Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої веранди загальною площею 9 кв.м., за адресою: [ADDRESS],власними силами та за свій рахунок, посилаючись на те, що будівництво було здійснено з порушенням вимог законодавства, а саме без отримання дозволу ДАБК на проведення будівельних робіт, без затвердженої проектної документації, на земельній ділянці, яка для цієї мети не відводилася та відповідачам у користування чи у власність не надавалась, тобто відповідачі, здійснивши самочинне будівництво веранди, порушили права ОМР як власника земельної земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не з'явились, [PERSON] та [PERSON] причини неявки суду не повідомили. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не готовий до захисту. Суд вважає її необґрунтованою, оскільки особа отримала копію позову з додатками ще 28.11.2014 р., що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні, тому причини неявки відповідача визнані неповажними. Оскільки відповідач своїх письмових пояснень на позов не надавав, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у ході судового розгляду, відповідачі є користувачами квартири [ADDRESS] (а.с.19). 21 листопада 2013 р. уповноваженими особами дільниці №7 КП «ЖКС «Північний» було виявлено самовільно збудований балкон (веранда) без дозвільної документації, про що було складено акт про встановлення факту самочинного будівництва та план-схема самочинного будівництва (а.с. 13, 14-15), у зв'язку з чим їй був внесений відповідний припис №б/н/2001 про усунення порушень законодавства (а.с.11) та складений протокол №003/200 від 21.11.2013 р. про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП (а.с.12). 30 грудня 2013 р. у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] припису КП «ЖКС «Північний» розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №736р було зобов'язано [PERSON] в десятиденний термін об'єкт самочинного будівництва за адресою:[ADDRESS] привести до первісного стану, відповідно до технічної документації (а.с.7). Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Частина 1 ст.12 Закону України, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в т.ч. розпорядження землями територіальних громад. Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів згідно вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови. Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування території. Стаття 22 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, визначає, що забудова земельних ділянок, що надається для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво обєктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд. Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з діючим законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацію. Фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад чи їх виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень, дозвіл на будівництво об'єкту містобудування (ст.24 вказаного закону). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями норм і правил (відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України). Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України відповідача слід зобов'язати за власний рахунок провести демонтаж самочинно збудованого балкону, оскільки будівництво було здійснено без дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації, а у добровільному порядку привести об'єкт до попереднього стану відповідач не бажає. Таким чином, будівництво балкону (веранди) слід визнати самочинним, оскільки роботи по його спорудженню здійсненні без належного дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації. За фактом самочинного будівництва відносно відповідача [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП, але внесений припис про усунення порушень закону у добровільному порядку він не виконав. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідачем [PERSON] до суду не надано будь-яких заперечень на позовну заяву та не надано доказів для спростування доводів позивача, а також суд звертає увагу на те, що [PERSON] під час складання припису та протоколу про адміністративне правопорушення, не надавав жодних документів на спростування факту, що веранда розміром 1,6мх6,0 м. є самочинним будівництвом. Щодо вимог, пред'явлених до [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки припис, протокол були складені у відношенні відповідача [PERSON], і позивачем не доведено, що [PERSON] та [PERSON] здійснювали самочинне будівництво балкону (веранди). Отже, судом встановлено, що усі заходи щодо реагування та притягнення до адміністративної відповідальності використано, будівництво було здійснено без дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації, на земельній ділянці, яка для цієї мети не виділялася, і листопада 2013 року [PERSON] не звертався до виконавчих органів для оформлення самовільного будівництва, у добровільному порядку привести об'єкт до попереднього стану відповідачка не бажає, тому відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України його слід зобов'язати власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести у попередній стан квартиру за адресою: [ADDRESS], відповідно до технічної документації. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial