Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 серпня 2007 року між ВАТ «Державний\~\~ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного відділення ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1875-н, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000, 00 дол. США, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 серпня 2014 року. Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2015 року становить 2\~756, 83 дол. США та 3\~083, 57 грн., та складається з: прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 1\~550, 69 дол. США; простроченої комісійної винагороди у розмірі 1\~960, 00 грн.; пені за прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 1\~206, 14 дол. США; пені за прострочену комісійну винагороду у розмірі 1\~123, 57 грн. Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року між ВАТ «Державний\~\~ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного відділення ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1875-н, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000, 00 дол. США, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 серпня 2014 року. Також судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої\~\~зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит в сумі 15\~000, 00 дол. США. Відповідно до п. п. 1.6.1 кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому Договорі. Згідно п. п. 3.3.5. кредитного договору [PERSON] зобов'язався\~\~точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати Кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. Згідно п. 5.2 кредитного договору позичальник зобовязується за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261» 07 червня 2011 р. проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Проте [PERSON] зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 01 жовтня 2015 року у нього виникла заборгованість, яка становить 2\~756, 83 дол. США та 3\~083, 57 грн., та складається з: прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 1\~550, 69 дол. США; простроченої комісійної винагороди у розмірі 1\~960, 00 грн.; пені за прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 1\~206, 14 дол. США; пені за прострочену комісійну винагороду у розмірі 1\~123, 57 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Проте, як вбачається з матеріалів справи, пеня за невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором розрахована Банком за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Банку суму пені лише за період з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2015 року, що становить 716, 52 дол. США - пені за прострочені проценти за користування кредитом, та 803, 03 грн. - пені за прострочену комісійну винагороду. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком становить 2\~267, 21 дол. США та 2\~763, 03 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial