Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мукачівська міська рада звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи на те, що останні є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі у вихованні дітей ніякої участі не приймають, матеріальної допомоги на їх утримання не надають, не проявляють батьківської турботи, не спілкується з ними, тривалий час не доглядають за дітьми, життям та розвитком не цікавляться, свідомо ухиляються від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню дітей. Додатково зазначають про те, що [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. На даний час діти повністю перебувають на вихованні бабусі [PERSON] Також просять стягнути аліменти утримання малолітніх дітей в розмірі 300 грн. з кожного з батьків. Крім того, до встановлення опіки над дітьми, просять передати їх на виховання бабусі [PERSON] В судове засідання представник органу опіки та піклування не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Прокурор Федорова А.І. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов'язків що дітей встановлюється таким. Відповідно до листів Дошкільного навчального закладу № 19 від 14.05.2015 року № 37/01-10, від 27.07.2015 року № 45/01-10, від 06.11.2015 року № 70/01-10 за час перебування в цьому закладі батьки дітей до них не з'являються, їх вихованням не займаються, приводить дітей та забирає їх бабуся [PERSON] Аналогічне також підтверджується листами Мукачівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Також встановлено, що згідно з актом проведення перевірки цільового використання незастрахованими особами виплаченої їм одноразової допомоги при народження дитини від 10.09.2015 року, відповідачі використовують кошти не за призначенням. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.07.2015 року діти утримуються в бабусі [PERSON], батьки вихованням дітей не займаються. До того ж, висновком органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому від 13.10.2015 року № 1539/01-14 визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки останні ухиляється від виконання батьківського обов'язку по їх вихованню та утриманню, не турбується про стан їх здоров'я, фізичний, психічний та розумовий розвиток. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а тому суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей. Одночасно, відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Враховуючи те, що на цей час та протягом тривалого до цього діти перебувають на вихованні бабусі, проживають з нею, малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до встановлення опіки слід передати на виховання бабусі [PERSON] Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того як передбачено ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved