Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ - КООП» (надалі - відповідач), про стягнення страхового відшкодування, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Кондратенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22-23). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-1017 від 12 жовтня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що автомобіль «Ford Fiesta», реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - застрахований транспортний засіб), що належить позивачеві на праві приватної власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), що відбулася 01 березня 2018 року, отримав механічні пошкодження. Того ж дня, позивач подала відповідачеві повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. 26 березня 2018 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. п. 11.3.4 п. 11 Договору, при цьому зазначивши, що пошкодження на застрахованому транспортному засобі виникли раніше, під час експлуатації автомобіля при інших обставинах, до моменту укладення Договору. На думку позивача із таким висновком не можна погодитись, оскільки відповідач визнав та зафіксував відсутність пошкоджень на застрахованому транспортному засобі під час укладання Договору, що підтверджується п. 1 Додатку до Договору страхування № 202-13780/2017ЛЦП від 12 квітня 2017 року. Враховуючи викладене, вважає відмову відповідача здійснити страхову виплату незаконною та просить стягнути страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення транспортного засобу, що дорівнює 6 180, 00 грн. Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відмова від виплати страхового відшкодування була правомірною, оскільки пошкодження застрахованого транспортного засобу мають накопичувальний характер, піддавались одноразовому дрібному ремонту та не могли бути отримані при настанні одного випадку, з урахуванням різно-векторності та слідової інформації. Відповідач також вказує на те, що інформація про пошкодження застрахованого транспортного засобу в наданих позивачем доказах взагалі не збігається з інформацією про пошкодження, що були на початку зафіксовані позивачем у повідомленні про настання випадку. У судове засідання, яке відбулося 04 грудня 2020 року, позивач та представник позивача не з`явились. Представником позивача на адресу суду через канцелярію була надана заява в якій просив суд розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 12 квітня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (ЄДРПОУ 31113488) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-13780/2017ЛЦП, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з володінням, користування та/або розпорядженням транспортним засобом «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] . Зі слів позивача, 01 березня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахованому транспортному засобу позивача було завдано механічних ушкоджень. Цього ж дня, позивач подала до відповідача повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. 26 березня 2018 року листом вих. № 420 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У матеріалах справи міститься висновок спеціаліста за результатами проведення автотехнічного дослідження № 136/-5-18 від 23.03.2018 року, яким узагальнено, що всі пошкодження, які вказані позивачем у повідомленні про настання випадку із застрахованим автомобілем, з технічної точки зору мають накопичувальний характер, які піддавались неодноразовому дрібному ремонту та не могли бути отримані при настанні одного випадку, з урахуванням різно-векторності їх отримання та слідової інформації. У свою чергу позивач не заявляла клопотання про призначення судової експертизи на підтвердження обставин, на які вона посилається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що пошкодження були отримані внаслідок страхового випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 991 ЦК України, договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до п.п. 11.3.4 п.11 Договору страхування № 202-13780/2017ЛЦП від 12 травня 2017 року не підлягає відшкодуванню вартість: фарбування та/або лакування і полірування окремих деталей застрахованого транспортного засобу, які мали на момент страхування будь-які пошкодження, навіть якщо пошкодження таких деталей отримані внаслідок страхового випадку є більш серйозні (вм`ятини, тріщини тощо). Враховуючи зазначене положення договору, суд вважає, що відмова страховика щодо виплати страхового відшкодування була обґрунтованою. Позивачем не доведено обставин, на які вона посилається, викладених у позовній заяві, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed