Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 5 серпня 2011 року в розмірі 6 923 грн 54 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, 5 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ЕК_Ten00059523. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачу був наданий кредит на поточні потреби в розмірі 6 738 грн 00 коп на умовах сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% річних, а також щомісячної сплати комісії за управління кредитом в розмірі 1,0 % від суми кредиту. Кредит був наданий строком до 5 червня 2012 року. Свої зобов»язання за кредитним договором ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» виконало в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] зобов»язаний був щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку погашення заборгованості. Однак свою частину зобов»язань, що випливають з кредитного договору, відповідач не виконав. Кредитним договором від 5 серпня 2011 року також передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних зобов»язань, строк виконання яких настав і які мають бути виконані на день прострочення виконання за ставкою 0,5 %. Станом на 27 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 5 серпня 2011 року становить 6923 грн 54 коп та включає в себе заборгованість за кредитом в розмірі 2 180 грн 19 коп; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0 грн 38 коп; заборгованість по сплаті комісії в розмірі 202 грн 14 коп, а також пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі 4 540 грн 83 коп. Позивач в судове засідання не з»явився, представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за довіреністю Куц А.П. (а.с. 98) надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 97). Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно 5 серпня 2011 року між ним та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений кредитний договір та йому були надані кредитні кошти в розмірі 6 738 грн 00 коп для оплати вартості товару. За умовами кредитного договору він мав щомісяця в строк до 5 числа кожного місяця вносити платіж, передбачений графіком погашення кредиту в розмірі 741 грн 38 коп. Строк повернення кредиту був встановлений до 5 червня 2012 року. Однак з березня 2012 року він перестав виконувати свої зобов»язання за вказаним кредитним договором та останній платіж був здійснений ним 22 березня 2012 року. Таким чином з 6 квітня 2015 року позивач дізнався про порушення своїх прав. Проте звернувся до суду з позовом про стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором від 5 серпня 2011 року з порушенням встановленого ст. ст. 257, 258 ЦК України строку позовної давності. Своїм правом, передбаченим п. 2.8.1 кредитного договору щодо дострокового повернення ним кредиту ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не скористалося. Так як на момент звернення позивача до суду закінчилися строки позовної давності, то прохає відмовити ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у задоволенні позовних вимог у зв»язку із спливом строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 5 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір № ЕК_Ten00059523 (а.с. 9-16). За умовами договору від 5 серпня 2011 року, [PERSON] був наданий кредит у національній валюті України на поточні потреби в розмірі 6 738 грн. 00 коп. строком до 5 червня 2012 року включно із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 % річних. Договором визначено, що позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом в розмірі 1,0 % від суми кредиту (п.п 1.1.-1.6 Загальної частини договору та п.п. 1-5 Спеціальної частини договору) (а.с. 8, 9). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов»язання за договором від 26 серпня 2011 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виконало. Відповідач [PERSON] не заперечує факт отримання ним коштів за кредитним договором від 5 серпня 2011 року. Пунктом 2.5.2. Загальної частини договору про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами, встановлений обов»язок [PERSON] не пізніше дати, встановленої графіком погашення заборгованості та процентам, поповнювати рахунок ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», вказаний п. 6 Спеціальної частини договору у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших від суми платежів, встановлених у графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом (а.с. 11, 16). Як вбачається з графіку погашення заборгованості за кредитом [PERSON] зобов»язаний був щомісяця до 5 числа кожного місяця вносити обов»язковий платіж в розмірі 741 грн 38 коп, а останній платіж мав внести до 5 червня 2012 року в розмірі 739 грн 69 коп (а.с. 16). Пунктом 2.7.4 Загальної частини договору про надання споживчого кредиту від 5 серпня 2011 року передбачено, що часткове дострокове виконання боргових зобов»язань не звільняє позичальника від зобов»язання з погашення відповідної частини кредиту, сплати процентів та комісій в наступні дати, що встановлені графіком (а.с. 12). За умовами договору про надання споживчого кредиту № ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року відповідач брав на себе зобов»язання щомісяця виконувати свої боргові зобов»язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.6 Загальної частини договору. Не пізніше п. 2 Спеціальної частини договору (до 5 червня 2012 року) повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплоатит проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф, пеню) (а.с. 13). Згідно п. 4.2 Загальної частини договору від 5 серпня 2011 року, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов»язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 8 Спеціальної частини договору - 0, 5 % (пеня розраховується за методом «факт/360») (а.с. 9, 14). Однак, взяті на себе зобов»язання за договором № ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року відповідачем [PERSON] виконані не були, Останній платіж за вказаним кредитним договором в розмірі 800 грн 00 коп був здійснений ним 22 березня 2012 року (а.с. 7-8, 115-119, 122-124). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 5 серпня 2011 року, заборгованість [PERSON] станом на 27 серпня 2015 року становила 6 923 грн 54 коп та включає в себе заборгованість за кредитом в розмірі 2 180 грн 19 коп; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 0 грн 38 коп; заборгованість по сплаті комісії в розмірі 202 грн 14 коп, пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі 4 540 грн 83 коп. Заборгованість за тілом кредиту розрахована до 5 червня 2012 року (станом на 6 червня 2012 року), зі сплати процентів за користування кредитними коштами - до 5 квітня 2013 року (станом на 6 квітня 2013 року), комісії - до 5 липня 2012 року (станом на 6 липня 2012 року), а зі сплати пені - до 5 травня 2013 року (станом на 5 червня 2013 року) (а.с. 7-8). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 106-108, 127). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Статтею 260 ЦК України визначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем не надано суду доказів того, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] існувала домовленість про збільшення строку позовної давності. Пунктом 6.3. Загальної частини договору про надання споживчого кредиту від 5 серпня 2011 року передбачено, що з усіх питань, які не врегульовані цим договором, сторони керуються чинним законодавством України (а.с. 15). За наведених обставин, суд при вирішенні питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами та комісією виходить із загального строку позовної давності у три роки, передбаченого ст. 257 ЦК України, а за вимогами про стягнення пені - строку позовної давності в один рік, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а також відсутності доказів про існування між сторонами договору про збільшення позовної давності, як це вимагає ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). При вирішенні справи суд керується правовими позиціями, викладених Верховним Судом України у постановах від 6 листопада 2013 року (у справі № 6-116цс13) та від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки вони відповідно до ч. 2 ст. 214, ч. 3 ст. 360-7 http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1 - 1989 ЦПК України є обов»язковими для всіх судів України. Зокрема, у названих постановах Верховним Судом України була висловлена наступна правова позиція. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов»язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844140/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1 - 844140 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позичальник [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року зобов»язаний був здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами), щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами та комісію. Зазначені платежі [PERSON] мав здійснювати до 5 числа кожного місяця (дата, визначена графіком погашення заборгованості за кредитом) (а.с. 16). Вищевказаним кредитним договором також визначено, що [PERSON] зобов»язаний був повернути кредит, сплати нараховані проценти та комісії 5 червня 2012 року (а.с. 9). З урахуванням наведеного, при вирішенні питання про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року суд виходить з того, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав 5 серпня 2011 року, зобов»язаний був щомісяця до 5 числа кожного місяця вносити оплату на погашення тіла кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами і комісії, але останній платіж за вказаним кредитним договором був здійснений ним 22 березня 2012 року. За таких обставин, про порушення своїх прав ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» мало дізнатися у травні 2012 року, коли [PERSON] в строк до 5 травня 2012 року не здійснив визначений графіком погашення заборгованості за кредитом обов»язковий платіж за кредитним договором Із розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року вбачається, що відповідачу [PERSON] пеня в розмірі 4 540 грн 83 коп нарахована станом на 5 червня 2013 року (а.с. 7). Також суд враховує, що за умовами кредитного договору від 5 серпня 2011 року відповідач [PERSON] був зобов»язаний повернути кредитні кошти, сплатити нараховані за користування кредитними коштами проценти і комісії, а також інші платежі в строк до 5 червня 2012 року. ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося з позовом до Конотопського міськрайонного суду Сумської області 31 серпня 2015 року (а.с. 22). Позивачем не надано доказів поважності строку звернення з позовом до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 5 серпня 2011 року. З клопотанням про поновлення строку позовної давності ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до суду не зверталося. За таких обставин, суд вважає, що ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» втратило можливість у судовому порядку захистити своє порушене право про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № ЕК_Ten00059523 від 5 серпня 2011 року, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв»язку із спливом строку позовної давності На час звернення з позовом до суду (31 серпня 2015 року), ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Outcome: dismissed