Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Наприкінці липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з садового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її матір [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. В свою чергу, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Проте, при зверненні позивача до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на садовий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на садовий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник Вишеньківської сільської ради у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.31,61). Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з садового будинку [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на ім`я позивача (а.с.8) та копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] (а.с.41 зворот). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи №140/18, заведеної Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.36 зворот). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. В свою чергу, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою, поданою до нотаріальної контори (а.с.37). Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] , СТ «[INFO]», позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок, про що отримала лист державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. №2720/02-14 від 18 липня 2019 року з роз`ясненням необхідності звернення до суду для визнання права власності на спадкове нерухоме майно (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої ГО СТ «[INFO]» №27 від 20 липня 2019 року, встановлено, що [PERSON] є членом СТ «[INFO]» і користується земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,06 га з кадастровим номером 3220881300:04:001:3568, яка була надана йому в користування в 1987 року. На цій земельній ділянці побудований будинок в 1990 році. Боргів зі сплати внесків [PERSON] немає (а.с.16). За змістом довідки, наданої КП БРР БР «БТІ», право власності на садовий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.15). Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд, згідно технічного паспорта на садовий будинок [ADDRESS] побудований у 1990 році (а.с.22). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва садового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний садовий будинок. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Проте, оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved