Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини, вихованням та утриманням якої не займається. Відповідач покинула дитину у лікарні та на теперішній час малолітня дитина перебуває у комунальному закладі, де знаходиться на повному державному утриманні. На підставі викладеного просять позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, стягнути аліменти на особистий рахунок дитини та передати дитину під опіку органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась та причин своєї неявки суду не повідомила, відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відомості про батька [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З повідомлення про дитину, яка залишилася без батьківського піклування, Маріупольського територіального медичного об'єднання здоров'я дитини та жінки від 01.12.2015 року № 05/1210 встановлено, що в ПВ № 1 КЗ «Маріупольського територіального медичного об'єднання здоров'я дитини та жінки» з 30.11.2015 року перебуває дитина, яка залишилася без батьківського піклування - [PERSON], [INFO]. Відповідно до листа директора дитячого будинку «Центр опіки» від 15.09.2016 року № 1558 в дитячому будинку змішаного типу «Центр оіпки» для дітей дошкільного і шкільного віку, згідно направлення служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації № 3062 від 25.12.2015 року на повному державному забезпеченні з 25.12.2015 року по теперішній час знаходиться [PERSON], [INFO] та за час його перебування мати жодного разу не відвідала дитину, здоров'ям дитини не цікавилась та участі у його житті не приймала. З витягу із протоколу № 15 від 14.09.2016 року (п. 16) комісії з питань захисту прав дитини Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що з 25.12.2015 року і по теперішній час малолітній [PERSON], [INFO], перебуває в дитячому будинку змішаного типу «Центр оіпки» для дітей дошкільного і шкільного віку, за час його перебування мати [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, здоров'ям дитини не цікавилась та участі у його житті не приймала; згідно характеристики [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, вела нездоровий спосіб життя, зловживала алкогольними напоями; проживала на зйомній квартирі, в якій для малолітньої дитини відсутні манеж, дитяча колиска, ванночка, дитячі речі та харчування; з метою соціального захисту прав малолітньої дитини рекомендовано службі у справах дітей підготувати позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач покинула малолітню дитину у медичному закладі, дитина перебуває на утриманні у дитячому будинку більше 1,5 роки, відповідач протягом цього часу її не відвідувала, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Аналіз вказаної норми передбачає, що якщо дитина не отримувала аліменти, то відповідач, як мати дитини, що позбавлена батьківських прав, повинна сплачувати аліменти на рахунок дитини, який відкритий у АТ «Ощадбанк», тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 280,00 грн.

Outcome: approved