Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі голови Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , та [PERSON] . Батько дітей помер [INFO] . З серпня 2016 року [PERSON] разом із дітьми перебувала на обліку як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах та під соціальним супроводом у Близнюківському районному центрі соціальних служб для сім`ї дітей та молоді. Спеціалістами служби у справах дітей спільно з фахівцями районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді неодноразово проводилися перевірки та бесіди щодо виконання батьківських обов`язків, надавалися консультації з питань створення належних умов для повноцінного розвитку дітей, недопустимості залишення дітей без нагляду. У зв`язку з тим, що мати на зауваження не реагувала, не виконувала рекомендації спеціалістів у листопаді 2017 року розпорядженням голови Близнюківської районної державної адміністрації дітей було відібрано від матері та тимчасово влаштовано до комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За час перебування дітей в центрі мати жодного разу не відвідувала своїх дітей. За рішенням Близнюківського районного суду Харківської області діти були відібрані у біологічної матері без позбавлення її батьківських прав. У березні 2018 року за розпорядженням голови Близнюківської районної державної адміністрації діти отримали статус дітей, позбавлених батьківських прав та були передані під опіку бабусі [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2018 року розпорядженням Близнюківської районної державної адміністрації було припинено опіку над дітьми у зв`язку з невиконанням опікунських обов`язків опікуном та дітей тимчасово влаштовано до КП «Близнюківська ЦРЛ». З листопада 2017 року біологічна мати [PERSON] не змінила свій спосіб життя, жодного разу не відвідувала своїх дітей, не цікавилась їхнім здоров`ям, не зверталась до служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. На даний час постає питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. З моменту винесення рішення Близнюківського районного суду Харківської області про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав [PERSON] не вжито жодних заходів для повернення дітей, поліпшення умов проживання, не створено умов для повноцінного розвитку та виховання дітей. [PERSON] після відібрання у неї дітей продовжує вживати алкогольні напої. На сьогодні діти знаходяться у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже [PERSON] не створила умов для проживання дітей, не піклувалася про їх навчання, виховання, розвиток та здоров`я, не дбає про харчування, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин і просять позов задовольнити. Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик. 03.06.2019 до канцелярії суду надійшли письмові заяви учасників справи з яких вбачається, що позивач та третя особа на задоволенні позову наполягають, а відповідач позов визнала. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалив, судове засідання провести за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити в повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлена батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). [PERSON] , є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту(а.с.9-10). Із фотокопії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , є їх матір`ю(а.с.7-8). Батько дітей, [PERSON] [INFO] помер, про що свідчить фотокопія свідоцтва про смерть(а.с.6). Згідно висновку органу опіки і піклування Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не бере участі у вихованні своїх синів, не надає їм матеріальної допомоги, не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком. З листопада по 08.04.2019 жодного разу не відвідала дітей(а.с.11-12). На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір стягується із відповідача на користь держави, виходячи із задоволення двох вимог немайнового характеру (768,40 х 2 = 1536,80).

Outcome: approved