Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 27183,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, однак [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 28145,27 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також 281,45 грн. понесених витрат на оплату судового збору. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача 100 грн. за розміщення оголошення в газеті «Свобода». Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процессу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 17 липня2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі Умови і правила), згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 27183,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами і правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому цим договором. Згідно п.1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта, зважаючи на невиконання зобов'язань перед банком. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на 25 березня 2014 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 28145,27грн., яка складається із наступного: 21583,62 грн. - сума заборгованості за кредитом; 1,07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;6560,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання відповідачем умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 17 липня 2013 року та Умов і правил надання продукту кредитних карт, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останнім майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 28145,27грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved