Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність банку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 136-017/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 378750,00 грн. з розрахунку 12,70 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 05 лютого 2008 року до 28 січня 2039 року. 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно п. 4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за іпотечним договором № 136-017/Zфквіп-08 від 05 лютого 2008 року передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною. площею 65,00 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 05 лютого 2008 року за р. № 255, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.02.2008 року за № 2671661. Однак, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, станом на 10.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 472\~943,96 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 362821,08 грн.; сума заборгованості за відсотками 109151,22 грн.; сума заборгованості за комісіями 971,66 грн. На підставі наведеного, просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 472943,96 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 362821,08 грн.; сума заборгованості за відсотками 109151,22 грн., сума заборгованості за комісіями 971,66 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 136-017/ФК-08 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 05 лютого 2008 року за реєстровим № 261 з [PERSON], шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк», а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м,. що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 05 лютого 2008 року за р. № 255, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.02.2008 року за № 2671661 (Витяг з Державного реєстру правочинів № 5391570, виданий приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] Л.С. 05.02.2008 року). Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності. Просив суд, позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 533, 546, 553, 554, 626, 629, 631, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, Законом України Про іпотеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 136-017/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 378750,00 грн. з розрахунку 12,70 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 05 лютого 2008 року до 28 січня 2039 року(а.с. 4-7). Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В п. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно п. 2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 1018,00 грн. по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного з отримання кредиту (а.с. 4). П. 2.7 договору передбачено, що нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника (а.с. 4 на звороті). Відповідно до п. 4.3.4 кредитного договору банк має право при настанні будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафних санкцій (за наявності) та інших платежів позичальника за договором (а.с. 6). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за іпотечним договором № 136-017/Zфквіп-08 від 05 лютого 2008 року передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною. площею 65,00 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 05 лютого 2008 року за р. № 255, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.02.2008 року за № 2671661 (а.с. 9, 10). Згідно вимог ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно п.п. 4.2 договору іпотеки передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 9). Відповідно до п.п. 4.4. договору іпотеки у випадку настання будь - якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання (а.с. 9).. У звязку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 10.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 472\~943,96 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 362821,08 грн.; сума заборгованості за відсотками 109151,22 грн.; сума заборгованості за комісіями 971,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно п. 4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 20-23). Таким чином, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по вищевказаному кредитному договору. Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Із матеріалів справи вбачається, що 27.08.2015 року позивачем на адресу відповідача надсилався лист з вимогою про необхідність погашення суми заборгованості по кредиту, в якому вказане попередження банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог про усунення порушень умов іпотечного договору (а.с. 13-16). Отже, позивачем дотримано правила звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», а тому підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості відповідача. Відповідно до п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. На підставі вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п.п.4.4. іпотечного договору суд вважає, що звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки слід задовольнити шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю за вартістю предмета іпотеки, визначеною на момент передачі його у власність іпотекодержателю на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. Щодо визнання права власності на предмет іпотеки за позивачем, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, так як, такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не передбачений п.п. 4.4. іпотечного договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial