Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації в Кіровоградській області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини на користь тих установ чи осіб, яким буде передано дитину, посилаючись на те, що відповідач, являючись матір'ю дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації (за довіреністю) - Черненко С.А. позовні вимоги підтримала та пояснила, що в 2012 році за заявою [PERSON] її дитина [PERSON] був поміщений до КЗ «Кіровоградський обласний будинок дитини». В 2016 році дитину було повернуто у сім'ю матері. Проте, відповідач зловживала спиртними напоями, не займалась вихованням дитини, на профілактичні бесіди не реагувала. 07.07.2017 року малолітнього [PERSON] було доставлено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» у зв'язку з тим, що відповідач залишила дитину на співмешканця та зникла у невідомому напрямку. За час перебування дитини у вказаному закладі, мати жодного разу не відвідала хлопчика. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаючись на викладене, представник позивача просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні від 25.10.2017 року позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно залишила дитину на співмешканця, так як поїхала шукати роботу, а сина вона не відвідувала в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» близько трьох місяців, так як не мала можливості, у зв'язку з хворобою меншого сина. Запевнила суд, що не вживає спиртні напої та стала на шлях виправлення, просила не позбавляти її батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданим повторно 10 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 5). Розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 16.10.2012 року № 982-р «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], до комунального закладу «Кіровоградський обласний будинок дитини» та на підставі заяви про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини [PERSON] від 03.10.2012 року, малолітнього [PERSON] було влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний будинок дитини» (а.с. 9,10). Відповідно до акту про факт передачі дитини у сім'ю батьків від 04.03.2016 року, [PERSON] було повернуто матері [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається із характеристики на [PERSON], виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 03.07.2017 року № 239, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO] та співмешканцем [PERSON], [INFO]. [PERSON] не в повній мірі займається вихованням дітей, перебуває на обліку у службі у справах неповнолітніх, часто залишає їх із співмешканцем, на профілактичні бесіди не реагує, зловживає спиртними напоями (а.с. 8). На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.07.2017 року, представниками служби у справах дітей Кіровоградської районної державної адміністрації, Кіровоградського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, ювенальної поліції Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в області, малолітнього [PERSON] було доставлено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради у зв'язку з тим, що мати [PERSON] залишила сина на співмешканця на тривалий час та зникла у невідомому напрямку (а.с. 7). З інформації КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради від 03.10.2017 року № 0/13/295/1, вбачається, що за час перебування малолітнього [PERSON] у закладі дитини, мати [PERSON] жодного разу не відвідувала його, письмових та телефонних запитів на адресу закладу не надсилала (а.с. 12). Відповідно до висновку органу опіки і піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації від 05.10.2017 року за № 01-22/321/1 [PERSON], [INFO] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, на користь тих установ чи осіб, яким буде передано дитину (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, суд вважає встановленим факт того, що [PERSON], [INFO], маючи малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, оскільки не піклується про нього, не забезпечує його необхідним харчуванням, одягом та належним медичним доглядом, після залишення дитини на тривалий період не проявила жодного інтересу до сина, в тому числі після звернення органу опіки та піклування до суду з відповідним позовом (з'явилась лише в попереднє судове засідання). При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, з відповідача має бути стягнуто на користь тих осіб або установ, де буде утримуватися малолітня дитина, аліменти на утримання останього. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулись у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача має бути стягнутий судовий збір за позовні вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі, встановленому пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved