Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору, укладеного 03.02.2006 року між позивачем та відповідачем, остання отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України в якій зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Посилається на те, що відповідач порушила зобов'язання за вище вказаним кредитним договором і станом на 30.06.2014 року загальна сума заборгованості складає 8 448 грн. 84 коп., а тому просив стягнути з [PERSON] борг за кредитом та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про підтримання позовних вимог, просила справу слухати без її участі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, не повідомила причини неявки і не подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Тому, оскільки проти цього не заперечує позивач, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 03.02.2006 року було укладено кредитний договір згідно якого, остання отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно п.9.12 Умов кредитного договору строк дії договору складає 12 місяці з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач порушила зобов'язання за кредитним договором і станом на 30.06.2014 року загальна сума заборгованості становить 8 448 грн. 84 коп., з яких заборгованість за кредитом складає 1 344,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 226,08 грн., 500 грн. - штраф(фіксована частина), штраф (процентна складова) - 378,52 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved