Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Орган опіки і піклування Любецької селищної ради Ріпкинського району, в порядку ст. 45 ЦПК України, звернувся в інтересах [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], в якому просили позбавити останнього батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дитини в судовому порядку, а відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, який в даний час виховується в обласному будинку дитини «Надія» з 12.08.2015 р., на підставі заяви батька про тимчасове влаштування дитини від 15.07.2015 р., а батько за цей час долею дитини не цікавився. Вказане в сукупності свідчить про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Судом було замінено Орган опіки і піклування Любецької селищної ради Ріпкинського району на Любецьку селищну раду Ріпкинського району, як юридичну особу. В судовому засіданні Голобурда Т.В., як представник Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області підтримала позов з підстав, передбачених в позові. Оскільки [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, і прокурор не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи у відсутність відповідача. На позбавленні батьківських прав [PERSON] в судовому засіданні наполягали і представник Ріпкинської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей Савенко В.О. та прокурор Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури Кошель Н.М.. Заслухавши пояснення представника Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області Голобурди Т.В., представника Ріпкинської районної державної адміністрації Савенко В.О., прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури Кошель Н.М., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], (серія [NUMBER]), виданому 10 жовтня 2012 року ВДРАЦС РС Ріпкинського РУЮ (актовий запис № 79), в графі батько зазначений: «[PERSON]», а в графі мати зазначена: «[PERSON]». Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 7 жовтня 2015 року позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. По справі встановлено, що [PERSON], [INFO] виховується в КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» і знаходиться на повному державному утриманні з 12.08.2015 р., на підставі заяви батька про тимчасове влаштування дитини від 15.07.2015 р., а [PERSON] за цей час дитину не відвідував, не телефонував, не цікавився долею дитини, не ставив питання про повернення дитини на виховання в сім'ю, що стверджується довідками КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» від 18 січня 2016 р. №№ 02-07/50, 02-07/48 та актом від 18 січня 2016 р. № 02-07/49. По справі встановлено, що виконавчим комітетом Любецької селищної ради Ріпкинського району виносилось рішення від 5 травня 2016 р. № 32, яким визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], як такого, що систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її фізичний, моральний та духовний розвиток. Вказане рішення прийнято, на підставі довідки-характеристика на [PERSON], з якої вбачається, що останній негативно характеризується за місцем проживання, не працює, долею дитини, яка виховується в КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» не цікавиться, навіть після неодноразових попереджень уповноважених осіб та на підставі Акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], з якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] відповідач проживає з старшим сином [PERSON] та двоюрідним братом [PERSON], яка відключена від газового опалення, потребує косметичного ремонту. Згідно п.1 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріали справи не дають суду підстав ставити під рішення виконавчого комітету Любецької селищної ради Ріпкинського району виносилось рішення від 5 травня 2016 р. № 32, як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених ст.. 150 СК України, по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. У рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейським судом з прав людини зазначається, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Системний правовий аналіз вказаних міжнародних актів та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи наведене в сукупності, беручи до уваги те, що позбавлення батьківських прав відповідачів необхідне в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку про необхідність постановлення рішення про задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Оскільки згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, то з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» на утримання неповнолітнього [PERSON] ([INFO]), в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved