праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відділити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з дотриманням установленого порядку використання спільного майна. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того із співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників (ч.5 ст.357 ЦК України). Наведене свідчить, що вимоги співвласника у праві спільної часткової власності про збільшення своєї частки у праві цієї власності у звязку з поліпшенням за свої кошти спільного майна, яке не можна відокремити, можуть бути задоволені у тому разі, коли поліпшення зроблене ним за згодою всіх співвласників, з додержанням порядку використання спільного майна. При недотриманні цих умов співвласник не має права на збільшення розміру своєї частки. За таких обставин підстави для збільшення частки позивача у праві власності, передбачені ч.3 ст.357 ЦК України, відсутні. Судом встановлено, що в повідомленні директора КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» за №32/138 від 27 березня 2013 року зазначається, що в м. Бориспіль по вул. Будівельна, буд.12, самочинно побудовано: прибудову «а2», розміром 2,60 м х3,54 м, самочинно обладнано мансарду «А-Ім» загальною площею 47,7 м. кв., житловою площею 37,5 м.кв., переобладнано частину житлової кімнати в коридор, виявлені відхилення від затвердженого проекту будівництва житлового будинку, при цьому зменшена житлова площа на 6,8 м.кв. (а.с.13 на звороті). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Позивачем не надано жодного дозволу на перебудову горища будинку в мансарду та прибудову. Що стосується пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то суд не приймає їх до уваги, оскільки їх судження є упередженими і такими, що не розкривають об'єктивної істини по справі. Крім того, вони не спростовують висновків суду, щодо вирішення даного спору, а тому суд критично ставиться до даних ними пояснень і бере їх до уваги лише в частині загального опису подій, які передували зверненню до суду. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції №14877147 від 15 січня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1682 гривень 69 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed