Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] в межах вартості майна одержаного у спадщину заборгованість за кредитним договором у розмірі 95 567,78 грн. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 29 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7-7М1/05-2006А, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 101 000,00 грн. з розрахунку 15,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 29.05.2006 року по 29.05.2012 року. 08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АКІБ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується заставою відповідно до укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] договору застави транспортного засобу № 7-7М1/05-2006А від 29.05.2006 року, згідно якого предметом застави є автомобіль [NUMBER]. Однак [PERSON] умови договору належним чином не виконувалися, у зв'язку із чим станом на 19.12.2011 року банком нараховано заборгованість у розмірі 95 567,78 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 73 908,79 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 658,99 грн. 05 лютого 2016 року банку стало відомо про факт смерті позичальника, а саме із матеріалів справи, що розглядалася Печерським районним судом м. Києва 04.06.2011 року банку стало відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідовичем А.М. на ім'я [PERSON], як спадкоємиці померлого [PERSON] Спадщина на яку видано свідоцтво складається із ? частки автомобіля [NUMBER]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без участі представника ПАТ «Дельта Банк», у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7-7М1/05-2006А, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 101 000 грн. зі сплатою 15,5 % річних строком повернення коштів до 29.05.2012 року (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-14). Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 29 травня 2006 року був укладений договір застави транспортного засобу № 7-7М1/05-2006А, предметом якого є належний заставодавцю автомобіль «КІА», тип кузова Сєдан, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1500 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15-17). 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях (а.с. 26, 27). Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з огляду на вищевикладене, ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вищевказаними укладеними з [PERSON] кредитним договором та договором застави транспортного засобу, що підтверджується Актом від 22.02.2012 р. прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року (а.с. 28). При цьому суд також приймає до уваги наступні обставини. [INFO] року [PERSON], який є позичальником за кредитним договором та заставодавцем, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві [INFO] року, актовий запис № 21609 (а.с.19). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов'язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов'язання нерозривно пов'язані з особою кредитора або боржника і у зв'язку з цим не можуть бути виконані іншою особою (ст. 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено, що передбачено ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як з'ясовано судом, [PERSON] подала приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідовичу А.М. заяву від 04.03.2011 року про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка - [PERSON], зазначивши про те, що крім неї також спадкоємцями є мати померлого - [PERSON] і сини померлого - [PERSON] та [PERSON] (а.с.19 зв.). Як передбачено у частині першій та другій статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 04 червня 2011 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідовичем А.М. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на спадкове майно, а саме на ? частку автомобіля марки «КІА», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 20). У свідоцтві про право на спадщину зазначено про те, що спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON]. За заявленими вимогами ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути із [PERSON] в межах вартості одержаного у спадщину майна заборгованість за кредитним договором станом на 19.12.2011 року у розмірі 95 567,78 грн., що включає: тіло кредиту в сумі 73 908,79 грн. та відсотки в сумі 21 658,99 грн. (довідка - а.с. 18). Проте, як зазначено вище, позичальник за кредитним договором [PERSON] помер [INFO] року. Як роз'яснено у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за № 5, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Разом з тим, позивачем у позовній заяві також не визначено за рахунок якого саме майна, яке успадковане відповідачем, як спадкоємцем по закону, має бути забезпечена вимога кредитора та відсутні відомості щодо реальної вартості такого виду майна, що необхідно для визначення співмірності заявлених позовних вимог та вартості отриманого відповідачем, як спадкоємцем, спадкового майна. Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності судом встановлено, що після смерті позичальника [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом майна померлого спадкодавця, а саме ? частки автомобіля, є його дружина, яка у встановленому порядку отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відносини, що виникли між сторонами спору, регулюються положеннями ст. 1282 Цивільного кодексу України, якою визначено, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З пояснень позивача, про факт смерті позичальника [PERSON], який помер [INFO] року, ПАТ «Дельта Банк» стало відомо 05 лютого 2016 року, при цьому позов поданий до суду 01.07.2016 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті (а.с. 46). За умовами кредитного договору від 29.05.2006 року кредитні кошти [PERSON] надавалися строком погашення не пізніше 29 травня 2012 року (а.с. 6). Отже, строк настання вимоги за кредитним договором настав з 30 травня 2012 року. Частиною третьою статті 1281 Цивільного кодексу України визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. З урахуванням зазначеного, ПАТ «Дельта Банк» пред'явив вимоги до відповідача, як спадкоємця позичальника [PERSON], поза межами визначеними ст. 1281 ЦК України строків такого звернення, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до частини четвертої статі 1281 Цивільного кодексу України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статі, позбавляється права вимоги. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 р. у справі № 6-33цс15, якою зазначено про те, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. З копії повідомлення від 04.06.2011 року убачається, що приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М. інформував АКІБ «УкрСиббанк», як обтяжувача за договором застави, про видачу на ім'я [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON], яким є ? частка легкового автомобіля марки «КІА», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 20 зв.). За вимогами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, виходячи з наявних у справі доказів у їх сукупності суд вважає доведеним той факт, що всупереч вимог ст. 1281 Цивільного кодексу України ПАТ «УкрСиббанк», як кредитор, будучи обізнаним про смерть позичальника [PERSON], не звертався до нотаріальної контори з вимогою повідомити потенційних спадкоємців про наявність боргових зобов'язань у позичальника [PERSON], який помер [INFO] року, що виникли на підставі кредитного договору від 29.05.2006 року, укладеного між останнім та АКІБ «УкрСиббанк», як і відсутні докази, що мали підтвердити про те, що позивач у визначений законом строк звертався до спадкоємця з приводу погашення заборгованості, яка виникла на момент смерті спадкодавця на підставі вищезазначеного кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed