Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Направленою заявою позивач просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, хронічним захворюванням, а також через те, що позивачу не було відомо про наявність правовстановлюючих документів на майно. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача подав заяву, якою просив розглядати справу без його участі, позов визнав, просив його задовольнити. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 24.09.2010 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №150021 від 24.09.2010 року (а.с. 6). Факт рідства позивача з останнім підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №0323957 від 22 квітня 1967 року (а.с. 9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №335559 від 17.08.1990 року (а.с. 7). За життя [PERSON] склав заповіт від 24.07.2009 року, згідно з яким на випадок своєї смерті заповідав позивачу земельну ділянку, розташовану на території Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області площею 3, 4725 га з кадастровим номером 1822086300:01:000:0211 (а.с.12). Постановою нотаріуса від 7.02.2019 року №305/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного терміну для її прийняття (а.с. 13). Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України оставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 768, 40 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved