Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 20 серпня 2007 року АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» уклав з відповідачем кредитний договір №579-011/07Р, за умовами якого надав йому на купівлю автомобіля кредит в сумі 71915 грн. зі сплатою 15,49% річних за користування ними на строк до 20 серпня 2014 року, але всупереч укладеному договору відповідач порушив строки повернення кредиту та сплати відсотків, в зв`язку з чим станом на 17 червня 2015 року має прострочену заборгованість в сумі 140447,49 грн., в т.ч.: по кредиту - 41834,95 грн., відсотках - 28758,29 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 42719,02 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 27135,23 грн. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 17 грудня 2019 року було замінено позивача, оскільки 31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір відступлення права вимоги, за яким до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшла вимога за кредитним договором № 579-011/07Р від 20 серпня 2007 року, по якому у [PERSON] мається заборгованість в сумі 70593 грн. 24 коп.: 41834 грн. 95 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 28758 грн. 29 коп. - заборгованості за відсотками. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 140447,49 грн.та понесені судові витрати. Представником відповідача - [PERSON] , 27 вересня 2016 року подано заперечення проти позову, в якому позов не визнала в повному обсязі та зазначила, що наданий банком кредитний договір №579-011/07Р від 20 серпня 2007 року є таким, що укладений з порушенням обов`язкової письмової форми правочину і законодавства про захист прав споживачів, а тому є недійсним, оскільки в наданому позивачем договорі не міститься жодних підписів та печаток сторін. Також зазначила, що розмір процентної ставки за кредитним договором не підтверджено жодним доказом, а також не надано належного розрахунку заборгованості по кредитному договору. Крім того, просила застосувати позовну давність щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені, а також зменшення пені за останній рік відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України (т.2 а.с.28-36). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач та його представник в судовому засідання позов визнали частково, просили застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 20 серпня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір № 579-011/07Р, за умовами якого надав йому на купівлю автомобіля кредит в сумі 71915 грн. зі сплатою 15,49% річних за користування ними на строк до 20 серпня 2014 року (т.1 а.с.17-29, т.2 а.с.178-185). Відповідно до п.п.4.4, 4.5 зазначеного договору позичальник взяв а себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом рівними частинами по 857 грн. щомісячно до 10 числа наступного місяця та відсотки за користування кредитом у той же термін. У забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 20 серпня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу №579-011/07Р (т.2 а.с.175-177). Відповідач прострочив виконання свого зобов`язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 17 червня 2015 року має прострочену заборгованість в сумі 140447,49 грн., в т.ч.: по кредиту - 41834,95 грн., відсотках - 28758,29 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 42719,02 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 27135,23 грн., що підтверджується письмовими розрахунками (т.1 а.с.29-31, т.2 а.с.81-171). З наданих відповідачем таблиці та копій платіжних квитанцій вбачається, що відповідач з 20 серпня 2007 року по 13 грудня 2010 року вносив платежі на погашення кредиту, відсотків та пені по кредитному договору № 579-011/07Р від 20 серпня 2007 року (т.1 а.с.82-131). 31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір відступлення права вимоги, за яким до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшла вимога за кредитним договором № 579-011/07Р від 20 серпня 2007 року, по якому у [PERSON] мається заборгованість в сумі 70593 грн. 24 коп.: 41834 грн. 95 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 28758 грн. 29 коп. - заборгованості за відсотками(т.3 а.с.5-17). Крім цього 31 травня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 579-011/07Р від 20 серпня 2007 року та про погашення кредитної заборгованості (а.с.21,22). Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року позов [PERSON] до ПАТ КБ «Правекс-Банк», третя особа - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про встановлення нікчемності кредитного договору та застосування наслідків нікчемного правочину залишено без розгляду (а.с.244). Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з п.6.1.1. договору, позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. Відповідно до п.6.1.10. договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту. П.4.4 передбачає погашення позичальником заборгованості за кредитом рівними в сумі 857 грн. щомісячно до 10 числа наступного місяця. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 .ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст.267 ЦК України передбачено, що порушене право підлягає захисту у випадку визнання судом поважними причини пропущення позовної давності. Як убачається з договору, сторони, крмі іншого, встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст..253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок. За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. ВП ВС у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла виноску про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Позивач звернувся до суду 9 березня 2016 року, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за період з 9 березня 2013 року (в межах позовної давності) по 17 червня 2015 року (в межах заявлених позовних вимог). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 34176 грн. 08 коп., а саме: 1) заборгованість по кредиту - 15131 грн. 80 коп. (41834,95(заборгованість станом на 17 червня 2015 року) - 26481,95(заборгованість станом на 28 лютого 2013 року) - 221,2(заборгованість за 8 днів березня 2013 року) = 151131,8); 2) заборгованість по відсотках - 11820 грн. 67 коп. (28758,29(заборгованість станом на 17 червня 2015 року) - 16784,50(заборгованість станом на 28 лютого 2013 року) - 153,12(заборгованість за 8 днів березня 2013 року) = 11820,67); 3) пеню за несвоєчасне погашення кредиту - 4280 грн. 86 коп. (1313,94(пеня за березень 2015 року) - 339,12 (пеня за 8 днів березня 2015 року) + 1271,55(пеня за квітнень 2015 року) + 1313,94(пеня за травень 2015 року) + 720,55(пеня за червень 2015 року) = 4280,86); 4) пеню за несвоєчасне погашення відсотків - 2942 грн. 75 коп. (903,23(пеня за березень 2015 року) - 233,12 (пеня за 8 днів березня 2015 року) + 874,09(пеня за квітнень 2015 року) + 903,23(пеня за травень 2015 року) + 495,32(пеня за червень 2015 року) = 2942,75). У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 512 грн. 47 коп. (34176,08*2106/140447,49=512,47) витрат по сплаті судового збору при подачі позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial