Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №910.14587 від 23.04.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 63272,15 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ TF698K ЗНГ, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ([NUMBER]), реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами - до 23.04.2017 року. Відповідно до умов кредитного договору банк може змінювати процентну ставку. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем 07.06.2012 року було укладено договір застави вказаного транспортного засобу. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а саме частину грошових коштів перерахував на купівлю вище зазначеного автомобіля, а решту на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідач, у порушення норм закону та умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконав. В зв'язку з чим станом на 17.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 23046,27 грн., яка складається з наступного: 20083,39 грн. - заборгованість за кредитом; 2674,83 грн. - заборгованість по процентам прострочена, 288,05 грн. - строкові проценти. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує, позивач просить вилучити у [PERSON] та передати предмет застави в управління ПАТ «Ідея Банк» на період його реалізації, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу зазначеного автомобіля будь якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля), а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки поштові відправлення в м. Торез Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються (а.с.35, 39), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений сирок (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 23.04.2012 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №910.14587 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 63272,15 грн., на строк 60 місяців, для купівлі транспортного засобу ЗАЗ TF698K ЗНГ (а.с.11). Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 23.04.2017 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами № 910.14587 від 22.04.2012 року та від 24.04.2012 року (а.с.13, 24). Згідно параграфу 2 кредитного договору, за користуванням кредитом Позичальник сплачує Банку проценти в розмірі 16,99 % річних. Параграфом 4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на рахунок № 29099491014587.980 в терміни та в сумах, визначених у графіку щомісячних платежів. Пунктом 1 параграфу 8 договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, у випадках: (1) втрати позичальником, знищення або пошкодження транспортного засобу/предмету застави; (2) передачі в наступну заставу транспортного засобу без згоди банку; (3) відчуження та іншого розпорядження транспортним засобом без згоди банку; (4) прострочення платежу з оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більш ніж на 30 днів; (5) несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування ТЗ; (6) в разі розірвання Банком Договору; (7) неподання або несвоєчасного подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; (8) порушення позичальником інших умов цього договору та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є позивач, як заставодержателем, та відповідачем [PERSON], як заставодавцем, 07.06.2012 року укладено договір застави транспортного засобу № 910.74545, предметом якого визначений транспортний засіб ЗАЗ TF698K ЗНГ, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ([NUMBER]), реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.16, 17). Згідно п.1 параграфу 3 договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в Заставодавця та/або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача. Відповідно до листа за №16.1-05/41095 від 17.04.2014 року, відповідно до умов кредитного договору № 910.14587 від 23.04.2012 року та згідно Рішення Правління ПАТ «Ідея банк» № 02/04-3 від 02.04.2014 року, загальна ставка за користування кредитними коштами з 23.05.2014 року складає 20,94% річних (а.с.18-20). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Останній платіж відповідачем було зроблено 07.04.2015 року, отже [PERSON], у порушення норм закону та умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконав. В зв'язку з чим станом на 17.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 23046,27 грн., яка складається з наступного: 20083,39 грн. - заборгованість за кредитом; 2674,83 грн. - прострочені проценти, 288,05 грн. - строкові проценти. Вказане підтверджується випискою по особовому рахунку №29099491014587.980 та розрахунком заборгованості станом на 17.11.2015 року (а.с.23, 25-26). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Частинами 1-2 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і таким, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права. Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля ) тощо, не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Параграфом 5 договору застави від 07.06.2012 року передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором. Таким чином, оскільки актами цивільного законодавства, договором застави від 07.06.2012 року або кредитним договором №910.14587 від 23.04.2012 року такий спосіб захисту заставодержателя цивільних прав не передбачений, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі № 6-31065св13 від 25.12.2013 року. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1218 грн. та витрати понесені у з в'язку з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача у сумі 420 грн. також підлягають стягненню з відповідача (а.с.1, 39, 40).

Outcome: partial