Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину. Як доказ заявлених вимог вказуює, що 22.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], Волинської області, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області за реєстровим № 2370. З метою виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу, між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] 22.09.2008 року укладено кредитний договір № 901437/ФО/06. Покликаючись на те, що рішенням Ківерцівського районного суду від 17.02.2012 року у зв'язку із встановленням факту проживання на момент укладення договору неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у квартирі, що була предметом договору купівлі-продажу, зазначений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.09.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнаний не дійсним, просять, з посиланням на норми ч.ч.1,2 ст. 216 ЦК України, застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторін в початковий стан (застосувавши реституцію) шляхом стягнення зі [PERSON] на користь банку на погашення заборгованості за кредитним договором № 901437/ФО/06 від 22.09.2008 року 280821,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Вказуючи на наявність винних дій відповідача [PERSON], яка при укладенні договору купівлі-продажу не повідомила про те, що в квартирі проживають діти та не отримала згоди відповідного органу опіки і піклування на продаж квартири, що призвело до визнання договору купівлі-продажу недійсним і відповідно заподіяло банку збитки, які у розмірі вартості квартири за договором купівлі-продажу - 280 821,00 грн., застосовуючи реституцію, просить стягнути з відповідача на користь банку. Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали. Посилаються на те, що при визнанні договору купівлі-продажу недійсним сторони повертаються в попереднє становище, і спірна квартира була повернута [PERSON] У зв'язку із наявністю між [PERSON] та [PERSON] інших зобов'язань останні розрахувались між собою і не мають претензій один до одного. Тому вимоги банку про застосування реституції є неправомірними. Крім того, вважають, що сума, заявлена позивачем до стягнення, не є збитками в розумінні норм діючого законодавства, а лише частина кредитних коштів, отриманих [PERSON] за договором кредиту, який недійсним не визнавався. В задоволенні позову просять відмовити. Третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Судом встановлено, що за договором, укладеним 22.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] за реєстровим № 2370, здійснено купівлю-продаж квартири [ADDRESS], Волинської області. Для проведення розрахунків за вказаним договором, а також за договором, укладеним 22.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] на придбання іншого нерухомого майна, ВАТ комерційний банк «Надра», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «КБ «Надра», 22.09.2008 року надав [PERSON] кредит в сумі 121450,50 дол.США (кредитний договоір № 901437/ФО/06) (а.с.5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж числа між банком та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якого є чотирикімнатна квартира [ADDRESS] а та трикімнатна квартира [ADDRESS]. Як вбачається з п.п.2.1, 2.2 договору купівлі-продажу продаж квартири вчинено за 330378,00 грн., з яких 49557,00 грн. покупець сплатив продавцю до підписання даного договору. Залишок суми, що становить 280 821,00 грн. покупець зобов'язувався сплатити продавцю в день підписання договору. Рішенням Ківерцівського районного суду від 17.02.2012 року (справа №2-476/11) у зв'язку із встановленням факту проживання на момент укладення договору у квартирі, що була предметом договору купівлі-продажу, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.09.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнаний недійсним відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме вчинення батьками правочину, який суперечить правам та інтересам їх неповнолітніх дітей (а.с.13-15). Зазначені обставини сторонами не спростовуються та не підлягають доказуванню відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням суду від 18.09.2013 року визнано недійсним також договір іпотеки в частині передачі в іпотеку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (двостороння реституція), а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З врахуванням зазначених норм закону право на звернення до суду з вимогою про застосування реституції мають лише сторони недійсного правочину. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» не був стороною договору купівлі продажу, який за рішенням суду визнаний не дійсним, тому правові підстави для звернення до суду з вимогою про застосування реституції у банку відсутні. Разом з тим, ч. 2 ст. 216 ЦК України встановлено, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. За загальним правилом, яке міститься в ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, грошові кошти 280 821,00 грн., які були надані банком позичальнику [PERSON] для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.09.2008 року, укладеному між позичальником [PERSON] та [PERSON], не можна вважати збитками. В матеріалах справи наявне рішення Ківерцівського районного суду від 13.08.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором договоір № 901437 від 22.09.2008 року в сумі 1 072 195,37 грн. Крім того, будь-яких доказів, якими б стверджувалась вина відповідача [PERSON] у заподіянні збитків ПАТ КБ «Надра» стороною позивача не надано. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про застосування реституції як наслідків недійсності правочину шляхом повернення [PERSON] в користь банку на погашення заборгованості за кредитним договором № 901437/ФО/06 від 22.09.2008 року, укладеними між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], 280 821,00 грн. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Ківерцівського районного суду від 09.02.2014 року у виді накладення арешту на чотирикімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON], слід скасуквати.

Outcome: dismissed