Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Орган опіки та піклування Стрижавської селищної ради звернулися до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог Служби у справах дітей Стрижавської селищної ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що до органу опіки і піклування Стрижавської селищної ради від служби у справах дітей Стрижавської селищної ради надійшли матеріали щодо невиконання своїх батьківських обов`язків гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . В ході перевірки були встановлені наступні факти та докази неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , а саме: мати [PERSON] з 12.07.2013 року по 25.03.2016 року відбувала покарання в Чорноморській виправній колонії Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області № 74 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі №127/7393/13-к1-кп/127/227/13 відбування покарання було скорочено на Ѕ та склало 2 роки 11 місяців 11 днів. Ухвалою Вінницького міського суду від 01.02.2015 року у справі №127/7393/13-к1-кп/127/227/13 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, тобто 2 місяці 5 днів. Під час перебування [PERSON] у місцях позбавлення волі для її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування згідно розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 25 червня 2014 року № 335 та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.07.2014 року № 1567 було призначено опікуном малолітньої дитини громадянку [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . Після повернення з місць позбавлення волі до теперішнього часу [PERSON] до органу опіки і піклування про поновлення батьківських прав не зверталася. Якщо батько чи мати, які повернулися з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти не звертаються із заявою про повернення їм дитини та поновлення батьківських прав то орган опіки і піклування готує документи необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». 29.04.2021 року до органу опіки та піклування Стрижавської селищної ради надійшло рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.04.2021 року № 1077 про припинення опіки громадянки [PERSON] над малолітньою дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] в зв`язку з невиконанням нею своїх обов`язків. Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради дитину тимчасово влаштовано в сім`ю рідного брата [PERSON] , [INFO] , який проживає по [ADDRESS] 30.04.2021 року, згідно його заяви. З [PERSON] було проведено співбесіду щодо невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно її малолітньої доньки. Під час розмови мати повідомила, що вона відмовляється від участі у вихованні дитини і написала письмове пояснення, де чітко вказала про те, що не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки. Викладені обставини та підтверджуючі їх докази свідчать про те, що гр. [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком та станом здоров`я, не створила безпечні умови проживання. Представник позивача в особі Форостяної О.О. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовільнити. В разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Третя особа представник Служби у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі Войтюк Н.С. надала суду заяву, згідно якої справу просить розглянути у їх відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Позовні вимоги підтримують. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася дитина [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2009 року (а.с.6), та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, за яким батько записаний зі слів матері за ст. 135 СК України (а.с. 7-10). Мати [PERSON] з 12.07.2013 року по 25.03.2016 року відбувала покарання в Чорноморській виправній колонії Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області № 74 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі №127/7393/13-к1-кп/127/227/13 відбування покарання було скорочено на Ѕ та склало 2 роки 11 місяців 11 днів. Ухвалою Вінницького міського суду від 01.02.2015 року у справі №127/7393/13-к1-кп/127/227/13 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, тобто 2 місяці 5 днів. Під час перебування [PERSON] у місцях позбавлення волі для її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування згідно розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 25 червня 2014 року № 335 та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.07.2014 року № 1567 було призначено опікуном малолітньої дитини громадянку [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . 29.04.2021 року до органу опіки та піклування Стрижавської селищної ради надійшло рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.04.2021 року № 1077 про припинення опіки громадянки [PERSON] над малолітньою дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] в зв`язку з невиконанням нею своїх обов`язків (а.с.19). Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради дитину тимчасово влаштовано в сім`ю рідного брата [PERSON] , [INFO] , який проживає по [ADDRESS] 30.04.2021 року, згідно його заяви. З [PERSON] було проведено співбесіду щодо невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно її малолітньої доньки. Під час розмови мати повідомила, що вона відмовляється від участі у вихованні дитини і написала письмове пояснення, де чітко вказала про те, що не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки (а.с.18). З довідки-характеристики старости села Сосонка Вінницького району, Вінницької області [PERSON] від 14.05.2021 року №52 встановлено, що [PERSON] не цікавиться розвитком, вихованням та станом здоров`я своєї дитини. Характеризується з негативної сторони. Не працює. Постійно зловживає спиртними напоями, вихованням доньки не займається (а.с.12). Згідно довідки старости села Сосонка Вінницького району, Вінницької області Миколи Демченкавід 19.04.2021 року №185 гр. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але перебуває за місцем реєстрації рідко (а.с.11). 17.05.2021 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Стрижавської селищній ради було розглянуто дане питання та прийнято рішення (протокол комісії № 3) про винесення даного питання на засідання виконавчого комітету селищної ради щодо затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). За відомостями Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області на даний час [PERSON] рахується безвісти зниклою. Відомості внесені до ЄРДР за №12021020020000384 від 16.05.2021 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та оголошено в розшук, без заведення оперативно-розшукової справи «Розшук» (а.с.17). Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо виявила бажання відмовитися та самоусунутися від дитини [PERSON] [INFO] , не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дитини, піклуванні про стан її здоров`я та моральний дух. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеним ту обставину, що біологічна мати-відповідачка по справі, свідомо ухилилися від дитини [PERSON] не забезпечує її матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям дитини, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини - здорова, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів - відповідачки по справі, дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову тобто з 27.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в загальній сумі 1816,00 грн. за вимоги (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини).

Outcome: approved