Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Орган опіки та піклування П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування заявлених вимог зазначили, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року відповідач [PERSON] був засуджений до трьох років одного місяця позбавлення волі, мати неповнолітньої дитини - [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі на підставі вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26.11.2018 року. У зв`язку з чим, відповідно до розпорядження голови П`ятихатської районної державної адміністрації від 02 жовтня 2018 року неповнолітня [PERSON] була влаштована на виховання та спільне проживання у дитячий будинок в ДБСТ Красногира-Глиховської, де і проживає по теперішній час. В травні 2020 року [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі, проте долею дитини не цікавиться, батьківські обов`язки відносно своєї неповнолітньої дитини виконує не належним чином, розвитком та виховання доньки не займається, надав на їх адресу заяву про відмову від дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки його доходу з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач орган опіки та піклування П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.3/. Згідно копії вироку П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 309, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі/а.с.6/. Відповідно до копії вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року [PERSON] засуджена за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі/а.с.7-9/. Згідно з копією розпорядження Голови П`ятихатської районної адміністрації Дніпропетровської області № Р-387/0/364-18 від 02 жовтня 2018 року [PERSON] влаштована на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу подружжя [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Відповідно до копії заяви [PERSON] , поданої голові П`ятихатської районної державної адміністрації 22.01.2020 року, останній відмовляється від своєї дитини [PERSON] /а.с.4/. Згідно висновку П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області останні вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки батько не бажає виховувати доньку в своїй родині, відмовляється піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей/а.с.32/. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання дитини не створює, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки, що і дає підстави для задоволення позову. Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом». Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов`язку. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Outcome: approved