Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) та Ананьївська міська рада Ананьївського району Одеської області. Заявлені вимоги заявника обґрунтовуються тим, що він [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . 29 вересня 2003 року [PERSON] подала заяву про відмову від свого сина [PERSON] . Рішенням Ананьївської міської ради від 27 листопада 2003 року призначений опікун [PERSON] , Відповідно до заяви, що рішенням Ананьївського районного суду по справі №2-697/208 [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав у відношенні до дитини [PERSON] . Заявник в заяві зазначає, що з 2003 року по теперішній час він проживає та знаходиться на повному утриманні свого опікуна [PERSON] . Як зазначає заявник, що відомості про свою матір [PERSON] йому не відомі. Тому, відповідно до статті 248 СК України заявник звернувся до Ананьївського бюро правової допомоги Подільського місцевого центру з надання безкоштовної вторинної правової допомоги, про надання йому правової допомоги з приводу встановлення факту останнього місця реєстрації та проживання своєї матері [PERSON] . За останнім місцем реєстрації було направлений запит до об`єднання співвласників будинку «Надія 139» м.Одеса. При цьому, ОСББ «Надія 139» листом від 07 березня 2020 року за №1 надало відповідь, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24 червня 1987 року по 26 травня 2000 рік. Крім того, в заяві заявник зазначає, що 03 березня 2020 року був направлений запит до Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про відомості актового запису про смерть [PERSON] . Проте, листом від 13 березня 2020 року за вихідним №364/70-19 Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) на запит Ананьївського бюро правової допомоги Подільського МЦНБВПД повідомило, що актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Як зазначається в заяві, що з 2016 року ніяких відомостей про її місце перебування не надходило. Оголошення мати заявника померлою є необхідним для отримання пенсії по втраті годувальника. Заявник вказує, що на даний час він навчається на денній формі навчання у Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, факультет фізичного виховання та виникла необхідність звернутися до суду. На думку заявника, що на підставі частини 2 статті 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. З заяви вбачається, що на вимогу вищевказаної статті депутатом Ананьївської міської ради Непомящою Іриною Олександрівною в присутності родичів [PERSON] , [PERSON] та спеціаліста І категорії Ананьївської міської ради Голубчикової Галини Іванівни здійснено обстеження та складений акт в тому, що [PERSON] , [INFO] , проживала без реєстрації з 2003 року по 2016 роки [ADDRESS] , та на теперішній час її місце невідоме. В зв`язку з наведених вище підстав заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою та просить в прохальній частині: 1. Оголосити померлою його мати [PERSON] , [INFO] , жительку м.Ананьїв Одеської області, померлою. 2. Під час підготовки справи до розгляду вирішити питання про виклик до суду свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 02 червня 2020 року було відкрито провадження у справі та задоволено клопотання заявника про виклик свідків у судове засідання (а.с.27-28). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено заінтересованим особам про їх право щодо надання пояснення щодо заяви. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що заінтересовані особи своїми процесуальними правами не скористалися та не надали пояснення щодо заяви [PERSON] . Відповідно до ухвали про відкриття провадження 24 листопада 2020 року у судове засідання з`явилися за викликом свідки по справі [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] , [INFO] є її рідної сестрою, а заявник по справі є її племінником. Приблизно коли було заявнику 1 рік три місяці її рідна сестра залишила його, після того його забрали в лікарню, та в подальшому під опіку його взяла [PERSON] . Як зазначила свідок, що в цьому віці вона його бачила в останнє. З пояснень свідка вбачається, що її сестра пила, постійного місця проживання не мала, то мешкала в місті, то в селі. Офіційно не працювала, оскільки мала ще радянського зразка паспорт. Крім того, свідок зазначила, що її сестра мешкала в Одесі, там в неї була родина, чоловік та троє дітей, потім вона їх залишила. Діти на даний час мешкають в місті Одеса. В останній раз бачила сестру [PERSON] приблизно три роки тому. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник є сином її сестри [PERSON] , [INFO] . Свідок в своїх поясненнях зазначила, що її сестра вела неправильний спосіб життя. Приблизно вже три роки про неї нічого не чула і не знає за неї нічного, чи кудись вона поїхала, нічого сказати не може. Як зазначає в своїх поясненнях свідок, що її сестра мешкала то на Другій, то на Четвертій дільниці, то в місті в когось мешкала. Також сестра має трьох дітей, які вже дорослі. Працювала сестра трішки в якомусь кафе в Одесі, потім працювала прибиральницею в другій школі. Заявника бачила коли він ще був маленьким приблизно коли йому було сім місяців, та вже потім бачила коли йому виповнилось 16 років. Свідок зазначала, що сестру бачила рідко, коли вона заходила, роки три взагалі її не бачила. 24 листопада 2020 року за заявою заявника [PERSON] судове засідання було відкладено на іншу дату. В подальшому 25 січня 2021 року заявник [PERSON] подав через канцелярію суду письмове клопотання про допит у судовому засіданні свідка [PERSON] , явку якого забезпечить самостійно (а.с.123). 19 лютого 2021 року в судовому засіданні було задоволено клопотання заявника про допит свідка [PERSON] , про що головуючим суддею у справі було постановлено на місці відповідну ухвалу. У судовому засіданні 19 лютого 2021 року свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює в службі у справах дітей з 2001 року. До цього часу [PERSON] перебував на обліку у Відділі освіти Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області. З 2006 року справи відносно дітей сиріт було передано до служби. Як зазначив свідок, що по документам, які містяться в службі матір`ю заявника є [PERSON] , дані відносно неї були записані на підставі свідоцтва про народження та довідки ДРАЦС. Рішенням суду було позбавлено батьківських прав [PERSON] , однак не зрозуміло чому в рішенні міської ради про призначення опікуна зазначено матір`ю - [PERSON] . На думку свідка, що при написанні ім`я була зроблена технічна помилка. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені ним вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Бабич М.О. повноваження якої підтверджені копією витягу з наказу №11-к від 26 грудня 2019 року (а.с.76), у судовому засіданні зазначила, що вирішення питання про оголошення [PERSON] , [INFO] , є недоцільним, оскільки в матеріалах справи є безліч документів, в яких ім`я зазначено по іншому, з яких вбачається, що виникла помилка в написанні ім`я, тому в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Представник третьої особи - Ананьївської міської ради Панасюк О.А., який діє на підставі довіреності від 23 листопада 2020 року (а.с.74), у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог [PERSON] , оскільки неможливо визначити хто дійсно є матір`ю заявника. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, заявника та представників заінтересованих осіб, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Ананьїв Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] виданий 04 травня 2018 року, органом №5123- Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.7), та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №228 виданою 17 травня 2018 року Ананьївською міською радою (а.с.8). В прохальній частині заяви [PERSON] просить оголосити його мати [PERSON] , [INFO] , жительку м.Ананьїв Одеської області, померлою. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. В заяві [PERSON] зазначив, що оголошення мати померлою є необхідним для отримання пенсії по втраті годувальника. Змістом частини 1 статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. З заяви вбачається, що місце проживання особи, яку просять оголосити померлою, Одеська область, м.Ананьїв. Відповідно до копії акту складеного 10 квітня 2020 року депутатом Ананьївської міської ради Непомящою І.О. в присутності спеціаліста І категорії Ананьївської міської ради Голубчикової Г.І. та родичів [PERSON] , [PERSON] , акт в тому, що [PERSON] , [INFO] , проживала без реєстрації [ADDRESS] , з 2003 року по 2016 рік. З 2016 року по теперішній час її місце знаходження та перебування не відоме. В копії довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» зазначено, що гр-ка [PERSON] , [INFO] , була прописана за адресою: [ADDRESS] , з 24 червня 1987 року по 26 травня 2000 рік. Іншої інформації про подальшу прописку і проживання не має. (а.с.15). Судом встановлено, що в копії свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 20 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, в відомостях про батьків зазначений батьком - [PERSON] , а матір`ю зазначена - [PERSON] . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 24 листопада 2020 року за №00028647132, в відомостях про батьків зазначена матір`ю - [PERSON] , місце проживання: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Другий. З наведеного вбачається, що заявник просить оголосити померлою свою матір, яка зазначена в свідоцтві про народження - [PERSON] . Згідно копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2008 року по цивільній справі №2-697/2008 гр-ку [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] (а.с.13). В заяві заявник зазначає, що 03 березня 2020 року був направлений запит до Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про відомості актового запису про смерть [PERSON] . З копії листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 13 березня 2020 року за №364/70-19 вбачається, що в результаті перевірки по архіву актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. При цьому, у судовому засіданні 24 листопада 2020 року заявлені заявником свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що їхню сестру звали [PERSON] та народилася вона 07 липня 1965 року, а заявник [PERSON] є її сином. Та як вбачається з пояснень свідка [PERSON] , що заявника взяла під опіку [PERSON] . Зазначене вище підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Виконавчого комітету Ананьївської міської ради від 27 листопада 2003 року за №311, з якої вбачається, що гр-ку [PERSON] , було призначено опікуном над [PERSON] (а.с.12). Крім того, в копії рішення зазначено, що мати дитини - [PERSON] , прописана в м.Одесі, а в м.Ананьєві мешкає без прописки, ніде не працює, власного житла не має, веде аморальний спосіб життя, відмовилась забрати дитину з пологового будинку. Проте з наданої копії заяви від 29 вересня 2003 року вбачається, що саме [PERSON] , [INFO] , проживаючою в м.Ананьїв Одеської області та зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , паспорт загублений, було написано заяву про те, що вона мати [PERSON] відмовляється від свого сина [PERSON] , який народився [INFO] в Ананьївській ЦРБ, в зв`язку з тим, що вона не перебуває у шлюбі, свого місця мешкання немає, не працює. Не заперечує проти передачі своєї дитини на усиновлення, претензій до усиновлювачів мати не буде, правові наслідки відмови від дитини їй роз`яснені (а.с.11). Як вбачається з наведеного ім`я мати заявника в свідоцтві про його народження та зазначені в поясненнях свідків, в копії рішення Виконавчого комітету міської ради та в самій заяві про відмову ім`я різниться, а саме ім`я « [PERSON] » різниться з ім`ям « [PERSON] ». 24 листопада 2020 року у судовому засіданні представником заінтересованої особи - Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Бабич М.О. було надано для долучення до матеріалів справи Повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо: - актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 24 листопада 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) за №00028647132, в відомостях про батьків зазначена матір`ю - [PERSON] , місце проживання: Одеська область, Ананьївський район, с.Ананьїв, Другий. - копію актового запису про народження №73 [PERSON] , [INFO] (а.с.84); - актового запису про шлюб виданого 24 листопада 2020 року за №00028647439 Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), згідно якого гр-ка [PERSON] , [INFO] , проживаюча за адресою: Одеська область, Ананьївський район, м.Ананьїв, уклала шлюб із гр. [PERSON] , [INFO] , та після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.82-83); - актового запису про шлюб виданого 24 листопада 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) №00028647214, вбачається, що гр-ка [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Ананьїв Одеської області, уклала шлюб з гр-ном [PERSON] . Після укладення шлюбу зміна прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с.80-81); З наведеного вбачається, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян містяться відомості як про [PERSON] , так і про [PERSON] , [INFO] . Крім того, в матеріалах справи міститься лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 05 січня 2021 року, в якому зазначається, відомості про місце проживання [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с.117). Додатково зазначено в листі, що за наявною в ДМС інформацією [PERSON] , [INFO] , 22.05.2000 року була документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВВС у м.Одеса УМВС України в Одеській області (паспорт знищено у зв`язку з неотримання протягом року з дня його оформлення). Проте, в вищевказаному листі будь-яких відомостей про [PERSON] , [INFO] , не надано. При цьому, заявником під час розгляду справи не доведено той факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 46 ЦК України, Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження, що визначено статтею 47 ЦК України. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 2 ЦПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. При цьому, пунктами 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначені змагальність сторін та диспозитивність. Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визначення принципу диспозитивності цивільного процесу наведене у статті 13 ЦПК України. Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, заслухавши пояснення свідків, заявника та представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи з яких вбачається, що ім`я матері заявника в наявних в матеріалах справи документах різниться, тому не можливо встановити особу, котра підлягає оголошенню померлою, в зв`язку з чим суд вважає, що вимоги заяви [PERSON] є необґрунтованими, не доведеними належними та достовірними доказами, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed