Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № AN3ХСС9ESD0141 від 30.03.2011, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн., на строк до 28.03.2014 на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 24.04.2014 з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 40132,85 грн. Разом з тим позичальник не виконав рішення суду і, станом на 23.09.2015 заборгованість по договору зросла та становить 136786,00 грн., що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу по договору кредиту. В ході розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 99540,43 грн. В судове засідання представник позивача не зявився надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації, в звязку з чим, враховуючи зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. 30.03.2011 між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн., на строк 36 місяців, на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-14). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по зазначеному договору. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунків позивача заборгованість відповідача перед банком за період з 03.02.2014 по 23.09.2015 становить 99.540,43 грн., а саме що складається з 0,15 грн. заборгованість по відсоткам за період з 03.02.2014 по 23.09.2015; 800,00 заборгованість з комісії за період з 03.02.2014 по 23.09.2015; та пеню в розмірі основного зобовязання 98240,28; штраф (фіксована частина) 500,00 грн. Щодо пені, відповідно до п.5.1. при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, банк має право нарахуати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (а.с.13). Щодо нарахування штрафу то відповідно до п.5.3., якщо клієнт порушив строки платні по будь яких грошових зобовязань передбаченим даним договором більш як на 30 днів то клієнт зобовязаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 5 % від суми позову (а.с.13). Клієнт зововязаний сплачувати комісію за користування кредитом відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 30.03.2011 отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. на строк 36 місяців. Взяті на себе зобовязання за договором позичальник належним чином не виконав. 24.04.2014 заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з [PERSON] було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в сумі 40132,85 грн., з яких: 6500,22 грн. заборгованість за кредитом; 7,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5991,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 25246,58 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1887,28 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення пені та часткового задоволення позову. Слід стягнути з відповідача: 0,15 грн. заборгованість по відсоткам за період з 03.02.2014 по 23.09.2015; 800,00 заборгованість з комісії за період з 03.02.2014 по 23.09.2015; та пеню в розмірі основного зобовязання 6508,02; штраф (фіксована частина) 500,00 грн. Отже, необхідно стягнути з відповідача заборгованість за вказаним вище кредитним договором в загальній сумі 7808,17 грн. Правова позиція Верховного Суду України, щодо застосування положень статті 552 ЦК України викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1120цс15. Судові витрати слід розподілити згідно статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial