Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності державних актів на право власності на земельні ділянки, заінтересовані особи: Приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйов Анатолій Олексійович та [PERSON] . Згідно заяви, заявниця зареєстрована мешканка села Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області, є спадкоємицею за законом після смерті її рідної матері, [PERSON] , [INFO] , котра також мешкала разом з заявницею в селі Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] . Заявниця зазначає, що крім неї спадкоємцем за законом є її брат, син [PERSON] - [PERSON] , котрий мешкає в селі Себіне Ново Московського району Миколаївської області. В заяві зазначено, що спадщина після смерті матері заявниці складається з двох земельних ділянок площею 2,70 га кожна, розташованих на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області. Право власності матері заявниці на вказані земельні ділянки підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданим Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року, та серії ОД №063903, виданим Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року. Згідно заяви, заявниця з братом своєчасно звернулися за спадщиною до приватного нотаріуса Ананьївського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління юстиції Воробйова А.О., котрим заведена спадкова справа №34/2019 від 24 липня 2019 року, але нотаріус своїм листом за №123/02-14 від 29 вересня 2020 року відмовив в оформленні їм вказаної спадщини у зв`язку з виявленими помилками в написанні імені та по батькові в обох державних актах про право власності матері заявників на спадкові земельні ділянки і порадив їм звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності вказаних державних актів і самих земельних ділянок, на котрі вони видані саме їх померлій матері. Заявниця зазначає, що в в державному акті серії ОД №063903 від 26 листопада 2004 року вказано, що він виданий [PERSON] тобто невірно вказане ім`я матері заявників [PERSON] замість [PERSON] і по батькові замість [PERSON] вказано [PERSON] . А в державному акті серії ЯБ №904582 по батькові матері заявників замість [PERSON] вказане [PERSON] , що не відповідає її та заявниці особистим документам. Як вказує заявниця, згідно свідоцтва про смерть її матері вона [PERSON] , в свідоцтві про народження заявниці в графі «мати» зазначено [PERSON] . При цьому, як зазначено в заяві, державний акт на право власності на земельну ділянку є таким документом, в котрому виправлення помилок та їх уточнення не допускаються, він не є втраченим і тому його належність конкретній особі може встановлюватись лише в судовому порядку. Доказами факту належності вказаних державних актів про право власності на земельні ділянки саме матері заявниці, на її думку, є те, що: - обидва державні акти видані саме матері заявниці, а не комусь іншому і зберігались до самої її смерті саме у неї, а не у когось іншого, а після її смерті вони знаходяться у заявниці, її рідної доньки, рівно як і інші її особисті документи, в тому числі свідоцтво про її народження, посвідчення ветерана праці, пенсійне посвідчення, свідоцтво про її смерть; - саме мати заявниці розпоряджалась земельними ділянками, вказаними в державних актах, здавала їх в оренду і отримувала орендну плату, що підтверджується копіями текстів цих договорів оренди та витягами з Державного реєстру про реєстрацію права власності та інших прав на нерухоме майно; - прізвище, ім`я та по батькові матері заявниці, на її думку, [PERSON] співзвучне і співпадає з прізвищем, іменем та по батькові, вказаними в державних актах про право власності на земельні ділянки; - право матері заявниці на земельні і ділянки, підтверджене вказаними державними актами, котрих ніхто не оспорював і не оспорює. Враховуючи викладене, заявниця звернулася до суду з даною заявою, в якій просила: винести рішення, котрим встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданий [PERSON] Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року про її право власності на земельну ділянку площею 2,70 га., розташовану на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582 виданий Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року [PERSON] на її право власності на земельну ділянку площею 2,70 га, розташовану на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області, дійсно були видані і належать [PERSON] , котра мешкала в [ADDRESS] та померла [INFO] . Суд звертає увагу на те, що в прохальній частині заяви прізвище спадкодавця та особи належність якій державних актів на землю просить встановити заявниця зазначено саме, як « [PERSON] », проте з урахуванням мотивувальної частини заяви та інших матеріалів справи суд приходить до висновку, що в даному випадку при підготовці тексту заяви було допущено технічну помилку та в даному випадку вірним зазначенням прізвища є « [PERSON] ». Ухвалою суду від 25 січня 2021 року (а.с.47) у справі було відкрито провадження та запропоновано заінтересованим особам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до Ананьївського районного суду Одеської області пояснення щодо заяви з наданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується пояснення, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) пояснення і додані до нього докази іншим учасникам справи. Копію ухвали суду від 25 січня 2021 року про відкриття провадження у справі, разом копією заяви та додатків до неї, було направлено [PERSON] з супровідним листом суду від 25 січня 2021 року за вихідним №491/1025/20/462/2021 (а.с.49), а також приватному нотаріусу Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління юстиції Воробйову А.О. з супровідним листом від 25 січня 2021 року за вихідним №491/1025/20/463/2021 (а.с.50). При цьому, станом на 16 червня 2021 року від заінтересованих осіб пояснень по суті вимог заяви не надходило. 16 червня 2021 року заявниця у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, проте 17 травня 2021 року від неї на адресу суду надійшла письмова заява (а.с.63), в якій заявниця просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] 16 червня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явився, проте надав на адресу суду письмову заяву (а.с.67), в якій зазначив, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Заінтересована особа - приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Воробйов А.О. 16 червня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явився, проте, 14 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява Воробйова А.О. за вихідним №90/01-16 від 7 червня 2021 року (а.с.74), в якій він просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що проти задоволення вимог заяви не заперечує. Суд бере до уваги, що згідно частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з викладеним, враховуючи наявність заяв учасників справи про здійснення її розгляду за їх відсутності, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності всіх її учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, копію ухвали суду від 7 жовтня 2020 року про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатків до неї, з супровідним листом №491/708/20/5893/2020 (а.с.100) було направлено третій особі - Ананьївській районній державній адміністрації Одеської області. При цьому, враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Заявницею у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Ананьїв Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копіями: паспорту громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] , виданого 10 серпня 2020 року органом №5123 (Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області) (а.с.6) та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 січня 2021 року №36, виданої Ананьївською міською радою (а.с.43). Крім того, з доданих до заяви документів вбачається, що заявниця мала шлюбне прізвище « [PERSON] », яке було змінено на дошлюбне « [PERSON] » в наслідок розірвання шлюбу згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області 22 вересня 2014 року у справі №491/857/14-ц (а.с.11). Заінтересованими особами у справі є: -[PERSON] , [INFO] , уродженець с.Коханівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС 18 лютого 2000 року, що в матеріалах справи підтверджується листом Новоодеського РС ГУ ДМС України у Миколаївській області від 31 грудня 2020 року №4831-508/4831.1-20 (а.с.44) та копією талону реєстрації за місцем проживання від 18 січня 2006 року (а.с.45); -приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воробйов Анатолій Олексійович, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в матеріалах справи підтверджується копією листа від 29 вересня 2020 року №123/02-14 (а.с.23), а також іншими матеріалами. Заявниця звернулася до суду з даною заявою, в якій просила: винести рішення, котрим встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданий Скараєвій Надлії Яковлівні Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року про її право власності на земельну ділянку площею 2,70 га., розташовану на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582 виданий Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року [PERSON] на її право власності на земельну ділянку площею 2,70 га, розташовану на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області, дійсно були видані і належать [PERSON] , котра мешкала в [ADDRESS] та померла [INFO] . В заяві заявниця зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після смерті її рідної матері, [PERSON] , [INFO] , котра також мешкала разом з заявницею в селі Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] . Заявниця зазначає, що крім неї спадкоємцем за законом є її брат, син [PERSON] - [PERSON] , котрий мешкає в селі Себіне Ново Московського району Миколаївської області. Факт смерті [PERSON] підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21 червня 2019 року (а.с.8), відповідно до якого [INFO] у с.Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області померла [PERSON] , [INFO] , про що було складено актовий запис №206 від 21 червня 2019 року. [PERSON] по день смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 24 червня 2019 року №520 (а.с.20). Також, зазначений факт підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 21 червня 2019 року №00023192939 (а.с.9). Згідно частини 1 статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, з доданої до заяви копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24 липня 2019 року №56970503 (а.с.16) вбачається, що [PERSON] за життя заповітів не склала. Згідно частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. До заяви додано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 6 листопада 2001 року Коханівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.17), згідно якого матір`ю заявниці є [PERSON] . Крім того, до заяви додано копію листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 24 вересня 2020 року №1075/70-18 (а.с.19), з якого вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З наведеного вбачається, що заявниці та заінтересована особа - [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно заяви, заявниця з братом своєчасно звернулися за спадщиною до приватного нотаріуса Ананьївського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління юстиції Воробйова А.О. Вказане підтверджується доданими до заяви копіями: заяви [PERSON] від 24 липня 2019 року (а.с.10) та [PERSON] від 4 грудня 2019 року (а.с.14), адресованих нотаріусу, в яких вони зазначають, що приймають спадщину після смерті матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В заяві зазначено, що спадщина після смерті матері заявниці складається з двох земельних ділянок площею 2,70 га кожна, розташованих на території Новоселівської сільради Ананьївського району Одеської області. Право власності матері заявниці на вказані земельні ділянки підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданим Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року, та серії ОД №063903, виданим Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року. На підтвердження зазначеного факту до заяви додано копії: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданого Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року (а.с.13), та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданого Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року (а.с.12). Проте, як зазначено в заяві нотаріус своїм листом за №123/02-14 від 29 вересня 2020 року відмовив заявниці в оформленні вказаної спадщини у зв`язку з виявленими помилками в написанні імені та по батькові в обох державних актах про право власності матері заявників на спадкові земельні ділянки, що підтверджується копією зазначеного листа (а.с.23). Дійсно вивченням державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданого Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 1 лютого 2008 року (а.с.13), встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові особи, якій його видано, зазначено як « [PERSON] ». Також, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданого Ананьївською райдержадміністрацією Одеської області 26 листопада 2004 року (а.с.12), прізвище, ім`я та по батькові особи, якій його видано, зазначено як « [PERSON] ». З наведеного вбачається, що встановлення фактів, які просить встановити заявниця має юридичне значення та впливає на можливість реалізації заявницею її права на спадкування. В обґрунтування своїх вимог щодо належності зазначених державних актів матері заявниці в заяві заявниця вказала, що: - обидва державні акти видані саме матері заявниці, а не комусь іншому і зберігались до самої її смерті саме у неї, а не у когось іншого, а після її смерті вони знаходяться у заявниці, її рідної доньки, рівно як і інші її особисті документи, в тому числі свідоцтво про її народження, посвідчення ветерана праці, пенсійне посвідчення, свідоцтво про її смерть; - саме мати заявниці розпоряджалась земельними ділянками, вказаними в державних актах, здавала їх в оренду і отримувала орендну плату, що підтверджується копіями текстів цих договорів оренди та витягами з Державного реєстру про реєстрацію права власності та інших прав на нерухоме майно; - прізвище, ім`я та по батькові матері заявниці, на її думку, [PERSON] співзвучне і співпадає з прізвищем, іменем та по батькові, вказаними в державних актах про право власності на земельні ділянки; - право матері заявниці на земельні і ділянки, підтверджене вказаними державними актами, котрих ніхто не оспорював і не оспорює. З наведеними доводами можливо погодитись частково. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визначення принципу диспозитивності цивільного процесу наведене у статті 13 ЦПК України. Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому, заявницею не надано суду жодного доказу того, факту, що обидва державні акти видані саме матері заявниці, а самі лише факти того, що зазначені державні акти зберігались до самої смерті матері заявниці саме у неї, а не у когось іншого, а після її смерті вони знаходяться у заявниці, не можуть слугувати достовірним доказом того, що держані акти були видані саме матері заявниці. Також, не можливо вважати достовірним та належним доказом доводи заявниці про те, що прізвище, ім`я та по батькові матері заявниці, на її думку, [PERSON] співзвучне і співпадає з прізвищем, іменем та по батькові, вказаними в державних актах про право власності на земельні ділянки, оскільки сприйняття співзвучності є суб`єктивним, і не може бути перевірене. Згідно пунктів 16 та 17 розділу X Земельного кодексу України визначено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Зі змісту наведених норм вбачається, що державний кат на право власності на землю є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності громадянина на земельну ділянку, яка виділена у натурі. Вказане відповідає положенням пункту 1.1 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (яка була чинна на момент видачі державних актів серії ОД №063903 та серії ЯБ №904582), затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, яким визначено, що право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: - на право власності на земельну ділянку; - на право постійного користування земельною ділянкою. З копії державного акту на право власності земельну ділянку серії ОД №063903, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 26 листопада 2004 року (а.с.12) вбачається, що ним посвідчено право власності на земельну ділянку площею 2,70 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та має кадастровий номер - 5120284800:01:001:0036. В свою чергу, з копії державного акту на право власності земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 1 лютого 2008 року (а.с.13) вбачається, що ним посвідчено право власності на земельну ділянку площею 2,70 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та має кадастровий номер - 5120284800:01:001:0283. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, до заяви додано копію договору оренди землі, укладеного між ФГ «ЛЮБАС» (ЄДРПОУ 24535384), як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, у квітня 2016 року (а.с.28-29), об`єктом оренди в якому зазначена земельна ділянка площею 2,70 га, яка знаходиться на території Новоселівської сільської ради та має кадастровий номер 5120284800:01:001:0283. Відомості про об`єкт оренд у вказаному договорі відповідають відомостям про земельну ділянку, що містяться в державному акті на право власності земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 1 лютого 2008 року (а.с.13). Також, до заяви додано копію договору оренди землі, укладеного між ФГ «ЛЮБАС» (ЄДРПОУ 24535384), як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, у квітня 2016 року (а.с.24-25), об`єктом оренди в якому зазначена земельна ділянка площею 2,70 га, яка знаходиться на території Новоселівської сільської ради та має кадастровий номер 5120284800:01:001:0036. Відомості про об`єкт оренди у вказаному договорі відповідають відомостям про земельну ділянку, що містяться в державному акті на право власності земельну ділянку серії ОД №063903, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 26 листопада 2004 року (а.с.12). Згідно частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. З урахуванням наведених норм та документів, можливо дійти висновку, що [PERSON] за життя, щонайменше здійснювала розпорядження земельними ділянками, право власності на які посвідчується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №904582, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 1 лютого 2008 року та серії ОД №063903, виданого Ананьївською райдержадміністрацією 26 листопада 2004 року, що є складовою права власності. Крім того, з урахуванням того, що матеріали справи, зокрема договори оренди землі, не містять жодних відомостей, що [PERSON] передавала земельні ділянки в оренду, як особа уповноважена власником зазначених ділянок, можливо дійти висновку, що вона укладала зазначені договори саме як власник зазначених ділянок. Також, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно частини 1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 2 статті 182 ЦК України визначено, що державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідним законом є Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. При цьому, до заяви додано копію «Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 15 квітня 2016 року №57462496 (а.с.30-31), яка сформована по земельній ділянці з кадастровим номером 5120284800:01:001:0283, площею 2,70 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. У розділі «Актуальна інформація про право власності» зазначеної довідки містяться відомості про те, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 5120284800:01:001:0283 є [PERSON] , в якості підстави виникнення права власності зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданий 1 лютого 2008 року. Також, до заяви додано копію «Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 15 квітня 2016 року №57481952 (а.с.26-27), яка сформована по земельній ділянці з кадастровим номером 5120284800:01:001:0036, площею 2,70 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. У розділі «Актуальна інформація про право власності» зазначеної довідки містяться відомості про те, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 5120284800:01:001:0036 є [PERSON] , в якості підстави виникнення права власності зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданий 26 листопада 2004 року. Суд вважає, що зазначені докази є належними та достовірними та доводять той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №063903, виданий Ананьївською райдержадміністрацією 26 листопада 2004 року, яким посвідчено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5120284800:01:001:0036, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №904582, виданий Ананьївською райдержадміністрацією 1 лютого 2008 року, яким посвідчено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5120284800:01:001:0283, дійсно за життя належали [PERSON] , у зв`язку з чим вимоги заяви підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved