Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» як правонаступник з 04 лютого 2011 року ВАТ Комерційного банку «Надра», (надалі Позивач або банк) у квітні 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором про комплексне банківське обслуговування, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору від 28 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,56 % річних з кінцевим терміном повернення. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12 березня 2014 року в сумі 18 629 грн. 46 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 9 888 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 273 грн. 60 коп. та пені за неповернення кредиту - 5 467 грн. 28 коп. В судовому засіданні представник позивача просить розглянути справу без участі відповідача, на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми, проти заочного рішення не заперечує. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла Цехмістер А.М. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки поштові відправлення повернулись до суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає». Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, згідно умов укладеного договору від 28 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,56 % річних з кінцевим терміном повернення. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12 березня 2014 року в сумі 18 629 грн. 46 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 9 888 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 273 грн. 60 коп. та пені за неповернення кредиту - 5 467 грн. 28 коп. Судом достовірно встановлено, що за кредитним договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 28 січня 2008 року [PERSON] має заборгованість станом на 12 березня 2014 в сумі 18 629 грн. 46 коп. Судом також встановлено, згідно договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 28 січня 2008 року сторони визначились з усіма істотними умовами договору та на підставі анкети клієнта та відповідачу було видано кредитну картку і відкрито картковий рахунок в національній валюті України. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом станом на 12 березня 2014 року в сумі 18 629 грн. 46 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. Судом також встановлено, що сторонами було дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved