Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

На підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2019 року дану справу надіслано для розгляду до Болградського районного суду Одеської області за підсудністю (а.с.19). Справа надіслана поштовим листом 06.04.2019 року (а.с.25). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 року справу розподілено головуючому судді Кодінцевій С.В. (.с.26). [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . 23.09.2008 року між ними шлюб було розірвано. Згодом 18 вересня 2012 року вона, позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, не цікавиться успіхами та здоров`ям доньки, тобто самоусунувся від виховання, не спілкується з дитиною з 2007 року, аліменти не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31.01.2019 року у розмірі 95 608.22 гривень. Неповнолітня [PERSON] знаходиться повністю на її, позивача утриманні, проживає разом з нею та навчається в 10-му класі в загальноосвітній школі № 2 у м. Ізмаїл Одеської області. Ухвалою від 11 квітня 2019 року відкрито провадження за названим позовом та призначено справу до підготовчого засідання на 08 травня 2019 року о 13:00 годині. 08 травня 2019 року було розпочато підготовчий розгляд за участю позивача та її представника, які наполягали на вимогах позивача та їх задоволенні. Однак, в підготовчому засіданні було оголошено перерву у зв`язку з відсутністю у справі доказів належного повідомлення відповідача по справі, ненаданням ним письмового відзиву та повторно призначено 06.06.2019 року о 14:00 годині. Крім того, був відсутній відзив і висновок третьої особи. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні та надали пояснення з підстав зазначених в позові. Позивач стверджувала, що з часу розірвання шлюбу вони з відповідачем не проживають, стосунків не підтримують. Він відповідач, як батько взагалі не цікавиться долею доньки, її станом здоров`я, матеріальним забезпечення, розумовим, психологічним та моральним розвитком. За весь цей час жодного разу не зателефонував доньці, не відвідував її, не вітав з днем народження. Аліменти на утримання дитини не сплачує, в зв`язку з чим є велика заборгованість. Тобто відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення своєї дитини. Сім`я відповідача також не підтримує ніяких відносин з нею, позивачем та донькою. Третя особа Орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області - позовні вимоги визнала, подала до суду відповідну заяву, та розгляд справи просила здійснювати у відсутність представника, також надали письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.52, 53-54). Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлялася за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.50-51,63-64), що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.18, 38). Суд направляв повідомлення про виклик в судове засідання на 03.07.2019 року, яке повернулося до суду з відміткою, за зазначеною адресою не проживає (а.с.63). Згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.05.2019 року за №177, громадянин [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але довготривалий час за зазначеною адресою та на території села не мешкає (а.с.38). Надалі суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ (а.с.60, 61). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 09.06.2003 року, виданого Городненською сільською радою Болградського району Одеської області та актового запису № 26 від 09.06.2003 року внесеного виконкомом Городненськогої сільської ради Болградського району Одеської області її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 31). 23.09.2008 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що 23.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області складено актовий запис за №153, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.09.2008 року (а.с.6). Згодом 18 вересня 2012 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Станом на 31.01.2019 року, відповідно до довідки Болградського РВ ДВС, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 95608,22 гривні (а.с.10). Відповідно до довідки № 147 Загальноосвітньої школи №2 I-III ступенів міста Ізмаїл Одеської області від 27.09.2018 року, [PERSON] , [INFO] навчається у 10-Б класі ЗОШ № 2 міста Ізмаїл Одеської області з 28.01.2010 року по теперішній час (а.с.13). За місцем навчання [PERSON] зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, проживає з матір`ю, яка займається її вихованням і приділяє увагу навчанню доньки. Батько дитини жодного разу не відвідав школи, справами дитини не цікавиться.(а.с.15). Згідно висновку за № 01/21-689 від 24.05.2019 року Орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.53-54) Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Частиною 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року визначено, що «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 15 цього ж Закону визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Суд вважає також за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768.40 гривен.

Outcome: approved