Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

ПАТ «Акцент-банк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №A33VCC9FB60063 від 11.05.2011 року між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 22.09.2016 року загальна сума його боргу становить 572874,10 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» вказану заборгованість, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №A33VCC9FB60063 від 11.05.2011 року між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 4-18). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг станом на 22.09.2016 року за кредитним договором визначений в розмірі 572874,10 грн., з яких: 18281,42 грн. - заборгованість за кредитом, 32,06 грн. - відсотки за користування кредитом, 12515,31 грн. - комісії, 514289,40 грн. - пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 27255,91 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 9-10). Разом з тим, як вбачається із представленого розрахунку суми боргу, відповідачу нарахована пеня в розмірі 514289,40 грн., яка значно перевищує розмір заборгованості, а тому зважаючи на викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, вона підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитом, а саме - 18281,42 грн. Крім цього, як слідує з положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме п. 5.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за даним договором, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору (п.п. 5.2, 5.3) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема - порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та вважаючи, що згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Виходячи з наведеного, до стягнення на користь банку підлягає заборгованість за кредитом в сумі 18281,42 грн., відсотки в сумі 32,06 грн., заборгованість по комісії в сумі 12515,31 грн. та пеня в розмірі 18281,42 грн. Стягнення інших штрафних санкцій призведе подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яке діючим законодавством заборонено, а тому у їх стягненні слід відмовити. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача 49110,21 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1378 грн.

Outcome: partial