Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] , вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.01.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2019 вона є власником Ѕ частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Дане майно вона отримала від її тітки [PERSON] , 1933 року народження, яка померла [INFO] . В свою чергу [PERSON] 01 квітня 2015 року підписала заяву, якою приймала всю спадщину після смерті її сина [PERSON] , а саме на Ѕ частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 1974 року. У зв`язку із хворобою та поганим самопочуттям [PERSON] не встигла звернутись з вищевказаною заявою та зареєструвати право власності на Ѕ частку житлового будинку, яка належала її сину. Зазначила, що можна стверджувати, що [PERSON] фактично вступила в оперативне управління спадковим майном, оскільки вона до та після смерті сина постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , доглядала за надвірними будівлями та обробляла земельну ділянку біля дому. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності. Проте, після призначення справи до розгляду, ухвалою суду від 19 травня 2020 року явка позивача була визнана обов`язковою для надання особистих пояснень. Позивач 24.07.2020, до початку розгляду справи, уточнила позовну вимогу та подала заяву, в якій просила перенести розгляд справи на іншу дату з метою надання їй можливості звернутись за правовою допомогою. Після відкладення розгляду справи за заявою позивача, остання в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Від представника відповідача [PERSON] теж надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він повідомив, що заперечень проти позову не має. У зв`язку із неявкою сторін, за наявності у справі заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважав можливим розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Порядок спадкування за законом та здійснення права на спадкування встановлений главами 86, 87 Цивільного кодексу України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Перелік документів, які спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину, деталізований в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розгляду. Виключно уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 14 лютого 1974 року (а.с. 22) в рівних частках належав [PERSON] та його матері - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в смт Петрівка (нині - Петропавлівка) Станично-Луганського (нині - Щастинського) району Луганської області (а.с. 13). Після його смерті заяву про прийняття спадщини, яка посвідчена 01.01.2015 приватним нотаріусом Новоайдарського районного округу Карпенко В.М., оформила його мати [PERSON] (див. а.с. 10). [INFO] [PERSON] в смт Петрівка (нині - Петропавлівка) померла. Позивач після її смерті оформила спадщину на Ѕ частки вказаного вище житлового будинку, тобто, що безпосередньо належав померлій [PERSON] (див. свідоцтво про право на спадщину за заповітом - а.с. 15). Також позивач намагалась оформити спадщину після смерті сина [PERSON] [PERSON] . Проте їй в цьому фактично було відмовлено через пропуск строку на прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніної Т.А. (а.с. 17). У поданому позові позивач ставить питання про визнання права власності після смерті тітки [PERSON] в порядку спадкування за законом. Разом з цим, як зазначалось вище, на підставі вказаних вище законодавчих норм, позивач до нотаріуса, з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] на частку будинку, що остання фактично прийняла у спадщину після померлого сина [PERSON] , не зверталась. Факт того, що нотаріус їй відмовив в оформленні цієї спадщини не довела. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON] , оскільки факт оформлення за заповітом спадщини після смерті останньої таким доказом не є. За таких обставин позов [PERSON] є необґрунтованим, тому в його задоволенні їй слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed