Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовною заявою, відповідно до якої банк 15 лютого 2013 року уклав з [PERSON] договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, у відповідності з яким надало кредит на споживчі цілі шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 10250 грн. на строк з 15 лютого 2013 року по 14 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. За прострочення позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати інших платежів він повинен платити банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кожен день прострочення. Згідно з позовною заявою, в разі порушення строків заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів, а також інших платежів власник рахунку повинен сплачувати банку в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Посилаючись на те, що позичальник не виконує договір, ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 28806 грн. 21 коп. заборгованості за кредитним договором, яка склалась станом на 21 квітня 2015 року: 10198 грн. 06 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4363 грн. 02 коп. заборгованості за відсотками, 7048 грн. 95 коп. пені за прострочення кредиту, 1197 грн. 18 коп. пені за прострочення відсотків, 4696 грн. 76 коп. індексації інфляції за простроченим кредитом, 915 грн. 70 коп. індексації інфляції за простроченими відсотками, 3% річних за неправомірне користування кредитними коштами на суму 330 грн. 42 коп., 3% річних за несплачені відсотки на суму 56 грн. 12 коп. В попередньому засіданні відповідач позов не визнав, просив вставити факт, що картка ПАТ «Брокбізнесбанк» була зарплатною, відрахування з неї на погашення кредиту банк здійснював самостійно. Він, [PERSON], не мав заборгованості за кредитом, поки в квітні 2014 року банкомати не припинили приймати платежі на рахунки банку. Ще до цього припинило діяльність відділення банку в м. Смілі. Представник банку в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що з часу введення в банку тимчасової адміністрації - 3 березня 2014 року - банківські картки не діяли і електронні платежі на рахунки банку не здійснювались. Банк не повідомляв боржника, яким чином йому належало повертати кредит після введення в банку зовнішньої адміністрації. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Позивач не надав суду оригіналу чи належним чином посвідченої копії договору № [NUMBER] про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE. Наведена фотокопія не містить відтиску печатки юридичної особи, а також прізвища особи, яка її посвідчила, та документу, який уповноважує цю особу посвідчувати копії документів банку. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може припускати, що неналежно посвідчена копія відповідає оригіналу, тому не бере до уваги цей доказ. Судом було оглянуто додаткову угоду до договору № [NUMBER], згідно з п. 1 якої банк 15 лютого 2013 року відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі 10250 грн. на строк з 15 лютого 2013 року по 14 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних на споживчі цілі. Згідно з п. 3 додаткової угоди кредитний ліміт встановлено в сумі 10250 грн. на 1 рік, з 25 лютого 2014 року його розмір щомісячно мав зменшуватись до 0 грн.; на підставі п. 8 проценти за користування кредитною лінією належало сплачувати не пізніше 25 числа місяця, наступного після їх нарахування. На підставі п.п. 11, 12, 14 додаткової угоди № 1 банк мав право самостійно списувати грошові кошти зі спеціального карткового рахунку (СКР) № [NUMBER], на який позичальнику нараховувалась зарплата, та з інших рахунків. Відповідно до п. 15 додаткової угоди № 1 в разі несвоєчасного здійснення платежів позичальник повинен сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки. Представник позивача визнав, що з 3 березня 2014 року в ПАТ «Брокбізнесбанк» платіжні картки банку не обслуговувались в банкоматах. Згідно з п. 31 додаткової угоди № [NUMBER] від 15 лютого 2013 року під час її підписання банк повідомив власника рахунку про варіанти повернення кредиту. Однак представник позивача не зміг назвати, які варіанти повернення кредиту були у відповідача після 3 березня 2014 року; після введення в банку зовнішньої адміністрації відповідача про можливі варіанти повернення кредиту не повідомляли. Відповідно до п. 13 додаткової угоди у випадку недостатності коштів на рахунку № [NUMBER] власник картки зобов'язаний в термін не пізніше 5 банківських днів з дня зарахування заробітної плати погасити заборгованість згідно вимоги банку. З пояснень представника позивача встановлено, що такої вимоги банк відповідачу не заявляв. Наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується, що по березень 2014 року включно відповідач розраховувався за кредитом своєчасно. Стаття 526 ЦК України визначає, зокрема, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Банк порушив умови договору, оскільки не забезпечив відповідачу можливості розраховуватись за кредитом з платіжної картки чи іншим способом. Відповідно до вимог абз. 1 ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, зокрема, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Наведене свідчать про прострочення кредитора за договором № [NUMBER]. Частиною 2 ст. 613 ЦК України визначено: якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. На підставі частини 4 цієї статті боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Згідно з вимогами ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталось з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Оскільки банк не забезпечив відповідачу можливості повертати кредит після 3 березня 2014 року, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки та збитків від прострочення виконання зобов'язання з березня 2014 року. Відповідно до наведеного [PERSON] не прострочив виконання зобов'язання, тому за ст. 625 ЦК України не повинен платити нараховані банком 3% річних від суми кредиту та процентів. На підставі ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 10198 грн. 06 коп.

Outcome: approved