Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Голубівської сільської ради Дніпропетровської області звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO] та про стягнення з [PERSON] на користь особи, яка буде утримувати дитину аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 300 грн. з дня прийняття заяви до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої дитини. Дитина фактично знаходиться на утриманні інших осіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав в частині позбавлення його батьківських прав. Повідомив, що дитина не його, оскільки на момент її народження він із матір`ю дитини спільно не проживав та був розлучений, посилаючись на те що, на час зачаття дитини він проживав в іншому місті що підтверджується письмовою заявою матері його колишньої дружини. Представник третьої особи позов підтримала пояснивши, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачені ст.164 СК України. Прокурор позов підтримав, вважаючи, що є підстави передбачені законом для позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Згідно ст. ст. 141, 150, 152 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, моральний розвиток, здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія [NUMBER] від 23.02.2004 року та витягу з державного реєстру актів цивільного стану №00012616665 від 16.08.2013 року, батьком дитини є [PERSON], матір`ю - [PERSON]. Відповідно до рішення Глухівського міського суду Сумської області від 26.06.2002 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.10.2010 року. Прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Згідно висновків Органу опіки та піклування Голубівської сільської ради Дніпропетровської області №02-21/80 від 13.03.2014 року та Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації №123 від 13.03.2014 року, визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно до його сина. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Дитиною не цікавиться, не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Фактично дитина проживає в родині [PERSON], з якою у дитини склались теплі родинні відносини. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно позбавлення батьківських прав, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що були встановлені фактичні обставини, які свідчать про безпідставне систематичне ухилення відповідача від участі у вихованні його дитини, відсутність будь-якої турботи відповідача про фізичний та духовний розвиток дитини, про його навчання, підготовку до самостійного життя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 300 грн. з дня прийняття заяви до повноліття дитини, то відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача обов`язку утримувати дитину. Відповідач зазначений батьком дитини в свідоцтві про народження, внаслідок чого з урахуванням положень ст.ст. 121, 180 СК України має обов`язок по утриманню дитини. Посилання відповідача на те, що він не є батьком дитини не підтверджено належними та допустимими доказами, рішення суду про виключення запису про відповідача, як батька з актового запису про народження дитини відповідачем не подано. Однак, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача на користь особи, яка буде утримувати дитину аліментів, позивачем не визначено особи чи установи, на користь якої слід означені аліменти стягувати. Суду не надано належного доказу на підтвердження особи, якою призначено опікуном дитини, що позбавляє суд можливості визначитись з отримувачем аліментів. За поясненнями представників позивача та третьої особи, рішення про встановлення опіки над дитиною не приймалось, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на судовий збір в сумі 121,80 гривень пропорційно до розміру задоволених вимог

Outcome: partial