Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Тарутинської райдержадміністрації Одеської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на користь закладу де перебуватимуть діти в розмірі 300 гривень на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з відсутністю умов для проживання, виховання та розвитку дітей, з тяжким матеріальним становищем, службою у справах дітей Тарутинської РДА 14 серпня 2014 року було вилучено дітей із сім'ї та влаштовано до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області. За весь час перебування дітей у закладі батько їх не навідував, не цікавився станом здоров'я, життя, навчання та виховання. Під час обстеження житлово-побутових умов відповідача за місцем його мешкання в будинку була повна антисанітарія, відсутні продукти харчування, одяг, речі першої необхідності. Таким чином, вказані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Вважає, що наявні достатні підстави для застосування такого суворого засобу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що він є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З позовними вимогами він не згоден, тому що бажає забрати дітей з притулку та займатися їх вихованням. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Педагог [PERSON] пояснила, що вона є директором Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у центрі з 14 серпня 2014 року. За весь час перебування дітей у закладі відповідач [PERSON] ні разу не відвідав дітей, не поцікався станом їх здоров'я, життя, навчання. Перебуваючи у притулку, у дітей покращився навчальний рівень знань, збільшився словниковий запас, діти стали дисципліновані, приймають активну участь у різноманітних заходах, відвідують секцію з боротьби і займають призові місця, нагороджені грамотами та медалями. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він повністю самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків. Свідок [PERSON] пояснив, що він є директором Тарутинської ДЮСШ. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] відвідують секцію з боротьби в Тарутинській ДЮСШ де приймають активну участь у змаганнях і займають призові місця, нагороджені грамотами та медалями. Неповнолітні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що на даний час вони перебувають в притулку, їм там подобається, однак хочуть повернутися додому до батьків. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4,5). Мати дітей [PERSON] відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, наданої КУ «Тарутинська ЦРЛ» від 13 липня 2015 року має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с. 6). Відповідач [PERSON] за місцем мешкання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 11). Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] вбачається, що на даний час будинок знаходиться у задовільному стані (а.с. 9, 10). У зв'язку із складними життєвими обставинами в сім'ї [PERSON] неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з 14 серпня 2014 року перебувають у Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації Одеської області. За весь час перебування дітей у центрі мати лише один раз відвідала дітей, а батько жодного разу не поцікавився дітьми, тобто повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до письмового висновку Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей (а.с 8). Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 Сімейного кодексу України). У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 та 3 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази та те, що дійсно відповідач не займається піклуванням своїх дітей, не забезпечує їх матеріально, з часу відібрання дітей до притулку поведінка відповідача не змінилася, він ухиляється від своїх батьківських обов'язків, всупереч думці дітей, враховуючи їх інтереси, суд доходить висновку, що позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved