Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09.10.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, спільне життя не склалось, одруження виявилось невдалим, з`явилась неприязнь одне до одного, та рішенням Городищенського районного суду від 22.10.2018 року, його було розірвано. Від спільного проживання із відповідачем вони мають двох дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі, ними, за спільні кошти, був придбаний житловий будинок по [ADDRESS] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Домоволодіння розташоване на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0.0736 га., державний акт виданий на ім`я [PERSON] . Окрім того, в період перебування у шлюбі, а саме 2015 року, ними, за спільні кошти, був придбаний автомобіль Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , сірого кольору, 1997 рокузареєстрований за [PERSON] . Вона намагалася врегулювати питання розподілу їхнього спільного майна в добровільному порядку, проте відповідач не бажав цього, мотивуючи це тим, що будинок та автомобіль є його приватною власністю і, оскільки вони розлучились, то вона не має ніяких прав на це майно. З врахуванням викладеного, вона була змушена звернутися до суду та просила: визнати житловий будинок по [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] ; визнати транспортний засіб - Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , сірого кольору, 1997 рокувипуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на його 1/2 частину; стягнути з відповідача судові витрати. Під час підготовчого судового засідання, представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій, окрім вказаних вище вимог, просив, стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1/2 вартості автомобіля Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року, який зареєстрований 19.05.2015 року центром ДАІ 7101, тавиділити позивачу [PERSON] слідуюче рухоме майно: двоспальне ліжко, комод, шафу (2010 р.), телевізор (плазмовий, 2006 р.), комп`ютерний стіл (2015 р.), шафу (2018 р.), шафу книжкова, шафу сервант, диван «Софа» (2017 р.), диван «Малютка» (2018 р.), тумбочка із дзеркалом (2018 р.), холодильник (2017 р.), перукарські меблі: крісло, візок, дзеркало, (2014 р.), велосипед (дитячий, 2016 р.) мопед СА-10А Suzuki (2018 р.); виділити відповідачу [PERSON] диван-книжку та два крісла (2006 р.) кухонну стінку (2004 р.), кухонний гарнітур (диван, стіл, 2 табуретки, 2005 р.), телевізор (2013 р.), пральну машину (2006 р.), холодильник (2010 р.), комп`ютер (2009 р.), супутникову тарілку, тюнер (2010 р.), мікрохвильову піч (2010 р.), домашній кінотеатр (2006 р.), ліжко одномісне, стіл розкладний, стіл журнальний, велосипед, мопед MX 50 S Viper, 2010 р. В подальшому представник позивача подав заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог, які були заявлені в заяві про збільшення позовних вимог, а саме, щодо поділу рухомого майна. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав, але просив стягнути судові витрати пропорційно. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, суд вважає наступне. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 року по 22.10.2018 року, коли, згідно рішення Городищенського районного суду, копія якого знаходиться у матеріалах справи, їхній шлюб було розірвано. Під час проживання у шлюбі, сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.09.2002 року. Покупцем в даному договорі зазначений відповідач [PERSON] та, відповідно, реєстрація домоволодіння проведена на його ім`я, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15468688 від 03.08.2007 року та копією технічного паспорту, копії договору, витягу та технічного паспорту міститься в матеріалах справи. Домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] розташоване на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,0736 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 646003, кадастровий номер земельної ділянки 7120310100:01:001:0375. Вказаний Державний акт виданий на ім`я [PERSON] , копія Державного акту міститься в матеріалах справи. Згідно висновку експерта № 34/20-23/1253-1254/20-23 від 29.10.2020 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи - дійсна ринкова вартість будинковолодіння, яке складається з житлового будинку площею 101,5 кв. м., з надвірними спорудами, земельної ділянки, площею 0,0736 га. Розташованого по [ADDRESS] , станом на 29.10.2020 року становить 377494,00 гривні. Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тобто, дана стаття закріплює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, навіть у випадках, коли майно, яке придбане подружжям під час шлюбу, зареєстроване на когось одного з них. У ч. 3 ст. 368 ЦК України, також зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 23 Постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу, як зазначено у ч. 1 ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Тому, враховуючи вище викладене, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] , який був придбаний за договором купівлі-продажу, укладеним під час шлюбу позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , приватизована земельна ділянка загальною площею 0,0736 га. єїхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а у разі такого поділу, згідно зі ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з матеріалів справи, між сторонами шлюбний договір не укладався та будь-яких домовленостей щодо поділу майна, не було. З огляду на вищевикладене, за відсутності шлюбного договору між сторонами, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов в цій частині обґрунтований, підтверджений належним чином доказами, а тому підлягає до задоволення. Щодо вимог позивача в частині визнання транспортного засобу - автомобіля Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вартості 1/2 частини вказаного автомобіля, суд вважає наступне. У судовому засіданні встановлено, що за час шлюбу, а саме у 2015 року, сторонами був придбаний автомобіль Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року. Згідно висновку експерта № 35/20-23 від 23.03.2020 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи - дійсна ринкова вартість автомобіля Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року випуску, станом на дату проведення оцінки становить 107 952,75 гривень. В силу наведених вище ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 68 СК України, п. 23 Постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», суд вважає, що вказаний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки був придбаний сторонами за час шлюбу та в інтересах сім`ї. Як було зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Дана позиція закріплена законодавцем і в ч. 2 ст. 372 ЦК України. Тобто, позивач [PERSON] має право на 1/2 частину майна, визнаного спільною сумісною власністю, а відтак є його співвласником. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (неподільність майна), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. На підставі викладеного, встановивши, що автомобіль Ford Galaxy державний номерний знак [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності сторін та те, що позивач є його співвласником, враховуючи що, на даний час, вартість спірного автомобіля встановлена у 107 952,75 гривень, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню вартість 1/2 частини автомобіля, що складає 53 976 гривень 37 копійокТому, позовні вимоги і в цій частині підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд вважає наступне. Позивач та її представник просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 17 676 гривень 29 копійок, з яких: 2684 гривні 29 копійок - сплачений судовий збір, 6200 гривень 00 копійок - витрати на професійну правову допомогу та 8792 гривні 00 копійок - витрати на проведення судових будівельно-технічної та автотоварознавчої експертиз. В підтвердження понесених витрат, до справи додані відповідні квитанції. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , понесені судові витрати у сумі 17 676 гривень 29 копійок. 08.11.2019 року ухвалою Городищенського районного суду було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль, заборонивши [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо автомобіля, пов`язані з його відчуженням. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки, судом задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, то захід забезпечення позову: накладений арешт на автомобіль марки Ford Galaxy, д.н.з. [NUMBER] , 1997 року випуску, продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved