Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] неналежно виконують батьківські обов'язки, зловживають спиртними напоями, не працюють, підсобного господарства не ведуть, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, виражаючи турботу про дітей, просять позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей та стягнути з відповідачів аліменти на їх утримання в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно. Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вони зробили відповідні висновки, перестали вживати алкогольні напої, та бажають опікуватись дітьми та проживати з ними однією сім'єю, систематично відвідують дітей в лікувальному закладі, привозять їм солодощі та все необхідне. Заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.04.2009 року, серії [NUMBER] від 25.10.2011 року, серії [NUMBER] від 25.07.2014 року, серії [NUMBER] від 04.02.2016 року батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-14). Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вбачається із матеріалів справи, за місце проживання [PERSON], [PERSON] неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї, внаслідок чого було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають в незадовільних умовах, в кімнатах брудно, розкидані речі, діти харчуються на підлозі, оскільки в будинку не має стільчиків, не забезпечені продуктами харчування, батьки схильні до вживання алкогольних напоїв (а.с.56-60, 62-67). Поведінка [PERSON] та [PERSON] неодноразово заслуховувалась на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської РДА з приводу неналежного виховання малолітніх дітей (а.с.25-28). Разом з тим, [PERSON] постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.11.2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо виховання своїх малолітніх дітей (а.с.23). Згідно наказів служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації № 17 від 14.01.2013 року, № 82 від 22.10.2015 року, № 24 від 23.02.2016 року малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], постановлено на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.20-22). Крім того, як вбачається з повідомлень загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с. Муравище Ківерцівського району Волинської області № 20/1.28.2-16 від 09.03.2016 року, № 57/1.28/2-17 від 06.09.2017 року, 58/1.28/2-17 від 11.09.2017 року, 71/1.28.2-17 від 17.10.2017 року, 74/1.28/2-17 від 26.10.2017 року [PERSON], [INFO], систематично пропускає уроки, батьки не приділяють уваги зовнішньому вигляду дитини, не цікавляться її успіхами та невдачами, не звертають увагу на навчання та виховання дитини. Дитина хворіє на педикульоз та коросту (а.с.38, 47-50). Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 23.01.2018 року малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], перебувають на лікуванні в Волинському обласному протитуберкульозному диспансері. Сім'я потребує покращення житлових умов, підсобне господарство не утримують, присадибну земельну ділянку не обробляють (а.с.118). Згідно характеристик на [PERSON] та [PERSON] від 01.02.2018 року, останні на даний час не працюють, зловживають алкогольними напоями, не приділяють уваги вихованню дітей (а.с.119-120). Разом з тим, зазначені вище факти ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання обов'язків щодо виховання та утримання дітей підтвердили свідки: педагог-організатор та класний керівник ЗОШ І-ІІ ст. с. Муравище Ківерцівського району Волинської області [PERSON], [PERSON], завідувач дитячим відділенням Ківерцівське РТМО Гуцуляк Н.М., голова Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області Мацюк Є.М. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації № 47/02-18 від 26.12.2017 року позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є доцільним і відповідає інтересам дітей. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Оцінюючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо та умисно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, оскільки не піклуються про [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не дбають про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Наведені обставини передбачені законом, як підстава для позбавлення батьківських прав, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину підлягають до задоволення. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в доход держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі по 640 (шістсот сорок) грн. з кожного. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved