Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 31 січня 2012 року [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна». 02 липня 2013 року останньому було переоформлено кредитну картку на «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до якої, він отримав кредит у розмірі 16 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% річних. Вказує на те, що він належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 31 липня 2015 року прострочена заборгованість складає 24 052,69 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 13338.16 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8 192.97 грн.; заборгованість за пенею та комісією 900.00 грн.; штраф (фіксована частина) 500.00; штраф (процентна складова) 1121.56 грн. У звязку з наведеним просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 січня 2012 року в сумі 24052,69 грн., а також судові витрати у розмірі 1 218.00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він дійсно уклав даний кредитним договір із позивачем, сплачував кредит, однак, на даний час він не має роботи, не має коштів, а тому не має можливості розрахуватися із банком. Вказував на те, що він неодноразово звертався до банку та росив надати йому час для погашення заборгованості. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31 січня 2012 року [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна». 02 липня 2013 року відповідачу переоформили кредитну карту на «Універсальна Gold 55 днів» та він отримав кредит у розмірі 16 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 31 січня 2012 року прострочена заборгованість складає 24 052.69 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 13338.16 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8192.97 грн.; заборгованість за пенею та комісією 900.00 грн.; штраф (фіксована частина) 500.00; штраф (процентна складова) 1121.56 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згiдно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки зобовязання відповідачем не виконувалося належним чином, у позивача виникло право на звернення із позовом до суду для стягнення такої заборгованості. Доводи відповідача [PERSON] про відсутність у нього достатніх коштів для погашення заборгованості не може братися судом до уваги, оскільки, законодавством передбачено вичерпний перелік підстав припинення зобовязання. Крім того, підписуючи довір відповідач погодився із його умовами, всі розміри заборгованості, як було встановлено в судовому засіданні, виникли на підставі вказаного договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у справі. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: approved