Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Направленим позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] збитки, заподіяні інфляцією у звязку із невиконанням рішення суду за період з 1 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року в сумі 6 478,47 гривень та 3% річних за період з 22 вересня 2016 року по 22 вересня 2017 року в сумі 1 262,06 гривні, а всього 7 740,53 гривень. Позов обґрунтовано наступним. У липні 2011 року сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої, зокрема, позивача отримала тяжкі тілесні ушкодження та другу групу інвалідності. Вироком суду винуватцем даної ДТП визнано відповідача та вирішено стягнути з нього на користь позивача 45 000,00 гривень, з яких ним було сплачено лише 2 931,32 гривню. За час невиконання своїх зобов'язань по сплаті присуджених за вироком суду коштів суттєво підвищилась вартість життя (збільшились індекси споживчих цін) у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати. Враховуючи зазначене, з позивача у судовому порядку маю бути стягнуті на користь позивача збитки, у вигляді інфляційних та 3 % річних. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 9 лютого 2012 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за порушення ним, як особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило позивачеві тяжкі тілесні ушкодження (а.с.8-10). Цим же вироком з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення 45 000,00 гривень моральної шкоди. На підставі даного судового акта 27 лютого 2012 року видано виконавчий лист (а.с.13) за яким 27 квітня 2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.14) у ході якого з відповідача на користь позивача за період з 7 серпня 2012 року по 9 вересня 2016 року стягнуто 2 921,32 гривню (а.с.15). Згідно наданого та проведеного позивачем розрахунку заборгованості (а.с.17) відповідача станом на 22 вересня 2017 року остання складає 7 740,53 гривень, з яких: 6 478,47 гривень інфляційні втрати; 1 262,06 гривні 3% річних. Рішеннями Житомирського районного суду від 19 лютого 2015 року (а.с.19), 10 червня 2016 року (а.с.20-21), 26 січня 2017 року (а.с.22-23) ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача вищевказані складові заборгованості за різні періоди часу. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положенням норм матеріального закону. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлено завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що вироком суду відповідача визнано винним у вчиненні злочину, внаслідок якого позивач зазнала тяжких тілесних ушкоджень. Також, цим вироком задоволено цивільний позов [PERSON] про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди й стягнуто з [PERSON] на її користь 45 000,00 гривень. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням. За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком сум інфляційних втрат та 3% річних, як з такими, що відповідають методу його здійснення. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем, позов є підставним та доведеним, а тому підлягає до повного задоволення. Крім цього, беручи до уваги повне задоволення позову, факт звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 640,00 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved