Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №R53700511603В від 27.01.2014 року відповідач отримав кредит на споживчі потреби в інтересах сімї у розмірі 61100 грн. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 1,69 % річних від початкової суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 27.01.2018 року. Банк свій обовязок виконав, що підтверджено меморіальним ордером про перерахування суми кредиту на картковий рахунок відповідача. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим 16.04.2015 року на його адресу Банком була надіслана вимога за вих. №3534/1-2.23, яка отримана відповідачем 06.05.2015 року. До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашена. Тому ПАТ «ВТБ Банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості, яка станом на 09.04.2015 року становить 57182,46 грн. та складається з наступного: 49459,59 грн. - борг за кредитом (46072,19 грн. - поточна заборгованість, 3387,40 грн. - прострочена заборгованість); 1754,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (291,92 грн. - поточна заборгованість, 1462,37 грн. - прострочена заборгованість); 4130,36 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (1032,59 грн. - поточна заборгованість, 3097,77 грн. - прострочена заборгованість); 1838,22 грн. - пеня нарахована у звязку з несвоєчасною процентів та кредиту. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.4, 76). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] (а.с.37-39, 78) надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову ПАТ «ВТБ Банк» заперечують, зустрічний позов просять задовольнити (а.с.42-43, 45-46). У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.ст.1054, 1050 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору або закону. Судом встановлено, що 27. 01. 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700511603В згідно якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в інтересах сімї у розмірі 61100 грн. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 27.01.2018 року (а.с.10-17). За умовами договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісяця у відповідності до графіку, який є невідємною частиною договору (п.4.3 Договору). Позичальник сплачує Банку винагороду (комісію) за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту, яка сплачується щомісячно відповідно до графіку (п.4.2 Договору). При порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.5.1 Договору). Розглядаючи позовні вимоги Банку суд бере до уваги те, що він свій обовязок за договором виконав, перерахував суму кредиту на картковий рахунок відповідача, що підтверджено меморіальним ордером №34932 (а.с.17). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим 16.04.2015 року на його адресу Банком була надіслана вимога за вих. №3534/1-2.23, яка отримана відповідачем 06.05.2015 року (а.с.18-19). До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашена. На час звернення до суду з позовом прострочення чергового платежу складало близько півроку внаслідок чого станом на 09.04.2015 року утворилась загальна заборгованість у розмірі 57182,46 грн. яка складається з наступного: 49459,59 грн. - борг за кредитом (46072,19 грн. - поточна заборгованість, 3387,40 грн. - прострочена заборгованість); 1754,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (291,92 грн. - поточна заборгованість, 1462,37 грн. - прострочена заборгованість); 4130,36 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (1032,59 грн. - поточна заборгованість, 3097,77 грн. - прострочена заборгованість); 1838,22 грн. - пеня нарахована у звязку з несвоєчасною процентів та кредиту. Розмір заборгованості відповідача підтверджений розрахунками, доданими банком до позовної заяви (а.с.5). Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано і не оскаржено, в передбаченому законом порядку докази в обґрунтування його неправильності суду не надані. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Доводи відповідача про те, що Банк не має права вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту без предявлення вимоги про розірвання кредитного договору, не ґрунтуються на законі. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору (ч. 2 ст. 1050 ЦК України) не означає односторонню відмову від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ПАТ «ВТБ Банк» та відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 571,82 грн. також підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved