Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. В позові зазначив, що відповідач з сином проживають удвох в кімнаті [ADDRESS], який є гуртожитком, після смерті матері хлопчика [PERSON], яка сталася [INFO] року. Відповідач зловживає спиртним, веде аморальний і асоціальний спосіб життя, не працює, отримувані дитиною соціальну допомогу та стипендію витрачає на власні потреби. Комунальні послуги відповідач не сплачує, у зв'язку з чим в житлі припинено енергопостачання. Внаслідок обстеження житлово-побутових умов встановлено, що кімната в гуртожитку, де мешкають сина та батько, перебуває в антисанітарному, занедбаному стані, не оснащена навіть самим необхідним для повноцінної життєдіяльності, батько не знаходить спільної мови з сином, на тлі вживання алкоголю вчиняє постійні скандали, сварить дитину, виявляє невмотивовану агресію, жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. За зверненням неповнолітнього [PERSON] на підставі клопотання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 26 червня 2018 року [PERSON] влаштовано до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де дитина знаходиться до теперішнього часу. За час перебування неповнолітнього у вказаному дитячому закладі відповідач жодного разу не відвідав сина, заяв про повернення хлопчика до родини не подавав. Батько повністю усунувся від виховання сина, не бере участі в його утриманні, бажання повернути дитину в сім'ю не висловлює, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами хлопчика. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина та стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] на користь виховної установи, де перебуває хлопчик, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився. Письмових пояснень щодо позову, клопотання про вирішення справи без його участі суду не надав Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили проведення судового розгляду у відсутність зазначених учасників. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився з невідомих причин. Відзив на позов та клопотання про вирішення справи у його відсутність не надав. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Смерть матері дитини - [PERSON] сталася [INFO] року (а. с. 10). В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов'язок вчинення цих дій. Навмисне невиконання цього обов'язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов'язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 6) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо сина з боку відповідача, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав; акт обстеження умов проживання дитини, з якого випливає, що умови проживання в житлі погані, в кімнаті брудно, стоїть затхлий запах, обідрані старі шпалери, розкидані речі, відсутні умови для розвитку дитини (а. с. 11); заява неповнолітнього [PERSON] на адресу відділу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району про сприяння йому у вирішенні питання про позбавлення батька батьківських прав, яке містить інформацію про антисанітарні умови, в яких вимушений проживати хлопчик, та про відсутність будь-якого виховання та піклування з боку батька (а. с. 13); інформація комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про перебування у вказаному закладі [PERSON] і по те, що батько хлопця жодного разу не зателефонував, не відвідав дитину в цьому закладі, з заявою про повернення сина додому не звертався (а. с. 13); наказ служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про взяття дитини на облік як такої, що опинилась у складних життєвих умовах (а. с. 14), - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов'язків з виховання хлопчика. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач з моменту прийняття дитини на виховання у виховний заклад не вчинив жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні сина, жодного разу не навідався до хлопчика за майже річне перебування того в дитячому центрі, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач не лише усунувся від утримання дитини, а навіть спрямовані державою на утримання дитини кошти витрачає на власні потреби. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує стан здоров'я й матеріальне становище дитини, а також платника аліментів, відсутність у неї непрацездатних батьків, в утриманні яких вона брала б участь, інших дітей, інші суттєві обставини. Так як законодавством встановлений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, відповідач непрацевлаштований і не має постійного доходу, суд у відповідності до ст. ст. 182, 184 СК України суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення хлопцем повноліття. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1409 коп. 60 коп., пільги зі сплати якого має позивач.

Outcome: approved