Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] 456765,29 грн. заборгованості за кредитним договором і штрафу за порушення обов'язку страхування заставного майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.08.2013 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №237/08/2013/0290, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на придбання автомобіля в розмірі 450000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «Західно-Український автомобільний дім», а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15.08.2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 16,9% річних, а у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплатити проценти, виходячи з 21,9 % річних. З метою своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Проте, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, [PERSON] припинив сплачувати кредит, а [PERSON], як поручитель, не забезпечила погашення такого. Тому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що станом на 10.12.2014 року складає 421928,97 грн., з яких 44142,32 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 369630 грн. - сума кредиту, що стягується достроково, 8156,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Також в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір застави від 16.08.2013 року, за яким [PERSON] передав у заставу банку належний йому автомобіль Mercedes-Benz Viano, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно даного договору заставодавець взяв на себе зобов'язання забезпечити безперервну дію страхового покриття щодо предмету застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець виконає свої зобов'язання за кредитним договором. Однак, автомобіль був застрахований лише на термін до 15.08.2014 року, будь-яких доказів щодо продовження страхового покриття предмету застави [PERSON] банку надано не було. Відповідно до умов договору застави просить стягнути з відповідачів штрафні санкції в розмірі 34836,32 грн. за невиконання умов договору застави. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 16.08.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №237/08/2013/0290, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 450000 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15.08.2020 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16,9% річних на придбання автомобіля (а.с.3-7). Пунктами 3.1, 3.2, 1.4.2 договору передбачено, що позичальник здійснює повернення суми кредиту на рахунок [NUMBER] щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, у розмірі не менше 1/84 від суми отриманого кредиту, що становить 5358 грн. Щомісячно один раз на місяць не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем користування кредитом сплачує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 16,9% річних на рахунок [NUMBER]. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачує проценти за користування кредитними коштами виходячи з 21,9% річних. Також сторони погодили черговість направлення коштів, які поступили на рахунок кредиту (п.п. 3.3, 4.1.7 кредитного договору). Як встановлено, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором - надав [PERSON] кредит у розмірі обумовленому договором на придбання автомобіля шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» №26006001305874 в АТ «ОТП Банк», що підтверджується випискою про рух коштів по позичковому рахунку (а.с. 15). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.29), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору №237/08/2013/0290 від 16.08.2013 року, зобов'язання, зокрема, станом на 10.12.2014 року має заборгованість за кредитом в розмірі 421928,97 грн., з яких 44142,32 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 369630 грн. - сума кредиту, що стягується достроково, 8156,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 237/08/2013/0290 від 16.08.2013 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.4.2.4), позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір застави від 16.08.2013 року (а.с. 10-13), за яким [PERSON] передав у заставу банку належний йому автомобіль Mercedes-Benz Viano, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Згідно п.3.3.4 договору застави [PERSON] взяв на себе обов'язок застрахувати предмет застави на його повну вартість, яка за згодою сторін визначена в 663548,87 грн. (п. 2.3 договору), за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цими договорами страхування. Забезпечити безперервну дію страхового покриття щодо предмету застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець виконає своєї зобов'язання за кредитним договором. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування предмету застави, в тому числі вчасно сплачувати страховий платіж, а також усі чергові страхові платежі, якщо такі платежі передбачені умовами договору страхування. Не пізніше, ніж за три банківські дні до граничного строку закінчення дії договору страхування, укласти новий договір страхування та сплатити річний страховий платіж, визначений новим договором страхування, та не пізніше, ніж за один банківський день до граничного строку дії попереднього договору страхування надати заставодержателю докази таких сплат та копії договору страхування. На момент укладення кредитного договору і договору застави 16.08.2013 року [PERSON] надав позивачу копію договору добровільного страхування наземного транспорту № 154/13-Тз/ЛВ від 15.08.2013 року, за яким предмет застави було застраховано на термін до 15.08.2014 року. Як стверджує позивач, будь-яких доказів щодо продовження дії страхового покриття предмету застави [PERSON] не надав. Між тим, п.4.2 договору застави встановлено відповідальність заставодавця за невиконання чи неналежне виконання п.3.3.4 цього договору у виді сплати на користь заставодержателя штрафу. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого заставодавець порушував вимоги п.3.3.4 договору застави та становить 1,5 % від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з другого календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею). У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку, який є коректним і приймається судом, сума штрафних санкцій згідно п.4.2 договору застави складає 34836,32 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 16.08.2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки 16.08.2013 року (а.с. 8-9) за умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору в повному об'ємі: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, а також комісії, штрафів та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором, договором забезпечення та договором поруки. Згідно п.п.1.4, 1.5 даного договору, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором. Порукою такою забезпечується виконання позичальниклом зобов'язань по кредиту у разі вимоги кредитора про дострокове виконання зобов'язань по кредитному договору, на умовах та з підстав, передбачених у кредитному договорі. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Крім цього, як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] було направлено вимоги відповідно за вих. №519-1026/2014 від 28.11.2014 року та за вих. №519-1021/2014 від 28.11.2014 року повернути суму заборгованості, в яких роз'яснено наслідки неповернення боргу (а.с.30-31), проте такі залишено без реагування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником [PERSON] і поручителем [PERSON] позивачу кредиту і відсотків в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, вимога стягнення з відповідачів штрафу за невиконання умов договору застави є підставною, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» вказані суми заборгованості за кредитним договором №237/08/2013/0290 від 16.08.2013 року та штрафних санкцій за договором застави. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.33).

Outcome: approved