Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Орган опіки і піклування в особі Богуславської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , а також просить відібрати у [PERSON] без позбавлення батьківських прав її дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття на користь осіб чи установ, чим будуть передані діти. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] вилучені з актового запису №142 про народження [PERSON] , зробленого 05 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області згідно рішення суду від 04.12.2012 року по справі №1004/2032/12 про оспорювання батьківства. Діти з 11.12.2019 року були влаштовані до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Оберіг» (далі - КОЦСПРД «Оберіг») на підставі направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської облдержадміністрації від 03.12.2019 року № 152, і по даний час залишаються вихованцями КОЦСПРД «Оберіг». В період перебування дітей у даному закладі, батько [PERSON] не відвідував дітей жодного разу, мати [PERSON] лише один раз 01.03.2020 року відвідувала дітей. Однак, батьки не вжили необхідних заходів для повернення дітей. З 15.04.2019 року діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] поставлені на обліку як такі, що перебувають в складених життєвих обставинах. Відповідно до характеристик, наданих виконавчим комітетом Богуславської міської ради від 09.11.2020 року № 02-04/2320 та № 02-04/2320, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, а [PERSON] має схильність до вживання алкогольних напоїв. Відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за період з 25.06.2018 року по 01.11.2020 року в розмірі 114289,50 грн., із часу розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] , участі у вихованні дітей не бере. 08.02.2017 року та 27.11.2018 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Тобто, відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню синів [PERSON] , [PERSON] та дочки [PERSON] , про що свідчить залишення дітей у вищезазначеному закладі. За таких обставин, позивач переконаний, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення батька [PERSON] батьківських прав та відібрання дітей у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Посилаючись на положення ст. 164, ч. 4 ст. 170 СК України позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року залучено правонаступника позивача - виконавчий комітет Богуславської міської ради. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні висловила заперечення проти позову та пояснила суду, що дійсно на час відібрання дітей у грудні 2019 року у неї склалися тяжкі матеріально побутові умови, оскільки вона хворіла, а батько дітей жодної допомоги не надавав. На даний час вона бажає повернути дітей до себе, для чого створить необхідні умови. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача і відповідачки, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 93, [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 132, [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 142, [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком записаний - [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] вилучені з актового запису №142 про народження [PERSON] , зробленого 05 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області згідно рішення суду від 04.12.2012 року по справі № 1004/2032/12 про оспорювання батьківства. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, вбачається, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] розірвано 23 липня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 63. Батько дітей [PERSON] проживає окремо, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з часу розірвання шлюбу не вживав заходів щодо виховання та утримання своїх дітей, не цікавився умовами їх проживання та навчання, не повідомляв про своє фактичне місце проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 21.10.2020 (а.с. 16). Постановою Богуславського районного суду Київської області від 29.12.2016 року по справі № 358/1502/16-п та від 31.10.2018 року по справі № 358/1528/18, через неналежне виконання батьківських обов`язків передбачених законодавством України щодо виховання та утримання дітей, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП . Питання про стан виховання та утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у сім`ї [PERSON] розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини Богуславської райдержадміністрації 08.11.2019 року (протокол №9), в зв`язку з тим, що батьки дітей ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для проживання, навчання та виховання дітей. З 15.04.2019 року діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку у службі у справах дітей Богуславської райдержадміністрації як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. З 11.12.2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Оберіг» на підставі направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської облдержадміністрації від 03.12.2019 №152, де й перебувають по даний час. За період перебування дітей у даному закладі, батько [PERSON] , не відвідував їх жодного разу, а мати [PERSON] відвідувала лише одного разу 01.03.2020 року, що підтверджено інформацією Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг» від 21.10.2020 (а.с. 19). Дану інформацію в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] , яка працює директором Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг». Допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила факти невиконання батьківських обов`язків щодо неї відповідачами по справі, які повністю ухилилися від її виховання та матеріального забезпечення, не спілкуються з нею і не допомагають у навчанні. Відповідно до характеристик, наданих виконавчим комітетом Богуславської міської ради від 09.11.2020 року за № 02-04/2320 та № 02-04/2320, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, а [PERSON] має схильність до вживання алкогольних напоїв. Батько дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не приймав участі в матеріальному утриманні дітей ні під час проживання дітей з матір`ю, ні на час перебування їх в КО ЦСПРД «Оберіг». Відповідно до інформації, наданої Богуславським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.11.2020 року за №24776/18.2.29, заборгованість по сплаті аліментів за період з 25.06.2018 року по 01.11.2020 року становить 114289,50 (сто чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 50 коп. (а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] , за допомогою до лікаря психіатра не зверталися, що підтверджено довідками КНП БРР «Богуславська центральна районна лікарня від 27.10.2020 року № 407, № 408. [PERSON] за допомогою до лікаря нарколога не зверталася, що підтверджено довідкою КНП БРР «Богуславська центральна районна лікарня від 27.10.2020 року № 675. [PERSON] звертався за допомогою в кабінет лікаря нарколога з 2010 року, що підтверджено довідкою КНП БРР «Богуславська центральна районна лікарня від 27.10.2020 року № 676. Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов від 09.06.2020 року №22 та від 21.10.2020 року за №38, комісією в складі представників служби у справах дітей, фахівця соціальної служби ЦСССДМ та представника ССДС Богуславської міської ради були обстежені умови проживання [PERSON] та встановлено, що: санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, продукти харчування є в наявності, існує заборгованість по комунальним послугах, внаслідок чого відключене газопостачання, мати працює на тимчасових підробітках, без офіційного оформлення трудових відносин, а тому не має стабільного доходу. Питання доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які понад термін перебувають у КО ЦСПРД «Оберіг», було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Богуславської районної державної адміністрації 29.10.2020 року. Богуславська районна державна адміністрація в своєму висновку від 18.11.2020 з урахуванням інтересів дітей, визнала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та відібрати у [PERSON] неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Так, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Оскільки відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання, маючи можливість утримувати, спілкуватися та відвідувати дітей в дитячому закладі, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За приписами ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Враховуючи вищевикладене, з огляду на особу відповідача [PERSON] , яка усвідомлює необхідність зміни своєї поведінки по відношенню до своїх дітей, разом з тим відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не достатньо опікується своїми неповнолітніми дітьми та належним чином не приймає участі в їх вихованні, а також з метою попередження негативних наслідків для неповнолітніх дітей відповідача, які можуть виникнути при залишенні їх на виховання матері, суд вважає за можливе відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав і передати їх органам опіки та піклування, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків. Таке рішення в першу чергу мотивується необхідністю захистити інтереси неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 245 СК України передбачено, що якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Виходячи з викладеного, суд, ураховуючи матеріали та обставини справи, матеріальний, сімейний стан відповідача [PERSON] , доходить висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття на користь осіб чи установ, чим будуть передані діти. Такий розмір аліментів не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідачів, та захистом прав відповідачів. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved