Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2010 року по 01 червня 2019 року в сумі 131406 гривень 07 копійок. Посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності. Між ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» і відповідачем існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, відповідно до яких підприємство надає житлово-комунальні послуги, а відповідач, як споживач, зобов`язаний вносити плату за надані послуги. Відповідач плату своєчасно не вносить, у зв`язку з чим утворився борг. Починаючи з 01 квітня 2010 року по 01 червня 2019 року сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги складає 73432 гривні 25 копійок, інфляційні нарахування - 51297 гривень 15 копійок, три проценти річних - 6676 гривень 67 копійок. Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 72). У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника позивача, з яких вбачається, що обслуговування та експлуатацію будинку [ADDRESS] здійснює ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» на підставі відповідних договорів з виконавцями робіт та надавачами послуг. Крім того, станом на 08 лютого 2019 року об`єднання є колективним споживачем комунальної послуги у вигляді опалення на підставі відповідних договорів № 1541455 від 27 жовтня 2005 року з АЕК «Київенерго» та № 1541457 від 28 вересня 2018 року з КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго». Також, протягом 2018-2019 років об`єднання було колективним споживачем комунальної послуги у вигляді централізованого водопостачання і водовідведення на підставі договору № 05890/4-09 від 18 серпня 2005 року з ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Тарифи на комунальні послуги у м. Києві у різний період затверджувалися розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради і постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с. 73-81). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01 листопада 2005 року (а.с. 11). Обслуговування та експлуатацію будинку [ADDRESS] здійснює ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» на підставі відповідних договорів з виконавцями робіт та надавачами послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Пунктом 3 ч. 1 ст. 22 цього закону визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. 27 жовтня 2005 року між АЕК «Київенерго» та ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» було укладено договір № 1541455 на постачання теплової енергії у гарячій воді (а.с. 106-109). 28 вересня 2018 року між КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» та ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» було укладено договір № 1541457 на постачання теплової енергії у гарячій воді (а.с. 110-113). 18 серпня 2005 року між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» був укладений договір № 05890/4-09 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (а.с. 126-127). З письмових пояснень представника позивача вбачається, що тарифи на комунальні послуги у м. Києві у різний період затверджувалися розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради і постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що за період з квітня 2010 року по 01 червня 2019 року становить 131406 гривень 07 копійок, що складається з: -основного боргу в розмірі 73432 гривні 25 копійок; -інфляційних нарахувань в сумі 51297 гривень 15 копійок; -три проценти річних в розмірі 6676 гривень 67 копійок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З наданого стороною позивача розрахунку за період з квітня 2010 року по червень 2019 року вбачається, що відповідачем періодично здійснюються оплати за надані комунальні послуги. Зокрема, відповідачем було сплачено комунальні послуги у червні, липні та жовтні 2010 року, серпні 2011 року, у травні та грудні 2012 року, червні та липні 2013 року, листопаді 2016 року та листопаді 2018 року (а.с. 7-10). За таких обставин, строк позовної давності позивачем не пропущений. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 7-10). Відповідач відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 51297 гривень 15 копійок та три проценти річних у розмірі 6676 гривень 67 копійок. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 131406 гривень 07 копійок. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривні. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2978 гривень 40 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 03 грудня 2018 року між ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» та ТОВ «Київський центр права» укладено договір про надання правничих послуг № 20, за умовами якого товариство зобов`язується на щомісячній основі надавати пакет правничих, представницьких, консультаційних послуг, що у сукупності за домовленістю сторін мають назву «Особистий юрист» (а.с. 29-33). Крім того, у матеріалах справи міститься розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 35), платіжне доручення № 340 від 04 липня 2019 року за послуги згідно рахунку № 93 від 21 травня 2019 року в сумі 2978 гривень 40 копійок (а.с. 34) та довіреність від ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» на ім`я [PERSON] та [PERSON] від 19 листопада 2018 року (а.с. 36). Вбачається, що позивачем не надано суду доказів надання професійної правничої допомоги саме адвокатом, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2978 гривень 40 копійок задоволенню не підлягає.

Outcome: approved