Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Національного авіаційного університету звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання угоди та стягнення заборгованості по оплаті кредиту для здобуття вищої освіти у розмірі 13156,94 грн. В позові вказано, що 06 вересня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено угоду № 02-1/03-0925-42 про надання кредиту на навчання, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на весь період навчання для здобуття в НАУ за рахунок коштів державного бюджету освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», очної форми навчання, у розмірі 10000 гривень. Наказом ректора № 1479/ст від 21.06.2006 р. відповідачу було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Бакалавр» з 30.06.2006р. Водночас відповідач вирішив продовжити навчання і наказом ректора № 497/ст від 20.02.2008р. йому було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Спеціаліст» з 29.02.2008р. Таким чином обов'язок відповідача щодо повернення суми наданого кредиту з відсотками за угодою розпався з 01.02.2009р. Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання, внаслідок чого має заборгованість. Позивач просить розірвати вищевказану угоду, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13156,94 грн., судові витрати в розмірі 487,20 грн. та розгляд справи проводити без участі їх представника. Вiдповiдач викликався до суду 21 січня 2015 року, але судова повістка була повернута суду з поміткою підприємства зв'язку про невручення повістки з причини закінчення строку зберігання. За таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідач відмовився одержати судову повістку, і згідно з ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважає відповідача повідомленим про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло повідомлення про причину неявки і про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2003 року сторони уклали угоду № 02-1/03-0925-42 про надання кредиту на навчання, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на весь період навчання для здобуття в НАУ за рахунок коштів державного бюджету освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», очної форми навчання, у розмірі 10000 гривень. Наказом ректора № 1479/ст від 21.06.2006 р. відповідачу було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Бакалавр» з 30.06.2006р. Оскільки відповідач вирішив продовжити навчання, то наказом ректора № 497/ст від 20.02.2008р. йому було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Спеціаліст» з 29.02.2008р. Таким чином обов'язок відповідача щодо повернення суми наданого кредиту з відсотками за угодою розпався з 01.02.2009р. Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. Позивач просить розірвати вищевказану угоду у зв'язку з систематичним невиконанням відповідачем свого обов'язку по сплаті кредиту, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13156,94 грн., яка складається з 10000 грн. - кредит; 1800 грн. - відсотки за користування кредитом; 966,98 грн. - індексація заборгованості; 389,96 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а також судові витрати в розмірі 487,20 грн. Ці обставини підтверджені копією угоди про надання кредиту на навчання студента № 02-1/03-0925-42 від 06.09.2003 р., архівною довідкою, довідки - розрахунку, досудовими попередженнями та іншими документами. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір або угода може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін, у разі істотного порушення договору або угоди другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути борг частинами (з розстроченням), то, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки відповідач не виконав договірних зобов'язань, позов підлягає задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved