Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 1637936,74 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 352244,47 грн. та заборгованості по пені у сумі 1285692,27 грн.; також просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у сумі 3654,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (який в подальшому перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк») і [PERSON] був укладений кредитний договір № 490069776. Зобовязання, взяті ПАТ «Альфа-Банк» за договором, позивачем виконані повністю, позичальник [PERSON] обовязки за договором не виконав та допустив утворення боргу. Також, 16.05.2008 року в забезпечення виконання зобовязань позичальника, між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки за №490069776-П, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й боржник. Оскільки зобовязання не були виконані належним чином і у встановлений строк, просить позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надіслали. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) \~\~зобовязується \~\~надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке надалі було перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №490069776, відповідно до якого позивач надав позичальнику грошові кошти у сумі 27602,51 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% з кінцевим терміном повернення грошових коштів 16.05.2015 року. Також 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №490069776-П, відповідно до умов якого відповідач зобовязаний відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зміст та умови договорів, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязань. Пунктом 3 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені даним договором, повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконання ним своїх зобовязань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі, та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Згідно з п. 3.4. кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Статтею 2 договору поруки №490069776-П від 16.05.2015 року визначено, що поручитель поручається за виконання боржником наступних обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обовязок повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але у будь-якому випадку не пізніше 16.05.2015 року; обовязок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору; обовязок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають із основного договору; обовязок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником свої зобовязань за основним договором. Відповідно до п. 3.1. договору поруки №490069776-П від 16.05.2015 року, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у ст. 2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобовязання за договором, боржник [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернув та станом на 16.11.2014 року допустив заборгованість за кредитним договором №490069776 від 16.05.2008 року в розмірі 352244,47 грн. та заборгованість зі слати пені у сумі 1285692,27 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, \~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] як поручителя за договором поруки перед ПАТ «Альфа-Банк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved