Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Нікопольський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області 13.03.2014 року звернувся до суду в інтересах Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. У ході проведення перевірки встановлено, що в жовтні 2013 року спеціалістами контроль-ревізійного відділу при департаменті охорони здоров'я обласної державної адміністрації проведено планову перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності КЗ «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР» за період з 01.06.2011 року по завершений звітній період 2013 року, за результатами якої встановлено, що на розрахунковий рахунок закладу кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування осіб, потерпілих від злочину, від винних осіб не надходило. Згідно додатку № 63 до перевірки, в якому зазначено перелік осіб, потерпілих від злочинів в 2011-2013 роках, містяться відомості відносно потерпілої [PERSON], кошти витрачені на стаціонарне лікування якої до цього часу не було відшкодовано винною особою на користь КЗ «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР». Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року по справі № 182/5731/13-к [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років. Вказаним вироком було встановлено, що обвинувачений [PERSON] 18.04.2013 року приблизно о 15-00 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за місцем проживання - у буд. [ADDRESS] Дніпропетровської області, в ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень без наміру убивства наніс кухонних ножем один удар в область спини в районі грудної клітини справа потерпілій [PERSON], чим заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа ззаду, правобічного гемопневмотораксу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після одержаних вказаних тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» в період з 18.04.2013 року по 30.04.2013 року, що підтверджується довідкою від 20.06.2014 року № 715/1. Враховуючи те, що внаслідок вчинення [PERSON] вищевказаного злочину, медичним закладом понесено витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] на суму 1279 грн. 56 коп., які підлягають відшкодуванню на підставі ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, п.п.1,2,3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Відповідач до теперішнього часу не відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON], понесені КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР». Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» витрати за стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 1279 грн. 56 коп. із зарахуванням в дохід обласного бюджету на рахунок № 31414544700001, код бюджетної класифікації 24060300, відкритий на ім'я ГУДКСО у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Челюскіна, 1 код ЄДРПОУ 3798815), банк отримувача ГУДКСО у Дніпропетровській області, МФО 805012; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Прокурор у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав повному обсязі, просив їх задовольнити. Від Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради» надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника, позов підтримують (а.с.45). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 21.05.2015 року о 14.00 год., як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с.44). Тому судова повістка у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ч.1 ст.1206 ЦК України, п.п.1,2,3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року по справі № 182/5731/13-к провадження № 1-кп/0182/362/2013, який набув чинності 09.01.2014 року, [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки. Вказаним вироком було встановлено, що обвинувачений [PERSON] 18.04.2013 року приблизно о 15-00 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за місцем проживання - у буд. [ADDRESS] Дніпропетровської області, в ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень без наміру убивства наніс кухонних ножем один удар в область спини в районі грудної клітини справа потерпілій [PERSON], чим заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа ззаду, правобічного гемопневмотораксу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (а.с.5,6). Згідно довідки КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» вих. № 715/1 від 20.06.2014 року, в хірургічному відділені КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» на лікуванні знаходилась [PERSON] з 18.04.2013 року по 30.04.2013 року. Витрати на лікування склали 1279 грн. 56 коп. (а.с.9). Згідно додатку № 63 «Про використання стягнених коштів за лікування особи», в якому зазначено перелік осіб, потерпілих від злочинів в 2011-2013 роках, та суми витрачених коштів на лікування потерпілих осіб, містяться відомості відносно потерпілої [PERSON], на лікування якої КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» були втрачені кошти в розмірі 1279 грн. 56 коп., які до теперішнього часу не стягнуті з винної особи - [PERSON] (а.с.7,8). Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. У зв'язку з тим, що при ухваленні вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року по справі № 182/5731/13-к провадження № 1-кп/0182/362/2013 не було прийнято рішення про відшкодування суми коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved