Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 2706/0508/77-277 від 22 травня 2008 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (Банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №2706/0508/77-277, за умовами якого (враховуючи зміни і доповнення, внесені додатковими договорами до кредитного договору) Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 108500 доларів США на строк з 22 травня 2008 року по 22 травня 2028 року зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами. Кредит надавався для придбання земельної ділянки. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором щодо погашення отриманої суми кредиту та сплати нарахованих відсотків, станом на 10 лютого 2014 року утворилась заборгованість: по кредиту в розмірі 100640,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 858285 грн. 22 коп., по відсоткам у розмірі 24897,62 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 212331 грн. 88 коп. Також на вказану заборгованість позивачем нараховано неустойку відповідно до положень кредитного договору в розмірі 2538,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 21651 грн. 91 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 22 березня 2011 року між Банком та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 2706/0508/77-277-Р-1, за умовами якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед Банком за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, на підставі яких позивач прийняв всі права ПАТ «Сведбанк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором та його поручителя за договором поруки. На підставі вказаного позивач просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1092269 грн. 01 коп., з яких: 858285 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 212331 грн. 88 коп. заборгованості по відсотках та 21651 грн. 91 коп. пені. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував посилаючись на невідповідність суми заборгованості, вказаної у позовній заяві, реальній сумі заборгованості за договором, оскільки при розрахунку Банком не було враховано здійснені позичальником платежі. Представник відповідача зазначив, що розрахунок заборгованості не містить інформації щодо відсоткової ставки, по якій нараховувались відсотки за користування кредитом по періодам. Крім того, всупереч вимог чинного законодавства Банком нараховано пеню в іноземній валюті - доларах США, а не у національній валюті. Також вказав, що Банком здійснено розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсоткам з 22 травня 2008 року та просили застосувати трирічний строк позовної давності щодо частини щомісячних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, щодо яких строк позовної давності сплив, та річний строк позовної давності щодо пені. Зазначили, що Банк, всупереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надсилав позичальнику та поручителю вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Також представник відповідач вказав, що позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги за спірним кредитним договором до позивача, зокрема відповідачів не було повідомлено про перехід прав вимоги до ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, Банком не надано належним чином засвідчених документів, таких як додатків до договорів про перехід права вимоги, які б підтверджували перехід прав вимоги саме за кредитним договором, укладеним з відповідачем. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ПАТ «Альфа-Банк» у березні 2013 року звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (іпотекодавець) про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором № 2706/0508/77-277 від 22 травня 2008 року, що є пред'явленням вимоги до боржника про дострокове стягнення заборгованості за основним зобов'язанням, внаслідок чого строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав з дати відкриття провадження у справі - з 29 березня 2013 року. Оскільки Банк вимоги до поручителя [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 6 місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 29 вересня 2013 року, не пред'явив, вважає, що порука є такою, що припинилася відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України. На підставі викладеного просить визнати припиненою з 29 вересня 2013 року поруку, яка виникає на підставі договору поруки № 2706/0508/77-277-Р-1 від 22 березня 2011 року. Представник ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (Банк), та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №2706/0508/77-277, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 108500 доларів США на строк з 22 травня 2008 року по 22 травня 2028 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних за весь строк користування кредитом. За умовами пунктів 3.1 та 3.3 кредитного договору погашення кредиту та сплата нарахованих відсотків здійснюється шляхом внесення позичальником щомісячних платежів згідно графіку платежів. Згідно з пунктом 10.11 кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами Банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю 10 років. Договором від 22 березня 2011 року про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору сторони домовились, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 93132 долари США, розмір простроченої заборгованості за кредитним договором складає 11665,27 доларів США. Також вказаним договором сторони виклали кредитний договір в новій редакції, згідно якої позичальник здійснює погашення кредиту, починаючи з 10 травня 2011 року шляхом здійснення фіксованих платежів в розмірі 1131,91 долар США у чітко встановлений цим договором термін. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення терміну сплати ануїтетних платежів позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Згідно пункту 8.5 кредитного договору сторони встановили строк позовної давності за будь-якими вимогами Банку, що випливають з цього договору, тривалістю 3 роки. Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 кредитного договору у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та у випадку порушення позичальником строків платежів, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів. Вказана вимога направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 днів з моменту її надсилання Банком позичальнику за адресою, зазначеною у договорі. Датою, з якої починається відлік тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена в квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправлення позичальнику листа. 22 березня 2011 року Банк та позичальник уклали Договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору, яким визначили, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитним договором становить 93132 долари США, розмір простроченої заборгованості по кредиту становить 5923,95 доларів США, по процентах за кредитним договором - 5741,32 долари США, розмір строкової заборгованості по процентах складає 707,85 доларів США. Сторони домовились з 22 березня 2011 року збільшити суму заборгованості на позичковому рахунку на суму залишків на рахунках простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості по процентам, з урахуванням чого, станом на 22 березня 2011 року розмір строкової заборгованості по кредитному договору становить 104797,27 доларів США. Також сторони встановили розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами на рівні 13% річних за період з дати укладання кредитного договору по 22 березня 2011 року, 7% річних за період з 23 березня 2011 року по 09 лютого 2012 року, 10% річних за період з 10 лютого 2012 року по 09 лютого 2013 року та 14,59% річних з 10 лютого 2013 року по 22 травня 2028 року. При цьому пунктом 5 Додаткового договору №2 сторони погодили що позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, починаючи з 10 травня 2011 року шляхом здійснення фіксованих платежів в розмірі 875,49 доларів США. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику суму кредиту, обумовлену в кредитному договорі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості та пояснень представника позивача вбачається, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 10 лютого 2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 100640,84 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 858285 грн. 22 коп., по відсоткам у розмірі 24897,62 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 212331 грн. 88 коп. Крім того, відповідно до положень п.8.1 кредитного договору позивачем нараховано пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 2538,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10 лютого 2014 року становить 21651 грн. 91 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 22 березня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» (Банк), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 2706/0508/77-277-Р-1, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, враховуючи, що внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість в загальному розмірі 1092269 грн. 01 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості з відповідачів солідарно. Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта-Банк» (покупець), продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати покупцю, а покупець погоджується прийняти права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення і сплатити їх загальну купівельну ціну. Згідно положень договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ПАТ «Альфа-Банк» (покупець), продавець погоджується відступити (продати), а покупець купити права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Права вимоги переходять від продавця до покупця з моменту підписання акта приймання-передачі прав вимоги. З наданих позивачем документів вбачається, що сторони підписали вказаний акт приймання-передачі. Згідно витягу з додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 22 травня 2008 року № 2706/0508/77-277, укладеним з [PERSON], та договором забезпечення - договором поруки від 22 березня 2011 року, укладеним з [PERSON] В судовому засіданні представником банку надано суду для огляду нотаріально засвідчену копію реєстру боржників, при огляді якої судом перевірено відповідність даних у витягу, даним, які зазначені в реєстрі боржників. Позивач направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту №23452-102-б-б від 24 березня 2014 року, якою повідомив відповідачів про відступлення ПАТ «Сведбанк» прав за кредитним договором № 2706/0508/77-277 від 22 травня 2008 року на користь позивача, а також про наявність заборгованості за кредитним договором і необхідність її погашення на протязі 30 днів, відповідно до положень кредитного договору. Вказані вимоги отримані позичальником та поручителем, проте заборгованість не погашено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості по кредиту в розмірі 858285 грн. 22 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 212331 грн. 88 коп. та пені у розмірі 21651 грн. 91 коп. Посилання відповідача [PERSON] на невідповідність розрахунку заборгованості дійсній заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, оскільки з наданого Банком розрахунку вбачається за який період нараховувалась заборгованість, в якому розмірі, враховано відсоткові ставки по періодам, згідно Додаткового договору №2. Є безпідставними посилання відповідача на неврахування Банком сум здійснених платежів за кредитним договором, оскільки відповідачем не надано жодних доказів сплати заборгованості, як не надано й зустрічного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Безпідставні також посилання відповідача на необхідність застосування судом позовної давності щодо позовних вимог про стягнення частини заборгованості по щомісячним платежам за кредитом та відсотками, строк сплати яких настав більш ніж 3 роки тому. Відповідно до положень статей 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, у початковій редакції кредитного договору сторони встановили позовну давність тривалістю 10 років. Разом з тим, виклавши кредитний договір в новій редакції від 22 березня 2011 року та уклавши додаткові договори до кредитного договору, сторони визначили обсяг заборгованості станом на дату укладення вказаного договору, тобто позичальник, станом на 22 березня 2011 року визнав власну заборгованість у розмірі, вказаному у додатковому договорі №2. При цьому положеннями додаткової угоди передбачено, що позичальник починає погашати кредит та сплачувати відсотки, починаючи з 10 травня 2011 року шляхом здійснення фіксованих платежів 10 числа кожного місяця. Отже, перебіг позовної давності починається з наступного дня після невиконання позичальником своїх зобов'язань щодо сплати платежу на користь банку, а саме 11 травня 2011 року і закінчується 11 травня 2014 року. Згідно відбитку вхідного штампу на позовній заяві, позов Банку зареєстровано судом 07 квітня 2014 року, на пошту позов здано 03 квітня 2011 року, тобто банк звернувся з позовом в межах позовної давності. Є необґрунтованими також доводи представника відповідача щодо заявлення Банком позовних вимог в частині стягнення пені поза межами річного строку позовної давності, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості та пояснень представника Банку, позивач просить стягнути пеню, нараховану за період з 10 лютого 2013 року по 10 лютого 2014 року, тобто в межах одного року перед зверненням до суду. Посилання представника відповідача на незаконність нарахування пені в іноземній валюті також є необґрунтованими, оскільки Банк просить стягнути пеню у гривнях. Посилання представника відповідача на недотримання позивачем вимог щодо повідомлення про необхідність дострокового погашення заборгованості за кредитним договором спростовуються матеріалами справи, зокрема наявними листом вимогою ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове погашення заборгованості. Банком було дотримано порядок, визначений сторонами у кредитному договорі щодо повідомлення про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Посилання представника відповідача на відсутність доказів наявності зобов'язань у відповідача саме перед ПАТ «Альфа-Банк» спростовується наданими позивачем та вищенаведеними договорами купівлі-продажу, актом приймання-передачі прав вимоги, випискою з реєстру боржників та повідомленням Банку відповідачів про укладення договорів уступки права вимоги та перехід до позивача права вимоги за спірним кредитним договором. В частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання поруки припиненою суд вважає, що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як зазначалось судом, 22 березня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» (Банк), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 2706/0508/77-277-Р-1, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п.10 договору поруки, вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони,

Outcome: approved