Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , у відношенні якого є одинокою матір`ю. Родина [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей, як така, що опинився в складних життєвих обставинах. З матір`ю неодноразово проводились профілактично - роз`яснювальні бесіди, щодо необхідності лікування від алкогольної залежності, працевлаштування та оформлення [PERSON] паспорту громадянина України та реєстрації за місцем проживання. Жодних рекомендацій спеціалістів служби [PERSON] не виконала. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, родина гр. [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 23.12.2019 по 20.08.2020, з метою сприяння у відновленні документів, отримання реєстрації матері та дитини, сприяння у формуванні матері навичок відповідального батьківства та ведення здорового способу життя. Згідно клопотання КЗШ №111 адміністрація навчального закладу просить розглянути питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері учня школи [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати [PERSON] пиячить, не працює, не має постійного місця проживання, загубила документи, що засвідчують її особу та свідоцтво про народження [PERSON] . За останній рік двічі змінила місце проживання. На даний момент разом з сином мешкає у чергового співмешканця, який вже неодноразово виганяв їх з квартири. В даному помешканні для хлопця не створені умови для проживання і навчання. [PERSON] недоглянутий, ходить у брудному одязі, взутий у рвані літні кросівки. До помешкання учень повертається пізно ввечері, після уроків змушений блукати по вулиці. [PERSON] нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування сина, що в подальшому може привести до негативних наслідків у житті дитини. 04.12.2020 спеціалістами служби у справах дітей був здійснений виїзд за адресою мешкання гр. [PERSON] по [ADDRESS] , під час відвідування було встановлено, що мати разом зі своїм співмешканцем та його братом розпивають спиртні напої (горілка). Співмешканець матері поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою. В квартирі відсутній холодильник, ванна, відсутня постільна білизна, одяг дитини потребує прання та прасування. 09.12.2020, вдруге, неповнолітній [PERSON] , відповідно до рішення виконкому Покровської районної в місті ради від 09.12.2020 №602 «Про відібрання дитини [PERSON] у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю» був влаштований до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей». Службою у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради з [PERSON] неодноразово були проведені профілактично-роз`яснювальні бесіди, в ході яких вона попереджена про відповідальність за ухилення від виховання сина. Позивач наполягає на позбавленні батьківських прав відповідача та стягненні аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів заробітку. Представник позивача [PERSON] в суді підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач зобов`язувалась до 29.05.2020 працевлаштуватись та перестати вживати алкогольні напої, але свої зобов`язання не виконала. За час соціального супроводу [PERSON] тричі змінювала співмешканців та місце проживання без попередження фахівця із соціальної роботи. Нову адресу сім`ї необхідно було встановлювати самостійно, так як відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння переховувалась та не відповідала на телефонні дзвінки. Умови проживання сім`ї незадовільні. Дитина не має окремого ліжка та речей першої необхідності. З [PERSON] та її співмешканцем неодноразово проводилась робота, щодо роз`яснення наслідків ухилення від виконання батьківських обов`язків, надавалися рекомендації щодо створення відповідальних умов для проживання дитини, надавалося направлення до лікаря - нарколога, але відповідач до лікаря не зверталася, рекомендації фахівця не виконала. Відповідачка не реагує на рекомендації фахівця центру, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки та залишені повідомлення. Службою проведено ретельну перевірку соціального життя зазначеної родини, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи Криворізький міський центр соціальної служб для сім`ї, дітей та молоді звернувся з клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, під розписку, на день розгляду справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Допитана в суді в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює соціальним педагогом в Криворізькій загальноосвітній школі №111, [PERSON] навчається в школі, та перебував на обліку, як дитина, що опинилась в складних життєвих умовах. [PERSON] відвідує школу регулярно, однак ходить недоглянутий, у брудному одязі, взутий в рвані літні кросівки. Зі слів дитини мати не працює, зловживає спиртними напоями, постійного помешкання не має, тому вони постійно переїжджають до співмешканців матері. Щоб не бачити мати, він бродяжить, допізна гуляє на вулиці. Мати до школи не приходить, дитиною та його навчанням не цікавиться, на телефонні дзвінки адміністрації школи та класного керівника не відповідає. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини, Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно з ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Запис про батька вчинено на підставі ст.135 СК України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження. [PERSON] постійного місця реєстрації не має, мешкає за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] з 20.01.2020 перебуває на обліку в службі у справах дітей, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Згідно акту про обстеження умов проживання від 04.12.2020 року, проведений службою у справах дітей встановлено, що умови проживання сім`ї незадовільні. Дитина не має окремого ліжка та речей першої необхідності. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, на рекомендації фахівця центру не реагує. Згідно рапорту Покровського ВП [PERSON] за адресою мешкання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями. 11.06.2020 [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Згідно клопотання КЗШ №111 адміністрація навчального закладу просить розглянути питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері учня школи [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати [PERSON] пиячить, не працює, не має постійного місця проживання, загубила документи, що засвідчують її особу та свідоцтво про народження [PERSON] . За останній рік двічі змінила місце проживання. На даний момент разом з сином мешкає у чергового співмешканця, який вже неодноразово виганяв їх з квартири. В даному помешканні для хлопця не створені умови для проживання і навчання. [PERSON] недоглянутий, ходить у брудному одязі, взутий у рвані літні кросівки. До помешкання учень повертається пізно ввечері, після уроків змушений блукати по вулиці. [PERSON] нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування сина, що в подальшому може привести до негативних наслідків у житті дитини. Відповідно до інформації, наданої Криворізьким міським центром для сім`ї, дітей та молоді родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 23.12.2019 по 20.08.2020 з метою сприяння у відновленні документів, отримання реєстрації матері та дитини, сприяння у формуванні матері навичок відповідального батьківства та ведення здорового способу життя. За час соціального супроводу мати тричі змінювала співмешканців та місце проживання без попередження фахівця із соціальної роботи. Нову адресу сім`ї необхідно було встановлювати самостійно, так як мати, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння переховувалась та не відповідала на телефонні дзвінки. Умови проживання сім`ї незадовільні. Дитина не має окремого ліжка та речей першої необхідності. З матір`ю та її співмешканцем неодноразово проводилась робота щодо роз`яснення наслідків ухилення від виконання батьківських обов`язків, надавалися рекомендації щодо створення відповідальних умов для проживання дитини, надавалося направлення до лікаря - нарколога, але [PERSON] до лікаря не зверталася, рекомендації фахівця не виконала. Мати не реагує на рекомендації фахівця центру, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки та не реагує на залишені повідомлення. Рішенням Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі №602 від 09.12.2020 [PERSON] у зв`язку з загрозою життю та здоров`я відібрано у матері та тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей №1» Криворізької міської ради. Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі було надано висновок за 7/01-29/4211 від 09.12.2020 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про його фізичний і духовних розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не піклується про сина в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] .. Суд також вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, вона має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. У відповідності до ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові або іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органові опіки та піклування. Таким чином, враховуючи ту обставину, що особи, які б виявили бажання виховувати дитину, відсутні, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , підлягає передачі для подальшого влаштування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Відповідно до ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього опікуна дитини або дитячого закладу, де буде перебувати дитина. Питання по судових витратах вирішити, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816 гривен. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.164, 166, 167, 171, 180-182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-26, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved