Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Органу опіки та піклування виконкому Білухівської сільської ради Карлівського району Полтавської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з тих підстав, що позивачем проведено перевірку по факту неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У ході перевірки встановлено, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя , схильна до зловживання алкогольними напоями, соціально неадаптована, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, постійного місця роботи не має, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває. Згідно характеристики ВК Білухівської сільської ради, [PERSON] проживає у будинку матері в с.Білухівка, притягалася до адміністративної відповідальності через виконком сільської ради два рази. Візповідно до характеристики Білухівського НВК ЗОШ І-ІІІ ст. діти обділені увагою та турботою матері, мати не цікавиться вихованням дітей, не відвідує батьківські збори, свята. Спеціалістами служби у справах дітей РДА, органом опіки та піклування Білухівської сільради неодноразово комісійно обстежувалися умови проживання родини. Згідно актів, у будинку відсутні належні умови проживання дітей, у кімнаті порушення санітарно-гігієнічні норми, багато сміття, непотрібних речей, у дітей відсутні постійні місця для сну та відпочинку, місця для заняття та дозвілля, запаси продуктів харчування мінімальні. Під час перевірок [PERSON] зазвичай мала ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідно до повідомлення Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області від 05.06.2018, [PERSON] залишила малолітніх дітей вдома без нагляду, вдома її не було три дні. Рішенням ВК Білухівської сільради від 01.06.2018 №20, у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дітей, дітей відібрано та тимчасово направлено до Карлівської ЦРЛ м.Карлівка. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Карлівській РДА, дітей влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації`Полтавської обласної ради. За час перебування дітей у вказаному закладі, [PERSON] дітей не відвідувала, спілкувалася з ними лише по телефону. На підставі викладеного позивач просить: позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що відносно [PERSON] неодноразово надходили скарги, про те, що вона пиячить, не виховує дітей. З відповідачем проводилися бесіди, але відповідач не відреагувала. Діти не доглянути, в будинку антисанітарія, господарство не утримує. Влітку сусіди викликали комісію, бо діти три дні були самі. Дітей було вилучено, після цього [PERSON] розпочала ремонт, але не закінчила його. Потім взагалі виїхала з села. Представник третьої особи - Карлівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та пояснила, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. До відібрання дітей комісією з питань захисту прав дитини здійснювалося відвідування родини, але на момент відвідування або нікого не було вдома, або [PERSON] перешкоджала доступу до житлового помешкання. Після відібрання дітей, було здійснено відвідування 24.07.2018 та було виявлено, що в одній кімнаті було прибрано, пофарбовані вікна, побілено, але в інших кімнатах панував безлад. Спочатку [PERSON] йшла на контакт, погоджувалася з пропозиціями та була готова до співпраці, але потім відмовилася співпрацювати. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, позов підтримав. Вказала на те, що відповідачка відвідувала дітей лише два рази, до служби не зверталася для перевірки, тне працевлаштувалася. Відповідач позов не визнала та пояснила, що залишила дітей на брата та на невістку, поїхала заробляти гроші, ремонт не доробила, тому що поїхала до іншого чоловіка, з яким збирається жити разом з дітьми. Додала, що навесні з`явиться робота. Відповідно до ст. ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позовні вимоги позивач обґрунтовує лише одним зафіксованим фактом залишення відповідачкою дітей вдома самих. Відповідно до довідки Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області, [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ст.ст. 175-1 ч.1, 178 ч.1, 184 ч.1, 184 ч.2, 184 ч.2, 183 КУпАП. Дана довідка не відповідає дійсності, оскільки на суддівський запит, заступником керівника апарату Карлівського районного суду Полтавської області було проведено перевірку, як повідомлено, за наявними обліково-статистичними даними, [PERSON] не притягалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за період з 01.01.2011 по 21.02.2019. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішенні. Вислухавши представника позивача, представників третіх осіб, відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в зв`язку з необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено факту ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в контексті положень Сімейного кодексу України. Аналогічної позиції дотримується і Європейський Суд З Прав Людини. Так, в рішенні «Савіни проти України» (заява №39948/06) Суд зазначив, зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: dismissed