Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 10.09.2018 р. звернулось до суду з вищевказаним позовом. Посилаючись на ст..ст.16, 526, 530, 549-551, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умови кредитного договору № 121-0187 від 22.01.2018 р., за позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13 993,64 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 10.10.2018 р. було відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 16.11.2018 р. 16.11.2018 р. розгляд справи було відкладено на 17.12.2018 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. 17.12.2018 р. розгляд справи було відкладеного на 07.02.2019 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не зявився, до суду подана заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України розгляд справи було проведено за відсутності відповідача. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.01.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України»\~\~та [PERSON] було укладено договір\~про споживчий кредит № 121-0187, відповідно до якого відповідачу було видано кредит в сумі 15000 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56% річних, строком на 24 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21.01.2020 р. Відповідно до п.2.4.2 п.2.4 кредитного договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Згідно п.п.3.2.1 п.3.2 кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом без готівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. П.3.3.1 п.3.3 договору передбачено, що всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання банком коштів у договірному порядку з поточного рахунку. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного поверенення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 625 грн. та сплату процентів нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Якщо сума коштів, що надійшла на рахунок в повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п.3.3.3 цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 кредитного договору. Відповідно до п.8.3 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Станом на 22.08.2018 р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 13\~993,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 12\~496,20 грн.; заборгованість за відсотками 1393, 97 грн.; пеня за прострочені відсотки 72,71 грн.; пеня за прострочення кредиту 8,86 грн.; заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту 6,44 грн.; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту 7,21 грн.; сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 5,65 грн.; сума прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції 2,60 грн. Вищевикладене підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, наданими позивачем. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родомими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Ст.525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абз.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Ст.629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ст.ст.549-551 ЦК України передбачена відповідальність боржника перед кредитором у вигляді неустойки, розмір якої встановлюється договором. Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору.

Outcome: approved