Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк 03.01.2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначивши, що 15.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк укладено кредитний договір №VIW3A001450005, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк надав позичальнику кредит у розмірі 13\~434, 95 дол. США на термін до 14.11.2014 року. Відповідач належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 30.11.2017 року в розмірі 36\~825,93 доларів США, яка складається з наступного: -5\~730, 04 доларів США заборгованість за тілом кредиту; -3\~191, 24 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -26\~502, 35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Позивач зазначає, що кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просить стягнути з відповідача на його користь 3\~941, 24 долар США, яка складається з наступного: 3\~191,24 долар США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 750,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за вказаним Договором в розмірі 3\~191,24 долар США та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 750,00 доларів США. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4 ст. 223 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №VIW3A001450005 від 15.11.2007 року Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 13\~421,59 дол. США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % намісять на суму заборгованості за кредитом, а позичальник зобовязався повертати кредит щомісячно, включаючи сплату відсотків (а.с.8-10). Відповідно до п.п.2.2.2 кредитного договору позичальник зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1, 7.4 даного договору. Відповідно до п.3.7 кредитного договору при непогашені кредиту в строки, зазначені в п.п.2.3.3 та п.7.1 цього Договору заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості на прострочену суму кредиту нараховується пеня відповідно до п.4.1 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Згідно п.4.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує пеню в розмірі, який зазначений у п. 7.4 Договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п.7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості за договором №VIW3A001450005 від 15.11.2007 року станом на 30.11.2017 року за період з 15.12.2007 року по 30.11.2017 року заборгованість за процентами склала 3\~191,24 доларів США, нарахована пеня за період з 15.12.2007 року по 30.11.2017 року склала 26\~502,36 доларів США (а.с.4-6). У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Суду доведено існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №VIW3A001450005 від 15.11.2007 року, зазначеної в розрахунку, наданому позивачем. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 3\~191,24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2017 року еквівалентно 86\~195,39 гривень, та частину пені, яку нараховано за період з 15.12.2007 року по 30.11.2017 року, в розмірі 750 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2017 року еквівалентно 20\~257,50 гривень. Суд визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню в межах позовних вимог, зазначає, що стягнення всієї суми заборгованості по всіх зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України. Відповідно до ч. 2\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності. Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року. Отже, пеню за прострочення заборгованості відповідно до норм Закону та умов Договору слід стягнути в гривневому еквіваленті. Оскільки позивач, здійснюючи розрахунок еквівалентної заборгованості по кредитному договору застосовував офіційний курс НБУ (27,01 гривень за 1 долар США) на дату розрахунку (30.11.2017 року), суд, при визначені розміру пені в гривні, приходить до висновку про застосування при цьому офіційного курсу НБУ станом на день ухвалення рішення у справі, тобто із розрахунку 26,22 за 1 долар США (станом на 23.04.2018 року). Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідача по договору, яка виникла станом на 30.11.2017 року, у наступному розмірі: -3\~191,24 доларів США, що еквівалентно 83\~674,31 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; -11 799 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, а також зобовязувався сплачувати інші платежі за договором, у випадку порушення взятих на себе зобовязань, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, в розмірі встановленому судом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк задовольняються судом на 89,69 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~435,04 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial