Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

ПАТ «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум»звернувся до суду з позовом та просив, у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Кредитним договором № 567/08 від 03.04.2008 року, що становить 14831443 грн. 07 коп., з них заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 526386,09 доларів що у перерахунку на національну грошову одиницю України заборгованість становить 14 209 056,87 грн., у тому числі, кредит - 365 529,19 доларів США; відсотки - 160 656,89 доларів США; заборгованість за комісіями 622 386,20 грн., а саме пеня за несвоєчасне погашення кредиту, звернути стягнення на належне йому нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в літ. «A-З», цегляний, загальною площею 632,80 кв.м., житловою площею 185,50 кв.м., зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вулиця Сіверська, буд.6 (шість) (право власності підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2007 року та зареєстрований за [PERSON] 07.12.2007 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності згідно із витягом № 16968358, реєстраційний номер 21339943, про що зроблено запис за номером 486 в книзі 4); земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд, кадастровий номер 6325157300:02:001:0002, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вул.. Сіверська, буд.6 (шість) (право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (серія ХР № 094759), виданого районним відділом земельних ресурсів на підставі договору - купівлі продажу земельної ділянки зареєстрованого за № 2-1097 від 20.04.1998 року), шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]». Також просили зобовязати Державну міграційну службу України зняти з реєстрації всіх осіб, які зареєстровані у житловому будинку, що знаходиться за адресою: Харківська обл., с. Кулиничі, вул. Сіверська, 6. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилались на наступне: між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (у подальшому у звязку із змінами у законодавстві - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») та [PERSON], 03.04.2008 року укладено Кредитний договір № 567/08 із змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 400 000 (чотириста тисяч) доларів США 00 центів зі сплатою 11 % річних, з кінцевим строком повернення 03.04.2018 року. Банк виконав умови Кредитного договору - надав Відповідачу кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 03.04.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 949 (далі - Іпотечний договір). Відповідно до пункту 2.1. Іпотечного договору Предметом іпотеки є: нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вулиця Сіверська, 6, та земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вулиця Сіверська, буд.6. Згідно із абзацом третім пункту 2.1. нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його належностями. Також позивач зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями, що зазначений в пункту 2.1. Іпотечного договору, належить [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2007 року та зареєстрований за [PERSON] 07.12.2007 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Згідно з пунктами 4.1.5. та 4.1.13. Іпотечного договору ПАТ «ВіЕйБі Банк», Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно буде виконано, а також звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим Договором, Договором кредитної лінії та чинним законодавством України. Пунктами 7.2. та 7.3 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення і Предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по Кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до пункту 7.4.1 Іпотечного договору задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобовязання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. Зобовязання по Кредитному договору [PERSON] не виконуються. Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. У звязку із цим ПАТ «ВіЕйБі Банк» 20.08.2015 року звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] та поручителя [PERSON]І про стягнення заборгованості за кредитним договором. Московським районним судом м. Харкова 02.12.2016 року ухвалено рішення у справі № 643/14850/15-ц, про задоволення позовної заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному розмірі. Вказане рішення наразі Відповідачем не виконано, тому на теперішній час існує значна заборгованість. Станом на 16.02.2017 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 14 831 443 (чотирнадцять мільйони вісімсот тридцять одна тисяча чотириста сорок три) гривні 07 копійок. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Виходячи із норм законодавства, насамперед статей 36, 37 Закону України іпотеку», чинним законодавством не виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. Згідно із частиною статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на розсуд. Як наголошує стаття 15 ЦК України, кожна особа має право на захист сі цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі Іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, [PERSON], звертаючись до суду з позовом, вказують, що заявлений позивачем позов є захистом вже існуючого права, виникло на підставі застереження Іпотечного договору, яке законодавцем визначено самостійна підстава виникнення права власності. Представник позивача у судовому засіданні, проведеному у режимі відео конференції, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відзиву або заперечень на позов не надали. Причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (у подальшому у звязку із змінами у законодавстві - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») та [PERSON] 03.04.2008 року укладено Кредитний договір № 567/08 із змінами та доповненнями, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 400 000 доларів США 00 центів зі сплатою 11 % річних, з кінцевим строком повернення 03.04.2018 року. Банк виконав умови Кредитного договору - надав Відповідачу кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 03.04.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 949 (далі - Іпотечний договір). Відповідно до пункту 2.1. Іпотечного договору Предметом іпотеки є: нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в літ. «A-З», цегляний, загальною площею 632,80 кв.м, житловою площею 185,50 кв.м, зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, що знаходиться адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вулиця Сіверська, 6, та земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд, кадастровий номер 6325157300:02:001:0002, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Кулиничі, вулиця Сіверська, буд.6. Згідно із абзацом третім пункту 2.1. нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його належностями. Житловий будинок з надвірними будівлями, що зазначений в пункту 2.1. Іпотечного договору, належить [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2007 року та зареєстрований за [PERSON] 07.12.2007 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» праві приватної власності згідно із витягом № 16968358, реєстраційний номер 21339943, про що зроблено запис за номером 486 в книзі 4. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (серія ХР № 094759), виданого районним відділом земельних ресурсів на підставі договору - купівлі продажу земельної ділянки зареєстрованого за № 1097 від 20.04.1998 року. Згідно з пунктами 4.1.5. та 4.1.13. Іпотечного договору ПАТ «ВіЕйБі Банк», Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно буде виконано, а також звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим Договором, Договором кредитної лінії та чинним законодавством України. Пунктами 7.2. та 7.3 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення і Предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по Кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з матеріалів справи відповідач належним чином свої зобовязання перед Банком не виконує. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2016 року були задоволені позовні вимоги Банку та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь «Всеукраїнського [PERSON] Банку» заборгованість за кредитним договором № 567,08 від 03.04.2008 року у розмірі 10871572 грн. 37 коп. Оцінивши надані стороною позивача докази та обґрунтування на обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частинах першій, третій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Вищевказане узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2-17 року у справі № 6-2967цс16. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed