Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, у родину яких діти будуть влаштовані, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, у родину яких діти будуть влаштовані, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви. В обґрунтування своїх позовних вимог Орган опіки та піклування посилається на те, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а батьком малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], батько [PERSON], [INFO], записаний згідно зі ст. 135 СК України. Батьки протягом довгого часу не виконують обов'язків відносно своїх дітей, передбачених законом. [PERSON] перебуває поза межами країни, свого батьківства не визнає, тому не цікавиться життям сина. Мати лікується від наркотичної залежності. Сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 02.12.2016р., в ході якого мати пасивно співпрацювала зі спеціалістами ЦСССДМ, реєстрації не має, часто змінювала місце проживання, постійного місця роботи не знайшла, тому належних умов для дітей створено не було. З 09.08.2017р. діти влаштовані до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія», де [PERSON] рідко відвідує синів. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дітей. Від представника позивача за довіреністю Алексюк Н.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті, про що свідчить № 1 газети «Слобідський край» від 04.01.2018р., яке знаходиться в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], (а.с. 4-5). Батьком малолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.07.2013 року № 00012417585, відомості про батька [PERSON], [INFO], записані згідно зі ст. 135 СК України (а.с. 6). 21.11.2016 року та 22.11.2016 року за результатами анонімного повідомлення про негативну ситуацію в сім'ї [PERSON], спеціальною комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, зроблено вихід за адресою: [ADDRESS], та складено акт відвідування, відповідно до якого на момент обстеження [PERSON] перебувала в лікарні з травмою нирки, малолітні [PERSON] та [PERSON] перебували з матір'ю співмешканця [PERSON] - [PERSON] Жінка повідомила, що її син та [PERSON] є наркотично залежними людьми, в лікарню [PERSON] потрапила із сильними побоями, які наніс їй [PERSON] [PERSON] відвідана у лікарні, де з нею проведено профілактичну бесіду, рекомендовано влаштувати дітей до Чугуївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (ЦСПРД) на час, необхідний для її реабілітації, вирішення соціально-побутових питань запропонований соціальний супровід Чугуївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (ЦСССДМ), на що жінка погодилася (а.с. 9). З 22.11.2016 року малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], перебували в ЦСПРД. Психоемоційний стан дітей не стабільний, діти тривожні, плаксиві, потребують постійного контролю і всебічного розвитку, мати дітей, [PERSON], періодично відвідувала їх, іноді приносила солодощі, діти до матері ставилися спокійно, після відвідувань настрій у дітей не змінювався, про що свідчить інформація ЦСПРД від 19.06.2017 року № 01-02/3/105, від 19.07.2017 року № 01-02/3/122 та від 07.08.2017 року № 01-02/3/136 (а.с. 10-12). З 02.12.2016р. сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом ЦСССДМ. В ході соціального супроводу профілактика проявів негативних явищ з боку матері позитивних результатів не дала, тому ЦСССДМ зробив висновок про недоцільність повернення дітей до [PERSON] (а.с. 7-8). 29.06.2017р. Службою у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області перед відділом поліції м. Чугуєва порушено клопотання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків, оскільки діти перебувають у Чугуївському міському центрі соціальної реабілітації дітей на підставі заяви матері, але мати дітей не відвідує, не цікавиться їх вихованням та станом здоров'я, не працює, не співпрацює з соціальним службами міста (а.с. 14). З 09.08.2017р. діти перебувають у КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія». Листом від 06.09.2017р. № 12-02/473 КЗ «ХОЦСПРД «Гармонія» повідомило, що з моменту влаштування дітей в заклад, батько жодного разу не відвідував сина. Мати відвідала дітей 30.08.2017 року у супроводі бабусі, під час відвідування поводилася дивно, її очі мали нездоровий блиск, хоча запах алкоголю не відчувався. Діти були раді бачити матір та бабусю, але після їх від'їзду не засмучувалися й легко їх відпустили (а.с. 13). Відповідно до довідки Благодійного фонду «Вихід» від 25.08.2017р. № 7, встановлено, що [PERSON] з 30.07.2017 проходить курс реабілітації у благодійному фонді в с. Онуфрієвка Кіровоградської області (а.с. 15). 29.08.2017р. комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Чугуївської міської ради прийняте рішення за № 9/1 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]» (а.с. 16-17). 08.09.2017р. виконавчим комітетом Чугуївської міської ради прийняте відповідне рішення за № 209 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]» (а.с. 18). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України ,батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідачі не переймаються станом здоров`я своїх малолітніх дітей, ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених законом, по їх вихованню та матеріальному утриманню, постійного місця проживання не мають, не співпрацюють зі спеціалістами ЦСССДМ, [PERSON] має наркотичну залежність, [PERSON] взагалі не визнає свого батьківства і на даний час його місцезнаходження не відоме, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення їх батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі [PERSON] і [PERSON], і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дітей. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення батьків батьківських прав, оскільки вони допустили свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дітей, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідачів підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на них для зміни ставлення щодо виховання і утримання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітній дітей. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], у вигляді 1/3 частини її заробітку щомісячно; з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити їх батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дітей, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачам їх право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не завдасть шкоди їх життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу на думку суду буде стимулювати відповідачів до виправлення й дасть можливість в майбутньому, при наявності їх бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, та те, що позов підлягає повному задоволенню, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір за кожну позовну вимогу на користь держави, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при пред'явлені позову.

Outcome: approved