Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Орган опіки і піклування виконкому Чугуївського району, Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, стягнення аліментів на їх утримання та відібрання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] має трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої батьківські обов'язки протягом тривалого часу виконує неналежно, перебувала під увагою соціальних служб міста, малолітні діти неодноразово перебували в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, наркозалежна, в будинку, де вона проживає разом з дітьми, часто перебувають наркозалежні люди, в будинку не створені умови необхідні для проживання та повноцінного розвитку дітей. Оскільки мати постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню, догляду та всебічному розвитку дітей, просить суд позбавити [PERSON] батьківських відносно трьох її малолітніх дітей, стягнути з неї аліменти на їх утримання у розмірі по 1/6 частини з усіх видів доходів на кожну дитину та передати дітей органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування [PERSON] позовні вимоги підтримала та уточнила позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що вона дуже любить своїх дітей, вони були оточені материнським теплом та ласкою, завжди нагодовані, охайні. Заслухавши сторони, думку прокурора Чугуївської міжрайонної прокуратури Саєнко Т.Л., яка підтримала позовні вимоги органу опіки та вважала за необхідне позбавити відповідача батьківських прав, вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих копій в свідоцтвах про народження малолітніх дітей серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], та серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], матір'ю вказана відповідач [PERSON] (а.с. 4, 6, 8). Батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] вказаний на підставі ст. 135 СК України за заявою матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, № 00011006667 та № 00011006390 від 04.09.2012р. (а.с. 5, 7). Батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON], який на даний час перебуває у місцях позбавлення волі, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Як пояснила представник органу опіки та піклування у судовому засіданні, [PERSON] протягом тривалого часу неналежно виконувала свої батьківські обов'язки, перебувала під увагою соціальних служб міста, її малолітні діти неодноразово перебували в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а саме з 10.04.2013р. по 10.01.2014р., з 08.08.2014р. по теперішній час. Відповідно до інформації центру соціально-психологічної реабілітації дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 27.03.2015р. № 55/1, діти були зараховані до центру 08.08.2014р., у зв'язку з складними життєвими обставинами. Мати [PERSON] засуджена умовно за крадіжку, веде аморальний спосіб життя, наркозалежна. В будинку, де вона мешкає разом з дітьми, часто перебувало багато наркозалежних людей. В будинку не створені умови, необхідні для проживання та повноцінного розвитку дітей, діти розповідали, що іграшок в них майже не було, спали всі в одному ліжку разом з матір'ю і бабусею. В результаті психодіагностичних заходів, проведених психологом та вихователями закладу, було виявлено, що діти соціально-педагогічно занедбані, розвиток хлопчика [PERSON] нижче вікової норми, [PERSON] і [PERSON] не відвідували дошкільний навчальний заклад, [PERSON] була не підготовлена до навчання в школі і у вересні 2014 року до школи зарахована не була. За час перебування в центрі, по результатам корекційної роботи, спостережень за поведінкою та загальним станом дітей, відмічається позитивна динаміка їх розвитку та поведінки. З ними проводяться заняття з всебічного розвитку, вони відвідують гуртки на базі центру. Психоемоційний стан дії задовільний. Про матір та інших родичів не згадують, додому не просяться. Мати дітей в центрі відвідувала, після зустрічей поведінка та емоційний стан дітей не змінювалися (а.с. 9). Відповідно до інформації Чугуївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей молоді від 30.03.2015р. № 78, [PERSON] перебувала під соціальним супроводом ЦСССДМ на підставі рішення Дорадчого органу № 4 від 28.08.2014р. В ході соціального супроводу [PERSON] йшла на контакт зі спеціалістами центру, але не приймала рішучих дій для вирішення складних життєвих обставин: постійного місця роботи не знайшла, лікування від наркотичної залежності не розпочала, санітарно-гігієнічний стан помешкання до задовільного стану не привела (а.с. 10). З метою надання допомоги у вирішенні проблемних питань щодо виконання батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей [PERSON] виконавчим комітетом Чугуївської міської ради та службою у справ дітей неодноразово були надіслані листи від 09.09.2014 №02-02-52/1960р., від 26.03.2015р. № 150/01-23, з рекомендаціями та пропозиціями допомоги в рамках соціального супроводу, однак жодної рекомендації вона не виконала (а.с. 11). Питання щодо ситуації в сім'ї [PERSON] розглядалося 30.09.2014р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на якому [PERSON] була присутньою. Їй вкотре запропонована допомога у вирішенні проблемних питань, вона попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Відповідно до актів про результати відвідування сім'ї від 01.08.2014р., 22.12.2014р., 27.03.2015р. встановлено, що умови проживання в будинку незадовільні, будинок потребує капітального ремонту, вікна забиті фанерою та плівкою, в коридорі обвалена стеля, розкидані речі та брудний посуд, відчувається запах смороду, диму та кіптяви. Опалення пічне, однак будинок взимку майже не опалювався через нестачу дров, огорожі біля будинку немає (а.с. 12-14). Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради 31.03.2015р. прийняте рішення № 3/2 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]., стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] (а.с. 15-17). Розглянувши клопотання Чугуївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 27.03.2015р. № 55/1 про порушення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно трьох її малолітніх дітей та надані до комісії з питань захисту прав дитини документів, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, виконавчим комітетом Чугуївсьткої міської ради 10.04.2015р. прийнято рішення № 98, яким вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав, стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав (а отже і для відібрання дітей) можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З наданих суду та досліджених у судовому засіданні документів, вбачається, що профілактична робота, яка проводилася із [PERSON], бажаних результатів не дала. Крім того, [PERSON] умовно засуджена за крадіжку, а на даний час перебуває під вартою у СІЗО, відносно неї порушена кримінальна справа. Під час розгляду справи, 02.07.2015р., службою у справах дітей проведене обстеження умов проживання [PERSON], в ході якого встановлено, що квартира де проживала [PERSON] разом з малолітніми дітьми має незадовільний зовнішній стан, вікна частково розбиті, огорожа відсутня (а.с. 45). Також 02.07.2015р. було проведення обстеження умов проживання батьків відповідача за адресою: [ADDRESS], які, зі слів відповідача, заберуть дітей з центру до себе, в ході якого встановлено, що будинок має 3 кімнати, в яких проживають батько відповідача та квартиронаймачка [PERSON] з чоловіком та п'ятьма дітьми, у будинку електропостачання наявне, пічне опалення, але піч частково розвалена, стіни та стеля закопчені, шпалери частково відсутні, меблі старі (а.с. 44). Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення матері батьківських прав та відібрання малолітніх дітей від матері, що буде заходом впливу на матір та служитиме інтересам дітей та їх вихованню. Відповідачка допустила свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дітей, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність відібрання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від матері і позбавити її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти будуть влаштовані до дитячих закладів відповідно до їх віку та стану здоров'я, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача або на яких би сплачувалися аліменти, суду не надано. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у неї інших осіб, які знаходяться на її утриманні та на яких сплачує аліменти, матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач жодних заперечень щодо позову не надала, хоча мала таку можливість, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття на кожну дитину, оскільки можливо діти будуть влаштовані до різних дитячих закладів. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та відібрати дітей для влаштування їх до дитячих закладів, стягнувши при цьому аліменти на утримання дітей, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved