Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК (далі [PERSON]) 11.06.2018 року , дата направлення позову поштою, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 18.01.2012 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується листом голови правління банку № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 03.06.2018 року у сумі 83\~777,03 грн., яка складається з наступного: 33\~123,77 грн. - заборгованість за кредитом; 19041,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27\~146,34 грн. заборгованість за пенею штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3965,57 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON], справу просив розглядати у його відсутність, позовні вимоги та обставини, зазначені в позові, підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послу, який складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.01.2012 року, Памятки клієнта, Тарифів банку, а також Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 10-26 ). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком договір /а.с.10/. Відповідач [PERSON] отримала кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені та тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» /витяг з тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна» а.с. 11/. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь - який момент змінити ( збільшити, зменшити, анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. З моменту отримання кредиту відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобовязань з оплати кредиту, відсотків за його користування та пені за несвоєчасність виконання грошових зобовязань. Відповідно до розрахунку позивача /а.с.5-6/, проти якого відповідач не надав своїх заперечень, станом на 03.06.2018 року відповідач має заборгованість за кредитним договором без номеру від 18.01.2012 року у сумі 83 777 грн. 03 коп., яка складається з наступного: 33\~123,77 грн. - заборгованість за кредитом; 19041,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27146,34 грн. заборгованість за пенею штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3965,57 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Цивільного кодексу. \~Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.548 ЦК\~виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобовязання, в контексті ст.ст.546,549 ЦК України\~є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а\~ст.624 ЦК України\~передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2\~ст.1054 ЦК України\~випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1\~глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України\~встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. За таких обставини суд приходить до висновку, що між сторонами 18.01.2012 року укладено кредитний договір, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом відповідачем належним чином не виконані, однак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 79\~311 грн.\~46\~коп (33 123,77 грн. - заборгованість за кредитом;+ 19\~041,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; + 27\~146,34 грн. заборгованість за пенею) з наступних підстав: Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині стягнення суми штрафів у розмірі 4\~465.57 грн. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду\~України по справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Банком при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1\~762,00 грн. /а.с.1/. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 79\~311 грн. 46 коп., тобто на 94,6 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~666 грн. 85 коп. (1762,00 грн.* 94,6 %) судового збору. На підставі ст.ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial