Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.07.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №474М-07, відповідно до якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 17000,00 доларів США строком до 15.07.2012 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відстоки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] 17.07.2007 р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачи надали банку в іпотеку квартиру загальною площею 55.00 кв.м., житловою площею 31.80 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак відповідачі не виконали свої зобов'язання за кредитним договором, тому рішенням Краматорського міського суду від 30.04.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу вказаної квартири. Однак після прийняття рішення про звернення стягнення на квартиру, відповідачі проігнорували вимогу про її звільнення. Дані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просять суд винести рішення, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 474М-07 від 17.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 17000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідачів, між ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] 17.07.2007 р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачи надали банку в іпотеку квартиру загальною площею 55.00 кв.м., житловою площею 31.80 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором не виконували тому, рішенням Краматорського міського суду від 30.04.2010 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені та було звернуто стягнення на квартиру загальною площею 55.00 кв.м., житловою площею 31.80 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу останньої. Відповідно до реєстрів поштових відправлень від 31.01.2014 року, відповідачам було направлено повідомлення з вимогою знятися з реєстрації та звільнити житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідачі 10.02.2014 року отримали повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк», але залишили його без задоволення. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В ст.3 вказаного Закону встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно довідки КП «СЕЗ» від 01.07.2015 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться. Однак як встановлено у судовому засіданні, не зважаючи на те, що відповідачі самостійно знялися з реєстрації, продовжують мешкати в спірній квартирі, зберігати своє майно. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст.40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст.33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ст.39 ч.2 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулося, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, основаними на законі, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» слід відшкодувати витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved