Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , є абонентами Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в місті Слов`янськ та користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право Позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином у Відповідачів виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а Позивача право вимагати від Відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість станом на 01 жовтня 2020 року складає 27689,64 грн. З 01 грудня 2011 року по 01 жовтня 2020 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 27689,64 грн. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість Відповідачі проживали за вказаною адресою. Про те, що з 01 грудня 2011 року по 01 жовтня 2020 року сума заборгованості склала 27689,64 грн. відомо з виписки Особового рахунку, на підставі якого Відповідачам надавалися послуги з опалення. Між позивачем і Відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово комунальної послуги на підставі відкритого Особового рахунку, оскільки Позивач фактично надавав Відповідачам послуги з теплопостачання, а Відповідачі використовували дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялися від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкають Відповідачі, приєднаний до централізованої мережі з теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги Позивачем від Відповідачів не надходило. Відповідачі несвоєчасно оплачують спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення… «№ 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13 квітня 2014 року (п.8), аналізуючи ст. 625 ЦК України вказує, що наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат\~ кредитора від зменшення грошових коштів, які підлягають до сплати кредитору. Таким чином, Боржникам нараховані індекс інфляції у сумі 7957,45 грн., 3% річних 2536,18 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже, загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 38183,27 грн. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму основного боргу в розмірі 27689,64 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 7957,45 грн. та три відсотки річних, що складають 2536,18 грн., а також\~\~ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 05 листопада 2021 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив. Відповідач [PERSON] 02 лютого 2021 року до суду надала Відзив, в якому зазначила, що вимоги позивача не визнає в повному обсязі, оскільки вона не є споживачем послуг теплопостачання. Зазначає, що вона дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не є власником квартири та не укладала з позивачем договору теплопостачання. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична особа або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово - комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово - комунальні послуги. Тому, вважає, що закон України не виділяє окремо члені сім`ї споживача і не покладає на них обов`язок сплачувати комунальні послуги. Крім того, вона не проживала за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 2010 року вона проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про проживання № 297 від 27 грудня 2020 року. Також, вважає, що позивач при зверненні до суду з даним позовом та стягнення з заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2011 року по 01 жовтня 2020 року, пропустив трирічний строк позовної давності, а тому вважає, що позивач повинен заявляти вимогу про стягнення заборгованості лише за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2020 року. Тому просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі (а.с. 80-83). Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» 03 лютого 2021 року до суду надало Відповідь на Відзив в якому зазначив, що відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», дієздатні особи,\~які проживають\~та/або\~зареєстровані у\~житлі споживача,\~користуються нарівні\~зі споживачем\~усіма житлово-комунальними\~послугами та\~несуть солідарну\~відповідальність за\~зобов`язаннями з\~оплати житлово-комунальних\~послуг. Отже, зареєстровані в квартирі споживача комунальних послуг дієздатні особи зобов`язані вносити плату зі їх використання. За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Верховним Судом України у Постанові від 27 лютого 2019 року, у справі №334/2789/15-ц\~зазначено,\~що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Стосовно фактичного не проживання за місцем реєстрації, зазначає, що згідно п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання, крім постачання теплової енергії, за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб, за умовами документального підтвердження. Тому твердження відповідача про фактичне не проживання у квартирі та не користування послугами теплопостачання вважають недоречними. Щодо посилання відповідача на пропуск строку позовної давності, вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки заборгованість відповідачами сплачувалася частково, а тому строк позовної давності переривався. Просить суд задовольнити вимоги позивача в повному обсязі (а.с.88-89). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири, а тому є абонентом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та має Особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 60-61). З матеріалів справи вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31,32). Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду суд враховує наступне. Згідно з п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Згідно з п. 18 наведених Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За ст. 68 Житлового кодексу, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги вноситься щомісяця. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.п. 6, 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов`язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. При цьому, згідно з положенням ст.ст. 64, 66-68, 145, 156 ЖК України, повнолітні члени сім`ї наймача, члена кооперативу, власник зобов`язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовної заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» щодо стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» суму заборгованості за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Разом з тим, п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачає, що споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, однак дана норма закону не розповсюджується на постачання послуг з теплової енергії. Тому, суд не приймає посилання [PERSON] на ті підстави, що вона не є власником квартири, є зареєстрованою, однак не проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Актом №297 від 27 грудня 2020 року, оскільки факт не проживання у квартирі та не укладання письмового договору на постачання теплової енергії не є підставою для звільнення від сплати послуг опалення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з опалення, а відповідачі користувалися даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялися від них. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 п. 18 Постанови КМУ Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення… №630 від 21 липня 2005р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст.64 ЖК України повнолітні члени родини наймача\~ несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобов`язанням за надані комунальні послуги. Згідно з ст. 9 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, судом встановлено, що позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги на підставі відкритого особового рахунку, відповідачі використовувались дані послуги для задоволення власних потреб, проте порушувались умови оплати наданих послуг, внаслідок чого за Особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Разом з тим, відповідач [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності, та просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо переривання строку позовної давності у зв`язку з частковою сплатою отриманих послуг, оскільки з матеріалів справи, вбачається, що останній раз послуги теплопостачання сплачувалися відповідачами у серпні 2016 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся 27 жовтня 2020 року (а.с. 5-8). Згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~\~- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А\~стаття 257 ЦК України\~зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (постанова ВСУ від 22.03.2017 року № 6-43цс17). Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачі ними користуються. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно\~ ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ст. 185 ЦПК України, письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України відповідачі не здійснюють оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення та з урахуванням строку позовної давності мають заборгованість станом на 01 жовтня 2020 року у розмірі 15651,23 грн. за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2020 року, яка складається з нарахованого за: -Вересень 2017 року 0,00 грн.; -Жовтень 2017 року 314,74 грн.; -Листопад 2017 року - 939,73 грн.; -Грудень 2017 року - 819,83 грн.; -Січень 2018 року 1378,87 грн.; -Лютий 2018 року - 1194,53 грн.; -Березень 2018 року -1157,05 грн.; -Квітень 2018 року - 272,78 грн.; -Жовтень 2018 року - 128,79 грн.; -Листопад 2018 року 945,68 грн.; -Грудень 2018 року - 1074,57 грн.; -Січень 2019 року 1411,77 грн.; -Лютий 2019 року - 1026,61 грн.; -Березень 2019 року -789,81 грн.; -Квітень 2019 року - 196,33 грн.; -Жовтень 2019 року - 23,98 грн.; -Листопад 2019 року 762,88 грн.; -Грудень 2019 року - 753,64 грн.; -Січень 2020 року 1071,77 грн.; -Лютий 2020 року - 733,00 грн.; -Березень 2020 року -513,62 грн.; -Квітень 2020 року - 141,25 грн. (а.с. 6-8)). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі\~ 15651,23 грн., яка нарахована за період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року, застосувавши строк позовної давності, оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 27 жовтня 2020 року. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~\~\~\~ Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 10.2017 314,74 грн. 11.2017 314,74 +939,73=1254,47 грн.*1,009 =12,66 грн. 12.2017 1254,47 + 819,83 =2074,30 грн.*1,010 =20,95 грн. 01.2018 2074,30 +1378,87 = 3453,17 грн. *1,015 =35,05 грн. 02.2018 3453,17+1194,53 =4647,70 грн. *1,009 =46,90 грн. 03.2018 4647,70 +1157,05 = 5804,75 грн. *1,011=58,69 грн. 04.2018 - 5804,75+272,78 =6077,53 грн. *1,008=61,26 грн. 09.2018 6077,53 *0,019= 1,15 грн. 10.2018 6077,53 +128,89=6206,42 *1,017=63,11 грн. 11.2018 6206,42 +945,68 = 7152,10 *1,014 =72,52 грн. 12.2018 7152,10+1074,57=8226,67 *1,008 =82,92 грн. 01.2019 8226,67+1411,77= 9638,44 *1,01=97,34 грн. 02.2019 9638,44+1026,61= 10665,05 *1,005 =107,18 грн. 03.2019 10665,05 +789,81 =11454,86 *1,009 =115,58 грн. 04.2019 11454,86 +196,33 =11651,19 *1,01 =117,67 грн. 05.2019 11651,19 *1,007 =117,32 грн. 09.2019 11651,19*1,007 = 117,32 грн. 10.2019 11651,19+23,98 = 11675,17 *1,007 =117,57 грн. 11.2019 11675,17 +762,88 = 12438,05 *1,001 =124,50 грн. 12.2019 12438,05 +753,64 =13191,69 01.2020 13191,69+1071,77 =14263,46 *1,02 =145,49 грн. 02.2020 14263,46+733=14996,46 03.2020 14996,46+513,62=15510,08 *1,008=156,34 грн. 04.2020 15510,08 +141,25 =15651,23 грн. *1,008 =157,77 грн. 05.2020 15651,23*1,003=156,98 грн. 06.2020 15651,23 *1,002 = 156,83 грн. 09.2020 15651,23*1,005=157,29 грн. Всього інфляційні нарахування складають 2300,39 грн. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. 10.2017 314,74 *3%/365*31=0,80 грн. 11.2017 314,74 +939,73=1254,47 грн.*3%/365*30 =3,09 грн. 12.2017 1254,47 + 819,83 =2074,30 грн.* 3%/365*31 =5,29 грн. 01.2018 2074,30 +1378,87 = 3453,17 грн. *3%/365*31 =8,80 грн. 02.2018 3453,17+1194,53 =4647,70 грн. *3%/365*28 =10,70 грн. 03.2018 4647,70 +1157,05 = 5804,75 грн. *3%/365*31 =14,79 грн. 04.2018 - 5804,75+272,78 =6077,53 грн. *3%/365*30 =14,98 грн. 05.2018 - 9.2018 6077,53 *3%/365*152 = 75,93 грн. 10.2018 6077,53 +128,89=6206,42 *3%/365*31 =15,81 грн. 11.2018 6206,42 +945,68 = 7152,10 *3%/365*30 =17,63 грн. 12.2018 7152,10+1074,57=8226,67 *3%/365*31 = 20,96 грн. 01.2019 8226,67+1411,77= 9638,44 *3%/365*31 =24,56 грн. 02.2019 9638,44+1026,61= 10665,05 *3%/365*28 =24,54 грн. 03.2019 10665,05 +789,81 =11454,86 *3%/365*31 = 29,19 грн. 04.2019 11454,86 +196,33 =11651,19 *3%/365*30 =28,73 грн. 05.2019 09.2019 11651,19*3%/365*152 = 145,56 грн. 10.2019 11651,19+23,98 = 11675,17 *3%/365*31 =29,69 грн. 11.2019 11675,17 +762,88 = 12438,05 *3%/365*30 =30,67 грн. 12.2019 12438,05 +753,64 =13191,69 *3%/365*31=33,61 01.2020 13191,69+1071,77 =14263,46 *3%/365*31 =36,34 грн. 02.2020 14263,46+733=14996,46*3%/365*29 = 35,74 грн. 03.2020 14996,46+513,62=15510,08 *3%/365*31=39,52 грн. 04.2020 15510,08 +141,25 =15651,23 грн. *3%/365*30 =38,59 грн. 05.2020 09.2020 15651,23*3%/365*152 =195,53 грн. Всього нараховані 3% річних 881,05 грн. Нарахування інфляційних витрат та 3% річної заборгованості є захистом майнового інтересу, який підлягає в компенсації від боржників за використання своєчасно несплачених ним грошових коштів, які підлягають до сплати. Отже загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 15651,23 грн. + 2300,39 грн. +881,05 грн. = 18832,67 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» слід стягнути солідарно заборгованість в сумі 18832,67 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп. (а.с. 11-20 ). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 18832,67 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 49,32 % (( 18832,67 грн. задоволені вимоги) / ( 38183,27 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1034 грн. 80 коп. (2102 грн. сплачений судовий збір * 49,32 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі по 517 грн. 40 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial