Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області звернувсь до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вони самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, піклування до дитини не проявляють, не турбуються про її фізичний та духовний розвиток, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, дитина перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст.164 СК України, просить позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з їх аліменти на утримання дитини у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. У судове засідання представник позивача - органу опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області - Грабар Т.Л. не з`явилася, але надала письмову заяву з проханням слухати справу в її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце, у відповідності до ст.128 ЦПК України за місцем їхньої реєстрації та проживання, повторно в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», органу опіки та піклування Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області, Великописарівського районного центру для сім`ї, дітей та молоді - у судове засідання не з`явилися, але до суду надійшли їх письмові заяви, в яких з позовом погоджуються та просять розглянути справу без участі їх представника. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але не бажають з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові матеріали даної цивільної справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками записані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). З довідки-характеристики слідує, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з співмешканцем [PERSON] та з дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, зловживають спиртними напоями ( а.с. 17-18). [PERSON] звернулась із заявою про влаштування її доньки [PERSON] , [INFO] , у будинок дитини на шість місяців по причині складних життєвих умов ( а.с.19). Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» мати дитини телефонує, але жодного разу не з`являлась ( а.с. 27-28). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19 липня 2019 року, від 04 квітня 2019 року, 13 червня 2019 року слідує, що умови для проживання дітей не створені, мати [PERSON] та батько [PERSON] зловживають спиртними напоями, батьківські обов`язки не виконують ( а.с.29-30, 32). З висновку Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області від 11 жовтня 2019 року слідує, що відповідачі не виконують батьківських обов`язків, на зауваження та попередження не реагують, а тому вважають за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, враховує докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини у зв`язку з невиконанням ними своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд вважає, що розмір аліментів на дитину, який необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] , повинен бути в розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує матеріальний стан відповідачів, їхній стан здоров`я. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі по 768,40 гривень з кожного,від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved