Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 7 833,24 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 49685 з відкриттям відповідачу особового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого постачання води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Власником зазначеної квартири є [PERSON] . Розрахунок заборгованості за водопостачання та водовідведення проводились за показниками водолічильника. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання з оплати отриманих послуг, в результаті чого станом на 01 лютого 2020 року виникла заборгованість в розмірі 7 833,24 грн., що складається з: 6 761,77 грн. - заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення; 353,97 грн. - 3% річних; 717,50 грн. - індекс інфляції. Ухвалою суду від 02.04.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень не надав. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання і водовідведення № 49685 з відкриттям відповідачу особового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги (а.с. 9-10). Відповідно до довідки КП «Житлогосп» № 346 від 17 лютого 2020 року відповідач є власником квартири [ADDRESS] , але в даній квартирі не зареєстрований (а.с. 7). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» визначено зобов`язання споживачів щодо своєчасного внесення плати за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, за період з 01 січня 2017 року по 01 лютого 2020 року заборгованість становить 7 833,24 грн., що складається з: 6 761,77 грн. - заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення; 353,97 грн. - 3% річних; 717,50 грн. - індекс інфляції (а.с. 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. За таких обставин, оскільки відповідач, як власник квартири, не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованості, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved