Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; 2) стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не займається його утриманням та вихованням, не приділяє синові уваги, веде аморальний спосіб життя, дитину виховує та утримує його бабуся - [PERSON] . Відомості про батька дитини до свідоцтва про народження записані на підставі ст. 135 СК України. Третя особа - [PERSON] , звернулась до органу опіки та піклування та просила призначити її опікуном малолітнього онука. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього чина, [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Від третьої особи - [PERSON] до початку судового розгляду до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову органу опіки та піклування просила відмовити. Відповідач [PERSON] на судові засідання не з`являлась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, про час та місце розгляду справи неодноразово сповіщена своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення та розписки, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не з`явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , відомості про якого записані у відповідності до положень ст. 135 СК України (а.с. 4). Відповідно до висновку від 04.11.2020 № 01-40/4866, орган опіки та піклування Чугуївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] самоусунулась від належного виконання батьківських обов`язків (а.с.20,21). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішення по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування Чугуївської районної державної адміністрації від 04.11.2020 № 01-40/4866, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав винесено без достатніх правових підстав, оскільки він недостатньо обґрунтований, має формальний характер. До відомостей, що містяться в письмових заявах сусідів - [PERSON] , [PERSON] та інших, щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно її малолітнього сина, суд ставиться критично, оскільки вказані особи не були безпосередньо допитані судом, про кримінальну відповідальність за завідомо не правдиві свідчення попереджені не були, сторонами допит вказаних осіб в якості свідків не ініційовано. Решта наданих позивачем до суду доказів стосується характеристики третьої особи, як кандидата в опікуни малолітньої дитини та жодним чином не підтверджують факту навмисного усунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина. Суд вважає, що відповідач мала можливість вживати більше заходів для отримання можливості брати участь у вихованні сина, однак зазначене не свідчить про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] . У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків, та не забезпечить інтереси дитини, оскільки остаточно розірве її зв`язок із матір`ю. Виходячи з встановлених судом обставин справи, враховуючи, що [PERSON] як мати не бере достатньої участі у вихованні сина, суд вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина, [PERSON] , поклавши на Службу у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення аліментів.

Outcome: dismissed