Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

На праві приватної власності [PERSON] належить жилий будинок № 98 з надвірними будівлями, розташований по вулиці Соборній (до перейменування Червонозаводській) в м. Барвінковому Харківської області. У вказаному будинку зареєстрований також відповідач [PERSON] син дружини позивача. Позивач зазначив, що відповідач у належному позивачу будинку не проживає з 2013 року, фактично проживає і працює в Китаї, але з реєстрації перед виїздом не знявся. В звязку з цим позивач прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим будинком з надвірними будівлями. Вказане необхідно йому для належного розпорядження належним йому будинком, зокрема, оформлення субсидії на житлово комунальні послуги, але реєстрація відповідача у будинку перешкоджає цьому. Для зняття ж з реєстрації відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вказаним будинком Позивач подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ Згідно з довідкою Барвінківської міської ради Харківської області від 29.08.2017 року, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] (до перейменування Червонозаводська), 98, але за місцем реєстрації не проживає з 2013 року. Позивач є власником вказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на жилий будинок (домоволодіння),виданим 20 грудня 1994 року виконавчим комітетом Барвінківської міської ради Харківської області. Жилий будинок зареєстровано в Ізюмському бюро технічної інвентаризації 20 грудня 1994 року і записаний в реєстрову книгу № 3 за реєстровим номером 795. Згідно зі ст. 4 Закону України Про власність, власник має право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про власність власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення і не мають звязку з позбавленням власності. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Частиною. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутній і не проживає за місцем реєстрації понад один рік з 2013 року, доказів поважності причин відсутності судові не надав, тому, на думку суду, втратив право на користування вказаним житлом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, перешкоджає останньому вільно розпоряджатися належним йому на праві власності будинком, а для зняття з реєстрації відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вказаним будинком. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved