Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 19.12.2013 фізична особа-підприємець [PERSON] приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщено в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складаються Договір банківського обслуговування №б/н від 19.12.2013 року. Відповідно до умов Договору, 19.12.2013 року Відповідачем було відкрито в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» поточний рахунок №26009054709029 та надано кредит у розмірі відповідно до заяви клієнта, а саме 111\~060 грн. Згідно умов кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [PERSON] порушила умови кредитного договору, вчасно не надавши грошові кошти банку, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 109046,74 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за його відсутності та те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи зміст заяви представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. 19.12.2013 фізична особа-підприємець [PERSON] приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщено в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складаються Договір банківського обслуговування №б/н від 19.12.2013. Тобто, між кредитором та боржник укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було перечислень на рахунок кредит у розмірі згідно заяви клієнта, а саме 111\~060 грн., та відповідач зобовязалась до 30.06.2014 сплачувати відсотки в розмірі 28% за користування кредитом, а з 01.07.2014 відсотки в розмірі 36% від суми заборгованості (а.с.38-43). Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] припинила підприемницьку діяльність. Дана обставина підтверджується записом про державну реєстрацію припинення підприемницької діяльності фізичною особою-підприемцем №21780060002006390 від 29.08.2014 (а.с.101-102). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.2.2.2 Умов у разі непогашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованості по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 30.03.2015, становить 109046,74 грн., а саме: 57564,56 грн. заборгованість за кредитом; 34413,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 17068,42 грн. заборгованість за пенею (а.с.44). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 19.12.2013 отримала кредит у розмірі встановленому заявою клієнта, а саме 111\~060 грн. на поточний рахунок №26009054709029, але взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Враховуючи те, що п.3.2.2.6.2. умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, встановлено обовязок позичальника сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту, а також сплати процентів та штрафів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. \~\~ На підставі викладеного вище та

Outcome: approved