Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося з позовом в суд про стягнення з [PERSON] 20901,60 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.03.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500974336, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 18936,93 грн. зі сплатою 15,99% відсотків за користування кредитом на строк до 26.03.2020 року. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконує і станом на 26.07.2016 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 20901,60 грн., з яких 17191,87 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 1120,18 грн. - заборгованість по процентах, 1789,55 грн. - комісія та 800 грн. - штраф. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який в поданій заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.21), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 25.03.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500974336, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 18936,93 грн. зі сплатою 15,99% відсотків за користування кредитом на строк до 26.03.2020 року (а.с.4-6). Згідно Заяви від 25.03.2015 року відповідач [PERSON] підтвердила та підписом засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитного договору, погодилася, що у разі неналежного виконання умов договору банк має право достроково стягнути заборгованість за договором (а.с.8). У відповідності до п.2.8.1 даного договору за управління кредитом за період з 1 місяця користування кредитом по 60 - й місяць користування кредитом сплачується 1,89% від суми кредиту. Відповідно до умов договору (п.3) всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору врегульовуються розділом №2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2909 від 08.09.2014 року. Вказані в цьому пункті «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» є невід'ємною частиною цього договору, що не вказані в розділі №1 цього договору, та визначають інші істотні умови цього договору, зокрема, але не виключно порядок і умови нарахування процентів за користування кредитом, умови здійснення платежів, умови настання відповідальності за неналежне виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди та/або інших платежів, що вказаній в цьому договорі, а також будь-які інші умови, необхідні для врегульовання відносин між позичальником та банком. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11), що [PERSON] отримала кредит, однак, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема, станом на 26.07.2016 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 20901,60 грн., з яких 17191,87 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 1120,18 грн. - заборгованість по процентах, 1789,55 грн. - комісія та 800 грн. - штраф. Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] було направлено вимогу за вих. №66169-102 б/б від 16.08.2016 року повернути суму заборгованості, в якій роз'яснено наслідки неповернення боргу, проте така залишено без реагування (а.с.13-14). Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №500974336 від 25.03.2015 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №500974336 від 25.03.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved