Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21359,55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00060690 від 10.08.11р. (далі - Кредитний договір) за умовами якого, відповідач отримав кредит у сумі 10000,00 грн. зі строком користування до 10.08.14р. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач відмовився від добровільного виконання своїх боргових зобов'язань, що стало підставою для звернення Банку до суду з даним позовом. В обгрунтування правових підстав позову Банк послався на ст.ст. 525, 526 ЦК України, якими визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Позивач свого права на участь у судовому засіданні не використав, звернувся до суду з заявою в якій просив позов задовольнити, розглянути справи за відсутності свого представника, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 24.07.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 10.08.11р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № BLaЖГА00060690 (а.с. 5-10). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору Банк надав відповідачеві грошові кошти у сумі 10000,00грн., строком до 10.08.14р. зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Згідно умов п. 2.5.2. договору [PERSON] зобов'язався не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені становить 0,5% за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий бо неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем та закінчуючи днем, що передує даті виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що загальна заборгованість відповідача за договором, станом на 26.12.13, становить 21359,55 грн. та складається з 10000,00 грн. - кредит, 2517,23 грн. - відсотки, 3500,00 - комісія за розрахункове обслуговування, 5342,32 грн. - пеня (а.с. 4). Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та умовами договору банківського обслуговування. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як передбачено ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність його вини у невиконанні зобов'язань за договором, іншому розмірі суми боргу. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного ст.ст. 525, 526, 612, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved