Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 27.12.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 40209, 75 грн., в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали між собою договір застави транспортного засобу №CVA0AK00040601 від 27.12.2005 року, згідно умов якого відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки ВАЗ модель 21043, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказував на те, що державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №10/134/2008 від 29.07.2008 року, виданого Господарським судом Чернівецької області на користь ДПІ у м.Чернівці про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 977,50 грн., накладено арешт на вище зазначений автомобіль. 17.10.2012 року Першотравневим районним судом м. Чернівці винесено рішення про звернення стягнення на спірний автомобіль на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», яким надано банку право самостійного продажу заставного автомобіля. Вважає, що відсутні правові підстави накладення арешту та звернення стягнення на вказаний автомобіль ДПІ у м.Чернівці, оскільки договір застави транспортного засобу між позивачем та відповідачем укладений раніше ніж була винесена постанова державного виконавця про арешт майна боржника. На підставі викладеного просив звільнити з-під арешту та припинити розшук спірного транспортного засобу, стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримувала та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які не з'явилися в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 27.12.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 40209, 75 грн. (а/с 4). В забезпечення виконання вище вказаного кредитного зобов'язання банк та позичальник уклали між собою договір застави рухомого майна №CVA0AK00040601 від 27.12.2005 року, згідно умов якого відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки ВАЗ модель 21043, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий, реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 6). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, застава вище зазначеного спірного нерухомого майна була зареєстрована в Державному реєстрі. Крім того, постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ від 05.12.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження при примусовому виконання виконавчого листа №10/134/2008 виданого Господарським судом Чернівецької області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ДПІ у м. Чернівці накладено арешт та заборону відчуження на спірний транспортний засіб (а/с 8). Також, 05.12.2012 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ в рамках примусового виконання вище вказаного виконавчого листа оголошено розшук спірного транспортного засобу (а/с 9). Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Так, у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, враховуючи те, що спірний автомобіль перебував у заставі позивача, виносячи постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , а також про оголошення розшуку майна боржника, державний виконавець зобов'язаний був повідомити про це заставодержателя а роз'яснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як вбачається з рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.10.2012 року відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, та позовні вимоги банку були задоволені частково, в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на спірний транспортний засобі з наданням банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу автомобіля (а/с 13). Відповідно до ст.1, ст.20 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадку, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1,2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, позивачем раніше зареєстроване обтяження на спірний автомобіль та напівпричіп, отже ПАТ КБ «ПриватБанк» має вищий пріоритет на заставлене майно. Відповідно до ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5 зазначено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Так, матеріали справи не містять доказів, що рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ДПІ у м.Чернівці було ухвалене та набрало законної сили раніше ніж у позивача виникло право застави на спірний автомобіль. Окрім того, як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.04.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 113 567,54 грн, відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.10.2012 станом на 24.05.2012 року сума заборгованості становила - 58967,47 грн., а згідно п. 9 договору застави вартість предмета застави сторони договору визначили у розмірі 29785 грн. (а/с 6,10,13). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що оголошений постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ розшук майна боржника порушує право позивача задовольнити свої вимоги шляхом реалізації предмету застави, а тому порушене право підлягає захисту та обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5 зазначено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Так, в матеріалах справи відсутні докази які б вказували на наявність підстав передбачених ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5, які б свідчили про право ДПІ м.Чернівці забезпечити свої вимоги за рахунок транспортного засобу, що перебуває в заставі позивача. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved