Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Начальник філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» Сороколіта О. В., яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М. 09 липня 2020 року за реєстровим № 1367, звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу на підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії від 19 липня 2017 року у загальному розмірі 12093 гривні 90 копійок та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 19 липня 2017 року між Акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10020/0208 філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 1608614/190717 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), якою погодився на умови цього договору, який розміщений на інтернет-сторінці банку www/oschadbank/ua. Відповідачу було відкрито картковий рахунок за № [NUMBER] в ТВБВ № 10020/0208 філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», встановлений кредит у сумі 12000 гривень 00 копійок, строком кредитування 36 місяцем, з можливим подовженням на той самий строк. Укладений між сторонами договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банка. Згідно з умовами договору банк, у разі приєднання клієнта до договору зобов`язується надавати клієнту визначені договором та обрані клієнтом послуги а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах та в порядку, передбачених договором і тарифами. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» свої зобов`язання згідно умов укладеного договору виконав у повному обсязі. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх на власний розсуд, після чого мало місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань. Посилаючись на те, що [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені договором, у відповідача станом на 05 листопада 2020 року виникла заборгованість в сумі 12093 гривні 90 копійок, яка складається з наступного: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 11521 гривня 08 копійок; - комісія - 3,00 гривні; - нарахована пеня - 159 гривень 93 копійки; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 347 гривень 44 копійки; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 48 гривень 39 копійок; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 5 гривень 83 копійки; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 8 гривень 23 копійки. Оскільки позичальником, [PERSON] , так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 грудня 2020 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року було визначено про заочний розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Єщенко О. М., яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І. М. 09 липня 2020 року за реєстровим № 1367, засобами поштового зв`язку направила заяву, що була зареєстрована за вхідним № 23/21-вх. від 05 січня 2021 року, відповідно до якої вказала, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначивши, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що були призначені на 20 січня 2021 року, 11 лютого 2021 року та 08 квітня 2021 року, не з`являвся, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України за адресою місця реєстрації, зазначеної у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень - судових повісток, отриманих відповідачем особисто. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] не подав. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів справи судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10020/0208 філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом підписання останнім 19 липня 2017 року заяви про приєднання № 1608614/190717 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за змістом якої [PERSON] погодився на умови договору, який розміщений на інтернет-сторінці банку www/oschadbank/ua з наміром отримати кредит на свій картковий рахунок. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Відповідачу відповідно до його бажання та заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) було відкрито картковий рахунок за № [NUMBER] в ТВБВ № 10020/0208 філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та встановлений кредит у сумі 12000 гривень 00 копійок, строком кредитування 36 місяців, з можливим подовженням на той самий строк. Підписанням заяви про приєднання клієнт домовився з банком викласти укладений між ним договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, карткового рахунку № [NUMBER] в новій редакції, викладеній в цій заяві про приєднання, тарифах та договорі та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення [PERSON] фактів підписання вказаної вище заяви про отримання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.2 розділу ХХІІ Договору, для отримання кредиту клієнт особисто надає банку заяву на встановлення відновлюванної кредитної лінії, оформлену за встановленою банком формою та підписану клієнтом, і документи згідно з визначеним банком переліком. Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписання цієї заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання ним та банком кредитного договору. Пунктом 1.9 розділу ХХІІ Договору визначено, що кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за цим договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту, встановлення ліміту кредитування. При цьому відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором (пункту 1.17.1 розділу ХХІІ Договору). У пункті 1.18.5 розділу ХХІІ Договору сторони узгодили, що сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в тому числі процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин): 1) закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; 2) звільнення з організації, з якою банком укладено Договір зарплатного проекту (для тарифного пакету «Зарплатний»), - в разі якщо згідно пунктом 11.1.3. Розділу XX Договору клієнт в день звільнення звернувся до Установи банку з метою закриття рахунку, за яким встановлено кредит; 3) відмови клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний»); 4) відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом; 5) відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною умов кредитування при перевипуску платіжної картки, згідно підпункту 1.14.5.3. цього розділу Договору; 6) ініціювання клієнтом розірвання цього Договору; 7) спливу строку, відведеного законодавством України для погашення позичальником зобов`язань за кредитним договором у разі відкликання кредиту у випадках, визначених в пункті 1.29. цього розділу Договору; 8) прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями та/або несанкціонованим овердрафтом) за кредитним договором на строк понад 85 (вісімдесят п`ять) календарних днів (пункт 1.29 розділу ХХІІ Договору). При цьому за змістом пункту 1.30 розділу ХХІІ Договору, у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені Договором, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Як свідчать матеріали справи, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» свої зобов`язання згідно умов договору виконав у повному обсязі, проте відповідачем, [PERSON] були порушені зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань, встановлених договором, у відповідача станом на 05 листопада 2020 року виникла заборгованість в сумі 12093 гривні 90 копійок, яка складається з наступного: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 11521 гривня 08 копійок; - комісія - 3 гривні 00 копійок; - нарахована пеня - 159 гривень 93 копійки; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 347 гривень 44 копійки; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 48 гривень 39 копійок; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 5 гривень 83 копійки; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 8 гривень 23 копійки. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у статті 3 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати комісії за користування грошима належним чином не виконав. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленуму Вищого господарського суду України у пункті 3.1 своєї Постанови № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснив, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 12093 гривні 90 копійок підлягає задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України підтверджена належними доказами. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2102 гривень 00 копійок, що підтверджено меморіальним ордером № 8639416221 від 09 грудня 2020 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). З огляду на вищевикладене, та у зв`язку з задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved