Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЇХ ОБГРУНТУВАННЯ 1. 08 червня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 02 червня 2021 року, виконуючи посадові обов`язки селищного голови, перебував на третьому поверсі у приміщенні Летичівської селищної ради, що знаходиться по вул. Героїв Крут, 2/1 в смт. Летичів Хмельницької області, і в коридорі зустрів [PERSON] з яким привітався та у дружелюбній формі запитав з якого приводу він знаходиться у приміщенні селищної ради та чим може йому допомогти на що [PERSON] повідомив, що на продовження терміну дії дозволу на зброю йому необхідна довідка-характеристика, яку слід підписати в керуючого справами селищної ради. Позивач на це зазначив, що на даний час керуюча справами проводить виїзний прийом у Руднянському старостинському окрузі, тому відсутня. Після закінчення розмови попрямував до свого кабінету, конфліктної ситуації у них з відповідачем не було. 03 червня 2021 року із мережі Інтернет - сайту соціальної мережі «Фейсбук» позивач дізнався про статтю, яку виклав [PERSON] , в якій відповідач публічно звинуватив його, розповсюдив неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, є недостовірною та принижує ділову репутацію, що начебто 02 червня 2021 року на третьому поверсі в приміщенні селищної ради ображав його та вживав щодо нього нецензурну лексику. [PERSON] спаплюжив честь, гідність та ділову репутацію позивача як посадової особи органів місцевого самоврядування, адже поширена інформація викладена з метою підриву його ділової репутації, як селищного голови, вона має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, цим створена негативна соціальна оцінка його роботи в очах оточуючих, крім того, ця інформація не є оціночним судженням, вона свідчить про принизливе ставлення відповідача до позивача. У зв`язку із зазначеним [PERSON] просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації наступну інформацію, розповсюджену в соціальній мережі «Фейсбук» [PERSON] [INFO] ; зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, шляхом опублікованої в соціальній мережі «Фейсбук» та засобах масової інформації «Летичівська газета» розповсюджену ним недостовірну інформацію; стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір. 2. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначив, що 02 червня 2021 року у приміщенні селищної ради на третьому поверсі зустрів [PERSON] і у ввічливій та привітній формі дізнався у нього причину його візиту отримання довідки, яку потрібно було підписати у керуючого справами. Оскільки остання була відсутня в зв`язку з виконанням службових обов`язків, про це повідомив відповідача. Будь-якої конфліктної ситуації у них не виникло. Йому не зрозумілі мотиви відповідача щодо написання вказаного допису у соціальній мережі, однак вважає, що через цей допис відповідач поширив для невизначеного кола осіб недостовірну інформацію про нього, як селищного голову, підриває його авторитет, посягає на його честь, гідність та ділову репутацію. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. 4. У судовому засіданні він позовні вимоги не визнав та вказав, що зазначена ним у дописі в соціальній мережі «Фейсбук» інформація повністю відповідає дійсності. Так, 02 червня 2021 року в приміщенні селищної ради у коридорі на третьому поверсі дійсно зустрів селищного голову, який в образливій та принизливій формі, з використанням нецензурної лексики, звернувся до нього чому тут знаходиться і, вислухавши, фактично його вигнав. Їх розмова тривала до 5 хв., очевидцем ніби була прибиральниця, яка, на його погляд, точно не буде давати свідчень щодо свого керівника, інших свідків не було. Для нього така поведінка посадової особи є неприйнятною, тому його це обурило і він у мережі «Фейсбук» виклав свої міркування з даного приводу у дописі, при цьому будь-яких образливих слів щодо селищного голови не вживав, не принижував його честь і гідність та ділову репутацію, тому позов є безпідставним. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 5. Згідно рішення Летичівської селищної ради Хмельницької області №2 «Про підсумки перших виборів і визнання повноважень Летичівського селищного голови» від 04 грудня 2020 року [PERSON] є Летичівським селищним головою Хмельницького району Хмельницької області. 6. На сайті соціальної мережі «Фейсбук» у групі «Летичів не БАЙДУЖИЙ» користувач [PERSON] розмістив допис, до якого наявні ряд коментарів та він неодноразово був поширений, наступного змісту: « [PERSON] , якого ще треба повчитися….. інакше цей допис назвати неможливо. Довго терпів і намагався по-можливості бути нейтральним до всіх подій та дописів але сьогодні терпець урвався. Мова йде про етику та моральну порядність Летичівського селищного голови [PERSON] , а свавілля його переходить взагалі вже усі межі. Прийшовши 02.06.2021 року до селищної ради по довідку-характеристику зустрів на третьому поверсі голову селищної ради, який на мої вітання «добрий день» відповів так, що я реально був у шоці ще довгий час, цитую: «ти якого хєра тут крутишся… пішов нахєр звідси гнидник і щоб ноги твоєї тут не було… я сказав пішов нахєр щоб тебе не бачив і не зли мене». Це ще самі культурні фрази які пролунали з «рота» високопоставленої особи селищного голови (мати я вже не цитую). На питання чому ви так говорите зі мною, тим більше перебуваючи на такій посаді і при виконанні своїх повноважень, відповіді не почув, а лише продовження тих слів що процитував, так і не зрозумівши причини такого ставлення просто як до людини та жителя громади. Проробивши 20 років на різних посадах державної служби я навіть не міг подумати що так можна говорити з людьми виконуючи свої посадові обов`язки, а тим більше будучи керівником. Завжди на роботі намагався бути ввічливим, нікого не образити та дотримуватися етики державного службовця хто б до тебе не звернувся. Правила бачу змінюються… [PERSON] без ніякого наклепу і якогось умисла. Більшого ХАМСТВА за своє життя і кар`єру я ще не зустрічав… Так що думайте і майте на увазі шановні земляки, перед тим як йти по довідку або на прийом до голови Летичівської селищної ради, що Вас може очікувати… Вибачень від «нього» (крутиться на язиці інше слово) навіть і не чекаю… Втішає лиш те, що працюють там і нормальні люди, які сумлінно виконують свої посадові обов`язки, завжди привітні і щирі». ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 7. Як зазначено у ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. У ч. 1 ст. 68 Основного Закону визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч. 1). Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (ч. 2). Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За змістом ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів (ч. 1). Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду (ч. 2). Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. В силу ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація. Законодавець у ст. 297 ЦК України визначив, що кожен має право на повагу до його гідності та честі (ч. 1). Гідність та честь фізичної особи є недоторканними (ч. 2). Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ч. 3). Як зазначено у ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації (ч. 1). Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ч. 2). В силу ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У абз. 1, 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно п. 15 Постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (абз. 1). Під поширенням інформації потрібно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (абз. 2). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (абз. 5). Як зазначено у ч. 1 ст. 200 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. В абз. 1 п. 19 Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. У ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1). Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ч. 2). Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 3). Як зазначено у абз. 3 п. 19 Постанови відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Як зазначено у п. 24 Постанови задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права (абз. 1). Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо) (абз. 2). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено (абз. 3). V. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 8. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що саме він є автором спірного допису і саме він розмістив його у соціальній мережі «Фейсбук», з цим дописом дійсно могло ознайомитись невизначене коло осіб, допис стосується голови Летичівської селищної ради [PERSON] . 9. Таким чином, факт поширення інформації відповідачем щодо позивача у соціальній мережі знайшов своє підтвердження, відповідач сам це визнав. 10. Аналіз допису відповідача свідчить про те, що такий містить категоричні ствердження про порушення позивачем, як керівником органу місцевого самоврядування, моральних принципів та порушення ним норм етики під час спілкування з оточуючими при виконанні ним службових повноважень. 11. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що поширена відповідачем інформація не є оціночним судженням, ця інформація висловлена у формі, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача. 12. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, які підтверджують ті обставини, які викладені ним у дописі у соціальній мережі. 13. У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що поширена відповідачем інформація щодо позивача у дописі в соціальній мережі є недостовірною, така інформація порушує особисті немайнові права позивача. 14. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved