Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач або Банк), як правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта», в серпні 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору №013-10507-250810 від 25 серпня 2010 року (надалі по тексту договір) [PERSON] було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та надано платіжну картку на суму 1 500 грн. (надалі карта). Вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору Відповідач не виконала свої зобовязання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 22 травня 2015 року в сумі 2 259 грн. 16 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 727 грн. 99 коп., прострочене тіло кредиту в сумі 508 грн. 23 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 022 грн. 94 коп., заборгованість за комісіями в сумі 00 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, в позовній заяві просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, наполягає на стягненні саме вказаної суми, оскільки відповідач не сплачує борг по картковому рахунку. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, письмових заяв чи клопотань до суду не надійшло. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та про особисте отримання поштової кореспонденції. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 526, 530, 546, 610-612, 614, 615, 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно кредитного договору №013-10507-250810 від 25 серпня 2010 року (надалі по тексту договір) [PERSON] було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та надано платіжну картку на суму 1 500 грн. (надалі карта). Вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір, що підтверджено підписом в заяві. Порушуючи умови кредитного договору Відповідач не виконала свої зобовязання, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 22 травня 2015 року в сумі 2 259 грн. 16 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 727 грн. 99 коп., прострочене тіло кредиту в сумі 508 грн. 23 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 022 грн. 94 коп., заборгованість за комісіями в сумі 00 грн. 00 коп. На час розгляду справи в суді заборгованість не зменшилась. Судом також встановлено, що сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань по сплаті заборгованості по кредиту. Суд також приймає до уваги, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за картковим рахунком підлягає стягненню з відповідача на користь Банку повністю в сумі 2 259 грн. 16 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір на користь держави, оскільки позивача було звільнено від сплати судового при подачі позову до суду. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved