Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду із позовом, предмет якого в ході розгляду справи був змінений та із урахуванням зміни просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 97426,63 дол. США /а.с.165-167/. У обґрунтування позову зазначив, що 13.03.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11126299000, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 63000,00 дол. США з терміном повернення до 13.03.2014 року зі сплатою 13% річних. В подальшому 08.11.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступив право вимоги, яке виникло внаслідок укладання вказаного кредитного договору на користь ПАТ «ДельтаБанк». Відповідач порушив вимоги договору, в наслідок чого має заборгованість, яка становить 97426,53 дол. США, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду із вказаним позовом. 24.02.2020 року ухвалою суду замінено позивача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність та про підтримання позовних вимог. Додатково надав витяг з сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, станом на 29.04.2021 року Представник відповідача у судове засідання не з`явився, неодноразово надавав заяву у яких заперечував проти задоволення позову, зокрема просив застосувати строк позовної давності, мотивуючи це тим, що первісний позивач пред`явив вимогу про дострокове погашення заборгованості 22.11.2011 року, а із позовом звернувся лише 08.05.2014 року. Додатково зазначив, що на його думку кредитний борг відповідача складає 26250,00 дол. США, а заборгованість за відсотками складає 5203,74 дол. США, що згідно із курсом НБУ складає 251409,74 грн. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 13.03.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11126299000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 63000 дол. США, що на момент видачі складала в еквіваленті 318150,00 грн. строком до 13.03.2014 р., а відповідач в свою чергу зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки /а.с.6-15/. За умовами кредитного договору, сторони домовились про наступне. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних (п.1.3.1.) Кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) (п.1.4.) У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення за цим договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання, банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору (п.2.3) У випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або терміну сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору (п.5.5) У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, та/або у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та /або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання) банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору (п.5.8). Невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту у разі порушення умов договору, в порядку, встановленому розділом 11 договору, вважається істотним порушенням умов цього договору (п.9.14) Сторони погодили, що направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку (п.11.1). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту, [PERSON] станом на 09.12.2013 року має заборгованість, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 48796,51 дол. США, що за курсом НБУ складає 390030,50 грн.; сума заборгованості за відсотками 48630,12 дол. США що за курсом НБУ складає 388700,54 грн. /а.с.36/. При цьому розрахунок заборгованості наданий за період з 19.12.2011 року по 08.12.2013 року та 19382,30 дол. США нараховано відсотків на прострочену суму заборгованості. 22.11.2011 року ПАТ «Укрсиббанк», надіслав [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 80397,89 дол. США, що за курсом НБУ становить 641760,09 грн., зазначивши, що термін повернення кредиту вважаються таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання зазначеної вимоги /а.с.162/. Відповідно до договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступив ПАТ «Дельтабанк» право вимоги за кредитним договором №11126299000 до [PERSON] /а.с.58-62/ Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 48796,51 дол. США, суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору про надання споживчого кредиту, своєчасно не сплачував щомісячні платежі, не сплатив заборгованість за вимогою ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим, позов в цій частині підлягає задоволенню. Задовольняючи частково стягнення заборгованості по процентам за користуванням кредиту, суд виходив з того, що направивши відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк повернення кредиту, а відтак після спливу цього строку право банку на нарахування процентів за кредитним договором припинилося. Однак, незважаючи на це, первісний позивач продовжував нараховувати проценти, в результаті чого у період з 19.12.2011 року по 08.12.2013 року відповідачу було нараховано відсотків на прострочену суму заборгованості у розмірі 19382,30 дол. США, зазначене вбачається з наданого первинним позивачем розрахунку заборгованості /а.с.36/. Таким чином, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками на прострочену суму заборгованості у розмірі 29247,82 дол. США (48630,12 дол. США 19382,30 дол. США). Згідно із позицією Великою Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631\~ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.\~Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд критично сприймає розрахунок заборгованості наданий відповідачем /а.с.229-234/ в частині того, що його заборгованість за кредитом становить 26250,00 дол. США, а за простроченими відсотками 5203,74 дол. США, оскільки жодних істотних доказів, які спростовують розрахунок заборгованості наданий первинним позивачем, суду не надано. Клопотань про проведення відповідної судової експертизи від відповідача не надходило. Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача в частині застосування строків позовної давності, суд виходив з того, що відповідно до\~статті 257\~ЦК України загальна позовна давність, яка складає три роки, а позивач пред`явив вимогу відповідачу 22.11.2011 року та 08.05.2014 року звернувся до суду, тобто у межах строків загальної позовної давності. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки\~\~зі строком дії ( припинення дії) договору, як з певними моментам ( фактами ), які свідчать про порушення прав особи. Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1\~ст.\~626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Окрім того ч. 1ст.\~627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України, визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання - ч.1ст. 625 ЦК України. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня - ч.1 ст. 192 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ст.\~533\~ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Ухвалюючи рішення суд зазначає, що позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості у іноземній валюті, а саме у дол. США, у зв`язку з чим суд розраховує заборгованість у еквіваленті національної валюти України за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення суду. Відповідно до витягу з сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 29.04.2021 року, офіційний курс гривні до долара США, становить 27,7867 грн. за 1 дол. США. Також з [PERSON] підлягає стягненню у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 2557,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial