Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» мотивувало вимоги тим, що 28.10.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання траншу №SМЕ0009770-2 в сумі 438 703,62 грн. на підставі умов Рамкової угоди №SМЕRS00751 від 20.03.2008 року. Банк виконав свої зобов'язання надавши [PERSON] кредитні кошти, який умов кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 13.11.2014 року виникла заборгованість: за кредитом - 401 622,19 грн., за відсотками - 89 545,32 грн., пеня складає 738 177,33 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 20.03.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №SМЕRS00751/1 з подальшим внесенням змін та доповнень, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В., зареєстрований в реєстрі № 2592, згідно з яким [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 62,5 кв.м., що в [ADDRESS]. Предмет іпотеки оцінений сторонами в 284 063 грн. Дана квартира належить [PERSON] на підставі договору дарування від 23.11.2004 року. В рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором №SМЕ0009770-2 від 28.10.2011 року, який станом на 13.11.2014 року в загальній сумі складає 1 229 344,84 грн., позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що в [ADDRESS], яка належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна та стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір - 3 654,00 грн. (а.с. 2-4). 10.03.2015 року [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання договору іпотеки недійсним (а.с. 104-106), який мотивувала тим, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 20.03.2008 року вона уклала із ПАТ «Альфа-Банк» іпотечний договір №SМЕRS00751/1 з подальшим внесенням змін та доповнень, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В., зареєстрований в реєстрі № 2592, згідно з яким передала в іпотеку банку нерухоме майно: трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 62,5 кв.м., що в [ADDRESS] Дана квартира належить їй на підставі договору дарування від 23.11.2004 року. Разом з тим, вона є матір'ю дитини - [PERSON], [INFO]., яка з моменту народження проживає у квартирі, оскільки іншого житла немає. Договір іпотеки хоча і був посвідчений приватним нотаріусом, однак не був погоджений в установленому порядку з органом опіки та піклування. Оскільки договір порушує інтереси малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]., відповідно до ч. 3 ст.17, ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ч.1, 2 ст. 156 ЖК України, ч. 6 ст. 203, ст.ст. 215, 224 ЦК України просила визнати недійсним договір іпотеки №SМЕRS00751/1 від 20.03.2008 року та скасувати заборону про відчуження даної квартири у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та скасувати запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири, що в [ADDRESS]. Ухвалою суду від 31.03.2015 року позови об`єднані в одне провадження (а.с. 126). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Зустрічний позов вважає безпідставним, оскільки при укладенні договору іпотеки [PERSON] написала письмову заяву про те, що дітей не має і зобов`язалась не реєструвати неповнолітніх в квартирі, що є предметом іпотеки. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний підтримав. Суду пояснив, що неповнолітня [PERSON] проживала в квартирі з моменту народження та була зареєстрована 02.03.2007 року, а син [PERSON], [INFO]., зареєстрований за цією адресою з 1995 року, проте договір іпотеки був укладений без згоди органу опіки і піклування. Квартира була єдиним житлом для дітей, тому договір є нікчемним. Просив також застосувати Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник органу опіки і піклування [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила захистити житлові права малолітньої дитини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 36 ЦПК України справа розглянута у відсутність [PERSON] Враховуючи пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.10.2011 року на виконання Рамкової угоди від 20.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] № SMERS00751, кредитор - ПАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] кредит в сумі 438 703,62 грн., на строк 120 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 16,5 % річних, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти, комісії (за їх наявності) за кредитом у встановлений кредитним договором строк та виконати інші зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі (п. 1.1 кредитного договору) (а.с. 10-11). 20.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки № SMERS00751/1, відповідно до якого у забезпечення виконання зобов`язання боржника [PERSON] за Рамковою угодою від 20.03.2008 року, включаючи всі додаткові угоди до неї, що укладені на дату набуття чинності цим договором або будуть укладені у майбутньому, у тому числі включаючи договори, які є невід`ємною частиною до рамкової угоди, а саме договір про надання траншу від 20.03.2008 року, іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку квартиру, загальною площею 62,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] (п. 3.1 договору іпотеки) (а.с. 17-18). Квартира належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 23.11.2004 року (а.с. 23). 31.09.2009 року, 27.07.2010 року, 28.10.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] були укладені додаткові договори до договору іпотеки в зв`язку зі зміною обсягу відповідальності [PERSON] При укладенні договору іпотеки [PERSON] зазначила, що передача предмета іпотеки в іпотеку не суперечить правам малолітніх та неповнолітніх осіб. Малолітні або неповнолітні особи не мають права власності або права користування предметом іпотеки (п. 1.5 договору). Також [PERSON] подала до ЗАТ «Альфа-Банк» заяву про те, що не має дітей (у тому числі усиновлених), які не досягли 18-ти років і не є опікуном чи піклувальником щодо дітей, які не досягли 18-ти років (а.с. 211). Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON], [INFO]. (а.с. 111) та [PERSON], [INFO]. (а.с. 107). Згідно копії паспорта [PERSON], його місце проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS] з 17.05.1995 року (а.с. 113). Аналогічні дані про місце реєстрації [PERSON] надані відділом адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області 04.06.2015 року (а.с. 181). Також ВАДР УДМС України у Вінницькій області повідомлено на запит суду, що [PERSON], [INFO]. зареєстрована з 02.03.2007 року за адресою [ADDRESS] шляхом вписання в адресний листок прибуття матері - [PERSON], [INFO]. (а.с. 181). Факт проживання у вказаній квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 1999 року підтверджено актом сусідів від 29.01.2013 року, підписи яких посвідчені в МКП ЖЕК-12 (а.с. 108). Згідно довідки ЗОШ № 34 від 19.06.2013 року [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] і з 2000 по 2010 рік навчався у Спеціалізованій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням математики і фізики № 34 м. Вінниці. Відповідно до частини третьої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно з частинами другою та третьою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члена сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України). У статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» зазначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною шостою статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже укладення батьками правочинів предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою особи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що на момент укладення договору іпотеки - 20.03.2008 року неповнолітні [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., постійно проживали в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS] і мали право користування цим житлом, проте дозволу органу опіки і піклування на вчинення правочину щодо майнових прав неповнолітній дітей не було, суд вважає необхідним визнати договір іпотеки недійсним на підставі ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідні роз`яснення містяться в п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». При ухваленні такого рішення суд застосовує правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах від 01.07.2015 р. у справі № 6-39цс15, від 09.09.2015 року у справі № 6-405цс15, від 16.09.2015 року у справі № 6-392цс15. Суд критично оцінює довідку від 20.02.2015 року МКП ЖЕК-12 від 20.02.2015 року (а.с. 96) про те, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS] з 21.03.2008 року, а також довідку МКП «ЖЕК- 12 від 19.03.2008 року про реєстрацію за цією адресою станом лише [PERSON], оскільки ці відомості суперечать даним відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області (а.с. 181) та сукупності інших доказів, що містяться в матеріалах справи та наведені у рішенні. Враховуючи наведені обставини і те, що договір іпотеки є недійсним, первісний позов ПАТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн., сплата якого підтверджена відповідним платіжним дорученням (а.с. 123).

Outcome: approved