Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Неповнолітній [PERSON] звернувся до суду у порядку ст. 18 Сімейного кодексу України із указаним позовом, як особа, що досягла 14 річного віку, який мотивував тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірваний за рішенням суду. За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.06.2007 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до повноліття дітей. На теперішній час стягнення аліментів на його сестру [PERSON] припинилося, оскільки вона досягла повноліття. Проте примусове стягнення на користь його матері [PERSON] аліменти на його утримання продовжують стягуватися з батька у розмірі 2800,00 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу кожен із його батьків створив нові сім`ї, зареєструвавши нові шлюби, де у них народилися діти. Фактично з серпня 2017 року він не проживає разом із матір`ю і не є членом її сім`ї. Спочатку проживав із тепер покійною бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . Починаючи з 27.01.2019 він постійно проживає як члені сім`ї із бабусею [PERSON] по [ADDRESS] . Він знаходиться під повним піклуванням бабусі [PERSON] , навчається у Кам`янській ЗОШ І-ІІІ ступенів. Тривалий час його матеріальне утримання безпосередньо здійснювалося виключно [PERSON] , його матір, отримуючи сплачені батьком аліменти на його утримання, частково використовувала кошти на свою нову сім`ю, а частково витрачала на нього. Посилаючись на те, що він проживає у будинку бабусі, яка несе витрати на придбання продуктів харчування, предметів побуту, оплачує комунальні послуги, її розмір пенсії є недостатнім для його повноцінного утримання, кошти, які надходять від батьків мають мінливий характер та невизначений розмір, їх недостатньо для повноцінного утримання, хоча батьки мають безпосередній обов`язок щодо його матеріального утримання, така ситуація порушує його права, у добровільному порядку батьки не можуть вирішити між собою це питання, оскільки перебувають у конфлікті, позивач просить: - стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття у розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років; - стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття у розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років; - припинити стягнення з [PERSON] до [PERSON] аліментів на його утримання за виконавчим листом Тростянецького районного суду Сумської області №2-462/2007, визнавши цей виконавчий лист таким, що втратив чинність. У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали за викладених у ньому обставин, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що за рішенням суду він сплачує аліменти, має на утриманні, крім позивача, двох інших неповнолітніх дітей, один із яких потребує домашнього догляду та за медичними показниками на лікування якого витрачаються кошти. З приводу утримання сина із колишньою дружиною у нього давно триває конфлікт, так як мати використовує аліменти не за цільовим призначенням. Відповідач [PERSON] спершу проти позову заперечила, посилаючись на те, що вона має напружені стосунки із сином, останній із нею тривалий час не проживає, раніше проживав із матір`ю відповідачки, а після смерті останньої став проживати із [PERSON] , матір`ю відповідача [PERSON] Кошти, які [PERSON] отримувала, як аліменти від колишнього чоловіка, вона використовувала на придбання для сина одягу, взуття, канцелярських товарів, ліків, продуктів харчування, оплату за харчування у школі, оплату за навчання у музичній школі, тощо, про що свідчать чеки. Також частину коштів від аліментів вона накопичує на картковому рахунку. В судовому засіданні 01.10.2019 [PERSON] позовні вимоги визнала, про що подала письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] Третя особи [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала заявлений позов, просила його задовольнити. При цьому указала, що її онук перебуває на її утриманні, проживає у її власному будинку. Батьки дитини надають матеріальну допомогу епізодично та цієї допомоги не вистачає на повноцінне утримання онука. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с.206). Суд, заслухавши позицію усіх учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 09.09.1995 по 01.10.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільних дітей: [PERSON] , яка вже повнолітня, та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.06.2007 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду до повноліття дітей (а.с.10). Стягнення аліментів за указаним рішенням на утримання [PERSON] припинено у зв`язку із досягненням останньою повноліття. 11.06.2010 [PERSON] створив нову сім`ю, де має спільних дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] також створила нову сім`ю, зареєструвала шлюб спочатку зі [PERSON] , з яким має сина [PERSON] , [INFO] , а потім перебувала у шлюбі із [PERSON] (а.с.81) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач указав, що він навчається, проживає у бабусі, та перебуває на її матеріальному утриманні, кошти отримані матір`ю, як аліменти, витрачаються останньою частково на її нову сім`ю, а частково на нього, кошти, які надходять від батьків мають мінливий характер та невизначений розмір, їх недостатньо для повноцінного утримання. На підтвердження указаних обставин позивачем надано такі докази: довідку Кам`янського закладу загальної середньої школи І-ІІІ ступенів Тростянецької міської ради про те, що [PERSON] навчається у 9 класі (а.с.13); довідку про доходи Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про розмір пенсії [PERSON] , отриманої нею у березні у сумі 6374,43 грн. (а.с.14). Заперечуючи щодо заявленого позову, представником відповідача у судовому засіданні було надано докази на підтвердження виконання [PERSON] батьківських обов`язків та витрат на матеріальне утримання сина (а.с.33-42). Із наданих представником позивача доказів судом установлено таке. Згідно висновку органу опіки та піклування Тростянецької РДА Сумської області при здійсненні контролю за цільовим використанням аліментів [PERSON] органом опіки та піклування, виходячи виключно із дослідження забезпечення основних потреб дитини, на підставі відомостей отриманих у результаті обстеження умов проживання [PERSON] , установлено, що аліменти, отримані на дітей, [PERSON] використовує за призначенням: купує одяг, взуття, канцелярські товари, ліки (а.с.33-34). За довідкою комунального закладу Тростянецької міської ради «Тростянецька дитяча музична школа імені П.І.Чайковського» [PERSON] . навчається у даному комунальному закладі. Внески за батьківську плату за перід з листопада 2018 року по квітень 2019 року сплачені у сумі 780 грн., заборгованість відсутня (а.с.35). За інформацією Кам`янського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів щоденну турботу про [PERSON] здійснює бабуся [PERSON] , відносини із матір`ю складні та напружені, вони часто сваряться, не знаходять спільної мови, за словами [PERSON] - сварки виникають через фінанси. Матір відвідує батьківські збори, у телефонному режимі цікавиться навчанням сина, щороку бере участь у ремонті классу, здійснює оплату за обіди дитини у шкільній їдальні (а.с.36). Службою у справах дітей Тростянецької РДА Сумської області була проведена роз`яснювальна бесіда із [PERSON] та з`ясовано причину переїзду хлопця до [PERSON] . Встановлено, що хлопець не має своєї внутрішньої позиції щодо конструктивного вирішення питання, так як спирається на свідогляд своєї бабусі. [PERSON] оперує підлітковими негативними емоціями, а не врівноваженим глуздом. Свій супротив проживання разом із матір`ю мотивує повною відсутністю емоційного зв`язку із вітчимом, своїм законним правом після 14 років самостійно обрати місце проживання. [PERSON] та [PERSON] доведено до відома, що відповідальність за життя, здоров`я та належний фізичний та психічний розвиток свого сина несе [PERSON] (а.с.37). 02.08.2018 [PERSON] зверталася до поліції із заявою про те, що її колишній чоловік [PERSON] заважає нормально виховувати спільну дитину, не допомагає у вихованні та приїжджає до її двору із соціальними працівниками та влаштовує сварки. У ході перевірки указаної заяви установлено, що протягом тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] триває конфліктна ситуація із приводу вирішення питання опіки над неповнолітнім [PERSON] . Протиправні дії чи фізична сила з боку [PERSON] відносно заявника жодного разу не застосовувалися (а.с.39). 21.06.2018 на засіданні комісії захисту прав дитини Тростянецької РДА Сумської області було вирішено рекомендувати матері та бабусі неповнолітнього [PERSON] усунути конфлікти та сприяти поверненню хлопчика на проживання та виховання у родину матері (а.с.42). Свідок [PERSON] у суді підтвердив факти, що між сторонами виникли напружені стосунки, позивач тривалий час не проживає із батьками, незважаючи на сприяння соціальних служб, мати не знаходить спільної мови із сином, який категорично не бажає проживати із матір`ю і має претензії до неї щодо витрачання аліментів на його утримання. Свідок [PERSON] (рідна сестра позивача і дочка відповідачів) у суді показала, що мати усіляко намагалась налагодити стосунки із позивачем, приймала участь у його вихованні та утриманні, однак той не погоджується на повернення до родини, на даний час також обмежив спілкування із нею. Допитана судом свідок [PERSON] вказала, що позивач має напружені стосунки із матір`ю, яка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо належного утримання сина. 02.05.2018 [PERSON] придбала жилий будинок із будівлями і спорудами на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.83-87). Як указувала відповідач, даний будинок вона придбала для створення належних матеріально-побутових умов, кошти на придбання будинку неї використані .за рахунок отриманих соціальних виплат при народженні найменшої дитини. На підтвердження використання коштів на придбання одягу, взуття, поповнення інтернет та мобільного зв`язку, харчування для позивача відповідачем [PERSON] надано копії чеків (а.с.40-41,122,188-192), оригінали з яких були оглянуті у судовому засіданні. Свідок [PERSON] також у суді підтвердила участь матері [PERSON] у наданні коштів позивачу для навчання у музичній школі. Разом із тим позивач частково заперечує проти наданих [PERSON] доказів, зокрема щодо отримання ним від матері продуктів харчування. Також відповідачем було надано виписку по картковому рахунку, як доказ того, що кошти отримані нею як аліменти вона частково накопичує на рахунку (а.с.124-125194-196). Дослідивши у судовому засіданні вказані докази і розрахунки, проведені відповідачем [PERSON] вбачається, що відповідачка використовувала на позивача за рахунок отриманих аліментів від відповідача [PERSON] .. Крім того, нею визнаний факт наявності невикористаних аліментних коштів, отриманих від батька позивача - , які вона зберігає і зобов`язується повернути позивачу у найкоротший термін. Однак, відповідач [PERSON] не представила суду докази того, що вона витрачала на утримання позивача свої власні кошти, чи надавала йому матеріальну допомогу не у грошовому вигляді. Таким чином, суд вважає, що надані стороною відповідача докази не свідчать про те, що [PERSON] виконує свій обов`язок щодо належного утримання сина [PERSON] . Із наданих відповідачем [PERSON] доказів судом установлено, що відповідач має у власності жилий будинок по [ADDRESS] та транспортний засіб. Син відповідача - [PERSON] , [INFO] , часто хворіє та потребує домашнього догляду. На лікування дитини придбаваються медикаменти (а.с.58-72). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Іздосліджених матеріалів справи, судом не установлено, що неповнолітній [PERSON] має незадовільний стан здоров`я чи потребує додаткових витрат на розвиток його здібностей. Відомостей, що платники аліментів мають незадовільний стан здоров`я чи є непрацездатні, судом також не установлено. Щодо майнового стану відповідачів, установлено, що платник аліментів [PERSON] працює у ТОВ «ФК «Здоров`я» на посаді механіка та за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року він отримав заробітну плату у розмірі 127524,84 грн., із якої утримані аліменти у сумі 17109,58 грн. (а.с.12). Отже, свій обов`язок по сплаті аліментів за рішенням суду відповідач виконує. Відповідач [PERSON] також працює пекарем у ФОП [PERSON] та її заробітна плата у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року склала 24202,74 грн. (а.с.38). Таким чином, судом установлено, що відповідачі мають такий майновий стан, який дозволяє їм сплачувати аліменти на утримання їх сина. Зважаючи на те, що батьки позивача не можуть у позасудовому порядку вирішити питання щодо утримання їх сина, який проживає разом із бабусею та частково перебуває на її утриманні, а на даний час позивач навчається у коледжі, проживає у гуртожитку, суд вважає за необхідне вирішити спір шляхом стягнення аліментів на дитину. Стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки встановлено, що позивач тривалий час не проживає із батьками, на даний час після отримання базової середньої освіти, продовжує навчання у коледжі поза місцем його постійного проживання із бабусею [PERSON] , враховуючи показів свідків, які позитивно характеризують позивача, суд вважає що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків. Так як [PERSON] на даний час продовжує отримувати аліменти за виконавчим листом від [PERSON] на утримання позивача, однак суд вирішив про застосування у даних правовідносинах статтю 179 СК України та стягнути із батьків аліменти на користь дитини, слід припинити стягнення за вказаним виконавчим листом. За таких обставин заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб, вирішує спір, тому має бути прийняте судом. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved