Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з позовами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №BLаЖГА00062666 від 16.08.2011 року, №BLаЖГА00076145 від 19.09.2011 року та №BL_КГ100099110 від 19.03.2012 року, які ухвалою суду від 22.09.2015 року об'єднані в одне провадження. Посилався на те, що 16.08.2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00062666, згідно якого позичальнику надано кредит на поточні потреби в розмірі 11000 грн. з процентною ставкою 15% річних, комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, з терміном повернення 16.08.2014 року. Відповідачка [PERSON] порушила, передбачені договором, свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за обслуговування кредиту, у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року у неї виникла заборгованість в розмірі 37898,32 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 4902,99 грн.; прострочені відсотки - 1633,77 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 2887,50 грн.; плата за пропуск платежів - 28474,06 грн. 19.09.2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00076145, згідно якого позичальнику надано кредит на поточні потреби в розмірі 12000 грн. з процентною ставкою 5% річних, комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, з терміном повернення 19.09.2014 року. Відповідачка [PERSON] порушила, передбачені договором, свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за обслуговування кредиту, у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року у неї виникла заборгованість в розмірі 41676,17 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 6441,35 грн.; прострочені відсотки - 740,97 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 3570 грн.; плата за пропуск платежів - 30923,85 грн. 19.03.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BL_КГ100099110, згідно якого позичальнику надано кредит на поточні потреби в розмірі 9000 грн. з процентною ставкою 0,01% річних, комісія за управління кредитом 270 грн., з терміном повернення 19.03.2015 року. Відповідачка [PERSON] порушила, передбачені договором, свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за обслуговування кредиту, у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року у неї виникла заборгованість в розмірі 43338,40 грн., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 6265,81 грн.; прострочені відсотки - 0,57 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 6210 грн.; плата за пропуск платежів - 30862,02 грн. З передбачених у позові правових підстав, просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначену вище заборгованість за договорами банківського обслуговування №BLаЖГА00062666 від 16.08.2011 року, №BLаЖГА00076145 від 19.09.2011 року та №BL_КГ100099110 від 19.03.2012 року. Представник позивача Луценко Ю.В. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове клопотання, в якому просив позовні вимоги до [PERSON] задовольнити, а розгляд справи провести без участі представника ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмове клопотання про розгляд справи без її присутності. Як вбачається із поданих до суду відповідачкою [PERSON] письмових заперечень на позов, остання позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, оскільки вважає, що кредитні договори не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», так як укладені з позивачем на вкрай невигідних для неї умовах. У зв'язку з цим, вважає окремі умови та положення договорів недійсними. Крім цього, відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила, враховуючи її сімейний та матеріальний стан, зменшити розмір, нарахованої їй пені. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 16.08.2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00062666, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 11000 грн. з процентною ставкою 15% річних, комісією за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, з терміном повернення - 16.08.2014 року. 19.09.2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00076145, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000 грн. з процентною ставкою 5% річних, комісією за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, з терміном повернення - 19.09.2014 року. 19.03.2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BL_КГ100099110, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 9000 грн. з процентною ставкою 0,01% річних, комісією за управління кредитом 3% від суми кредиту, страховим платежем 3,3% від суми кредиту, з терміном повернення - 19.03.2015 року. Як встановлено судом, взяті на себе зобов'язання перед позивачем, відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала, що призвело до виникнення у неї кредитної заборгованості. Згідно витребуваних судом розрахунків, розмір кредитної заборгованості відповідачки [PERSON] станом на 06.08.2015 року становить: за договором №BLаЖГА00062666 від 16.08.2011 року в розмірі 37898,32 грн., в тому числі: тіло кредиту - 4902,99 грн.; відсотки - 1633,77 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 2887,50 грн.; пеня - 28474,06 грн.; за договором №BLаЖГА00076145 від 19.09.2011 року в розмірі 41676,17 грн., в тому числі: тіло кредиту - 6441,35 грн.; відсотки - 740,97 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 3570 грн.; пеня - 30923,85 грн.; за договором №BL_КГ100099110 від 19.03.2012 року в розмірі 43338,40 грн., в тому числі: тіло кредиту - 6265,81 грн.; відсотки - 0,57 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 6210 грн.; пеня - 30862,02 грн. Таким чином, між сторонами існують цивільні права і обов'язки відповідно до кредитних договорів та вимог ст.ст.11, 509 ЦК України, тобто зобов'язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Із змісту ст.610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ «ВіЕйБі Банк» позовні вимоги до [PERSON] є обгрунтованими. Доводи відповідачки [PERSON], викладені у письмових запереченнях на позов, з приводу недійсності окремих умов та положень кредитних договорів через невідповідність їх вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідачкою [PERSON] вони в установленому законом порядку не оспорювалися і будь-яких зустрічних позовних вимог з цього приводу останньою не заявлялося. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.09.2014 року №6-100цс14, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Матеріалами справи встановлено, що розмір боргу за кредитним договором №BLаЖГА00062666 від 16.08.2011 року становить 37898,32 грн., з яких розмір пені - 28474,06 грн., а заборгованість за кредитом - 4902,99 грн. Розмір боргу за кредитним договором №BLаЖГА00076145 від 19.09.2011 року становить 41676,17 грн., з яких розмір пені - 30923,85 грн., а заборгованість за кредитом - 6441,35 грн. Розмір боргу за кредитним договором №BL_КГ100099110 від 19.03.2012 року становить 43338,40 грн., з яких розмір пені - 30862,02 грн., а заборгованість за кредитом - 6265,81 грн. Тобто розмір неустойки по всіх кредитних договорах значно перевищує розмір збитків. Судом також встановлено, що на даний час матеріальне становище відповідачки [PERSON] є важким, оскільки як остання, так і її чоловіки [PERSON], будучи пенсіонерами, отримують єдиний дохід у вигляді щомісячної пенсії за віком, що підтверджується довідками Управління ПФУ у Сокирянському районі №№4022, 4023 від 25.09.2015 року. Також є важким сімейний стан відповідачки [PERSON], оскільки в 2007, 2010 та 2015 роках померли її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про смерть, а її онук [PERSON] згідно вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.05.2014 року на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. З огляду на викладені обставини, а також враховуючи те, що пеня значно перевищує розмір основної заборгованості, суд вважає за можливе, застосувавши ст.549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити кожну суму пені за вказаними вище договорами до відповідної суми заборгованості за кредитом, а саме: за договором від 16.08.2011 року до суми в розмірі 4902,99 грн.; за договором від 19.09.2011 року до суми в розмірі 6441,35 грн.; за договором від 19.03.2012 року до суми в розмірі 6265,81 грн. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Разом з тим, згідно Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду, за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь держави в сумі 502,63 грн.

Outcome: partial