Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 19.07.2019 року шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір. Відповідачу було надано кредит шляхом надання відновлюваної кредитної ліні на картковий рахунок відповідача у розмірі 38200,00 грн., процентна ставка за кредитом складає 38.00% .Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у строки та у порядку, встановленими кредитним договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором його заборгованість перед позивачем станом на 16.03.2020 року становить 40 297,14 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) -36 848,77 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 3285,42 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 51,92 грн., 3% за несвоєчасне погашення кредиту - 98,57,21 грн, 3% за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 12,46 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 22.04.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 78) У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином замовною кореспонденцією про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 19.07.2019 року шляхом підписання заяви про приєднання № 378810706/121218 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір. Відповідачу було надано кредит шляхом надання відновлюваної кредитної ліні на картковий рахунок відповідача у розмірі 38200,00 грн., процентна ставка за кредитом складає 38.00%. Відповідно розділу ХХІІ п. 1.17.1 Договору Відповідач щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. П.17.1.3 розділу ХХІІ Договору передбачено, що відповідач зобовязується щомісячно отримувати звіт (виписку) з Карткового рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по Картковому рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним Своїм власним підписом в заяві про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії ( кредиту) та Правил надання банківських послуг в АТ «Ощадбанк» відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб Відповідач засвідчив, що з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи банку ознайомлено. З зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію і йому відомо. Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердив про своє ознайомлення з додатками до договору та приєдналася до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Отже, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів ст. 204 ЦК України правомірним, а тому його умови є обов`язковими для сторін. Згідно наданого розрахунку станом на 16.03.2020 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 40 297,14 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) -36 848,77 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 3285,42 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 51,92 грн., 3% за несвоєчасне погашення кредиту - 98,57,21 грн, 3% за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 12,46 грн.. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 40 297,14 грн., у тому числі заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) -36 848,77 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 3285,42 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 51,92 грн., 3% за несвоєчасне погашення кредиту - 98,57,21 грн, 3% за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 12,46 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved