Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову банк посилається на те, що 01.02.2008 року із [PERSON] було укладено кредитний договір № 86/П/99/2008-840, відповідно умов до якого відповідачці надано кредит у розмірі 150 000,00 доларів США зі сплатою 11,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 01.02.2023 року. Крім того, 01.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, банком укладено з [PERSON] договір поруки до кредитного договору 186/П/99/2008-840 від 01.02.2007 року, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 86/П/99/2008-840. 19.06.2009 року банком укладено із [PERSON] додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 86/П/99/2008-840, якою сторони домовились викласти кредитний договір у новій редакції, яким передбачено надання кредиту у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 11,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 01.02.2023 року, щомісячна сума мінімального платежу становить 1771 долар США, які . Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного та повного внесення чергових платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованості, ПАТ «КБ «Надра» просить суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів 133 798 доларів США 44 центи та 178 104 грн. 70 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 30.01.2008 року [PERSON] подала до ВАТ «КБ «Надра», що в подальшому змінило назву на ПАТ «КБ «Надра», із анкету заяву на отримання кредиту у сумі 150 000 доларів США строком на 180 місяців з річною ставкою 11, 5 % (а.с. 6). 01.02.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», що в подальшому змінило назву на ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №86/П/99/2008-840, відповідно умов до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 11,5% річних з кінцевим терміном повернення до 01.02.2023 року, щомісячна сума мінімально необхідного платежу становить 1 771 долар США (а.с.5-6). За заявою про видачу готівки № 211 від. 01.02.2016 року [PERSON] отримала 150 000 доларів США (а.с. 18). Крім того, 01.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за указаним кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору №86/П/99/2008-840 від 01.02.2007 року, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором (а.с.7). 19.06.2009 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору 86/П/99/2008-840 від 01.02.2007 року відповідно до якої кредитний договір викладено в новій редакції. Аналіз якої свідчить про доповнення кредитного договору, зокрема, положенням за змістом якого установлена відсоткова ставка є пільговою, у зв'язку з тим, що позичальник перебуває з банком у трудових відносинах, а у випадку припинення трудових відносин та невиконання умов цього договору протягом перших 6 місяців після звільнення, відсоткова ставка по цьому договору збільшується до рівня відсоткової ставки, що встановлена на дату виконання прострочення по банківському продукту (а.с. 8-10). З наданого ПАТ «КБ «Надра» розрахунку суми заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості становить 141 999,42 доларів США з яких: 115 895,62 доларів США - непогашений кредит; 17 902,82 доларів США - несплачені відсотки; 7 421,98 доларів США - пеня за порушення умов кредитного договору; 779 доларів США - штраф за порушення умов додаткової угоди (а.с. 136-138). У цьому розрахунку враховані усі суми платежів проведені [PERSON] на погашення кредиту за наданим відповідачкою квитанціями (а.с 140-195), в тому числі за квитанціями № 538 від 09.04.2011 року, № 6269 від 09.07.2009 року, № 771 від 09.07.2009 року, № 674 від 06.04.2011 року (а.с. 48-49). При цьому доводи представника відповідачів про те, що в розрахунку банку в графі за 02.02.2009 року безпідставно зменшено тіло кредиту на 1 447 доларів США 90 центів є помилковими та не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до примітки у цьому розрахунку указана сума це сторно зайво погашеного тіла кредиту спрямована на погашення відсотків у лютому 2009 року. Крім того, надані відповідачем квитанції свідчать про те, що в січні 2009 року була переплата, а в лютому цього року платежів на погашення кредиту не було, що відповідає наданому банком розрахунку (а.с 144). Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено на підставі зібраних доказів те, що в укладених кредитних договорах визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі, [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання за укладеними з банком кредитним договором щодо своєчасного внесення чергових платежів не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення на його користь з відповідачки заборгованості за кредитним договором, а також процентів та неустойки. Разом з цим, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). При цьому із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, який відповідно до ч. 1 ст. 360 -7 ЦПК України є обов'язковим при застосуванні норм права, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Тобто строк, протягом якого діє порука не може бути перерваний пред'явленням вимог до суду, оскільки не є строком позовної давності, тому його закінчення свідчить про припинення зобов'язання поручителя. Враховуючи, що в судовому засіданні установлено, що між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором; ПАТ «КБ «Надра» скориставшись своїм правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості, який настав відповідно до п. 4.3 кредитного договору 86/П/99/2008-840 від 01.02.2007 року з урахування викладення його 19.06.2009 року у новій редакції, з 04.09.2014 року (наступний день граничного строку внесення простроченого щомісячного платежу за п. 1.1. кредитного договору - 06.06.2014 року + 90 днів) звернувшись до суду з цим позовом лише 12.08.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку настання виконання основним боржником зобов'язань за кредитними договором, який закінчився 04.03.2015 року, суд дійшов висновку про припинення поруки та відсутність правових підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості з поручителя. Крім того, суд враховує, що додатковою угодою № 1 від 19.06.2009 року змінено умови кредитного договору, в тому числі в бік збільшення обсягу відповідальності позичальника [PERSON] за укладеним з банком кредитним договором без погодження з поручителем [PERSON], що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є самостійною підставою для припинення поруки. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач був звільнений від оплати судових витрат при зверненні до суду, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial