Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В обґрунтування заявлений вимог зазначила, що [PERSON] з 21 липня 1973 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. Вона з чоловіком проживали однією сім`єю за адресою - [ADDRESS] , що підтверджується паспортами та довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримую пенсію за віком, розмір якої становить 1767 грн. 89 коп.. про що свідчить довідка про розмір пенсії від 21.08.2020. За життя, її чоловік [PERSON] отримував пенсію в розмірі 8523 грн. 65 коп., що майже у п`ять разів більша за пенсію заявника. Надати довідку про розмір пенсії чоловіка заявник позбавлена можливості, тому як чоловік перебував на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де заявниці відмовили у видачі такої довідки з-за того, що це є конфіденційною інформацією. Після смерті чоловіка вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на що отримала відповідь про неможливість призначення такої пенсії, оскільки відсутня довідка про склад сім`ї померлого годувальника та документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Одночасно, роз`яснено, що в разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється в судовому порядку. Довідки з зареєстрованого місця проживання управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку не приймає, оскільки вона з померлим чоловіком зареєстровані на тимчасово окупованій території, тому для встановлення вказаних фактів вона звернулася до суду. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Заявник, будучи непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та пенсія померлого чоловіка, яка майже у п`ять разів більша за пенсію заявника (її - 1767 грн. 89 коп., його - 8523 грн. 65 коп.) була постійним та основним джерелом засобів існування для заявника. Інших доходів вона не мала та не має. На підставі викладеного просила суд, встановити факт, що вона постійно проживала разом із своїм чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] та встановити факт, що вона [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] до 27 лютого 2019 включно. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 30.09.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/5946/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 03.12.2020 року представник відповідача надав письмові пояснення щодо заяви, де зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони е особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Вперше пенсію [PERSON] призначено у 2008 (за віком). Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для осіб, які втратили працездатність, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня 2020 року -1712 гривень. Пенсія, яку отримує [PERSON] з 01.07.2020 - 1767 грн. 89 коп., тобто є такою, що відповідає вимогам, встановленим державою для непрацездатних громадян до прожиткового мінімуму, та дозволяє забезпечувати її особисті потреби. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 21.07.1973, копія якого наявна в матеріалах справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.07.1973, актовий запис N° 687. [PERSON] , помер [INFO] у місті Брянка Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.05.2019 Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис N° 101. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-ІV обов`язковою умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є знаходження непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника на його утриманні. Окрім цього, після смерті чоловіка заявниця не втратила основне джерело для існування, оскільки у 2008 року (призначення пенсії) та по день надання цих письмових пояснень заявниця отримує пенсію в розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин, вважаємо, що заявник не відноситься до кола осіб, які за законом мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона на цей отримує встановлену їй пенсію, що не заперечується заявницею в позовній заяві. У зв`язку з викладеним, вважаємо, що сам по собі факт отримання заявницею доходу (пенсії) у розмірі, меншому від розміру пенсії померлого чоловіка, не може бути підставою для задоволення цих вимог Судом, оскільки вказані обставини не дають підстав для того, щоб вважати її такою, що перебувала на утриманні померлого чоловіка. Вважаємо, що жодних доказів потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу у зв`язку з цим коштів подружжя за час шлюбу заявник Суду не надала. Такими доказами зокрема можуть бути, але не виключно: документи, акти, листи ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні, докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, листи та інші документи, які свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника). Із врахуванням положень ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, відповідно до яких об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, вважаємо, що за відсутності доказів розподілу коштів між подружжям слід вважати, що пенсія та заробітна плата обох із подружжя заявника була об`єктом права їхньої спільної сумісної власності, а тому заявник утримання не потребувала. Вважаємо, що судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Однак, на думку заінтересованої особи, заявниця не довела обставини, які б свідчили про те, що вона перебувала на утриманні чоловіка. Заявницею не наведено доказів, що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також заявницею не надано доказів про те, що [PERSON] дійсно надавав допомогу заявниці і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої. В зв`язку тимчасовою окупацією міста Брянка Луганської області подружжя [PERSON] перемістилось до населеного пункту, розташованого на території, що контролюється українською владою - до міста Сєвєродонецьк та до села Семикозівка, Біловодський район Луганської області. Серед документів, доданих до заяви, є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 15.07,2019 №919-5000158904, відповідно до якої [PERSON] за паспортом громадянина України має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а з 15.07.2019 фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана управлінням соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області від 29.05.2017 № 0000221045 відомостей, відповідно до якої [PERSON] за паспортом громадянина України мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а з 29.05,2017 фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З паспортів громадян України вбачається, що подружжя було зареєстроване за однією адресою, однак за довідками внутрішньо переміщених осіб подружжя фактично проживало/перебувало за різними адресами в різних адміністративно-територіальної одиниці. Заявниця у заяві зазначила, що звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на що отримала відповідь про неможливість призначення такої пенсії, оскільки відсутня довідка про склад сім`ї померлого годувальника та документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Також повідомлено заявника про право підтвердження факту перебування на утриманні померлого чоловіка у судовому порядку. Заявниця [PERSON] , як непрацездатна особа, мала дохід (пенсію), який перевищував встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, що підтверджується матеріалами справи. Сам по собі факт проживання за однією адресою з померлим не може свідчити про перебування на його утриманні. Заявником не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що допомога чоловіка для неї була основним і постійним джерелом засобів до її існування. Під час розгляду цієї категорії цивільних справ саме на заявника покладається обов`язок з доведення тих обставин, що можуть слугувати підставою для задоволення поданої нею заяви. Недоведення існування обставин, що мають принципове значення для вирішення справи, мас наслідком відмову у задоволенні такої заяви судом. Зазначене узгоджується з правовою позицією Постанови Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 639/6343/17, провадження №61-31946св 18. Докази на підтвердження факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка, заявницею до заяви не надано. З огляду на вищенаведене, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає свої дії правомірними, заявлені вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених вимог. 22.02.2021 року УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області надіслали довідки про розмір щомісячних пенсійних виплат на [PERSON] та на померлого [PERSON] . Доводи особи, яка подала позов Заява мотивована тим, що заявнику відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю документу про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, в заявлених вимогах просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмові пояснення щодо заяви, заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини. Фактичні обставини справи, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 30.05.2019 року, виданого Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 101 (а.с.8). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.07.1973 року, виданого міськ. бюро ЗАГС м. Коммунарськ Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.1973 року, про що складено актовий запис №687. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.5). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 08.06.1999 року, наданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Алчевськ, Луганськ область, відповідно до сторінки 11 прописана за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 19.06.1996 року, наданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Брянка, Луганськ область, відповідно до сторінки 11 прописаний за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно з посвідченням № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , призначена пенсія за віком, з 24.12.2008 року довічно (а.с.4). Згідно з посвідченням № [NUMBER] [PERSON] , 1950 року народження, призначена пенсія за віком, з 15.08.2000 року довічно (а.с.7). Згідно з довідкою від 15.07.2019 р. №919-5000158904 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції [PERSON] , [INFO] про те, що вона постійно проживав [ADDRESS] і перемістилась з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.4). Згідно з довідкою від 29.05.2017 р. №0000221045 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції [PERSON] , [INFO] про те, що він постійно проживав [ADDRESS] і перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з листом №5966/02-22 від 14.04.2020 р., наданого Управлінням пенсійного фонду України в м. Сєвєрдонецьку Луганської області повідомлено, що довідки внутрішньо переміщених осіб, акти обстеження матеріально-побутових умов, копії паспортів не є документами, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї. За наявності повного пакету вищезазначених документів необхідно звернутися до органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації/проживання за консультацією та з питання подавання заяви щодо переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в разі вигідності. Згідно з довідкою №1251 від 21.08.2020 р., наданою УПФУ в м. Сєвєродонецьку [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецька і отримує пенсію за віком в розмірі 1767,89 грн. щомісяця за період з січня по серпень 2020 р. Всього 14743,12 грн. (а.с.26,31). Згідно з довідкою №9882 6184 3765 5810 від 12.02.2021 р., наданою УПФУ в м. Сєвєродонецьку [PERSON] перебував на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні ПФУ в Луганській області на отримував пенсію за віком в розмірі 8506,10 грн. щомісяця за період з січня по листопад 2018 р. і в розмірі 8523,65 грн. щомісяця за період з грудня 2018 по лютий 2019. Всього за період з січня 2018 по лютий 2019 в сумі 119138,05 грн. Згідно з довідкою №30 від 16.02.2021 р., наданою УПФУ в м. Сєвєродонецьку [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецька і отримує пенсію за віком за період з січня по листопад 2018 р. в розмірі 1477,55 грн. щомісяця, а за період з листопада 2018 по лютий 2018 в розмірі 1522,55 грн. Всього за період з січня 2018 по лютий 2019 в сумі 19343,15 грн. Мотивувальна частина Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка та надала про це відповідні докази. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 5 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Відповідно до частини третьої статті 4 Закону види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. У частині першій статті 9 Закону наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону). Аналіз норм статей 4, 5, 10, 26, 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Отже, заявниця [PERSON] як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 право на одержання щомісячної страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилась протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним спільно, та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування. Середньомісячний дохід заявниці становив у 2018 року - 1481,30 грн., а її чоловіка за цей же період 2018 року - 8507,56 грн., тому висновок суду про доведеність знаходження заявниці на утриманні у померлого чоловіка є правильним. Не може бути взятий до уваги довід УПФУ в м. Сєвєродонецьку про відсутність факту утримання [PERSON] , оскільки вона отримувала пенсію у більшому розмірі, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» для осіб, які втратили працездатність, оскільки спеціальний закон встановлює право членів сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону №1058-IV). Вказаний спеціальний закон не пов`язує таке право особи із розміром отримуваної ними пенсії. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] знаходилась на утриманні свого чоловіка [PERSON] з 24.12.2008 року до настання його смерті [INFO] . Таким чином, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити, встановивши факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо встановлення факту постійного проживання разом із чоловіком слід зазначити наступне. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи питання про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення факту, в тому числі проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а також те, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, суд вважає доведеним в судовому порядку факт проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] , на час його смерті і відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved