Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк»(далі Банк) 06 грудня 2017 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27 лютого 2012 року [PERSON]отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням [PERSON]своїх зобов'язань, станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості становить 72 421 грн. 01 коп., яка складається з: 4 311 грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, 60 485 грн. 04 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 700 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 3 424 грн. 81 коп. процентної складової штрафу. Тому просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просить розглянути справу без участі представника Банку. Представник Банку Демченко А.М надала суду відповідь на відзив відповідача, в якій позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належно судовими повістками з повідомленням, які отримала особисто (а.с. 97-98), надала суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала з посиланням на відсутність у позивача доказів щодо укладання з нею кредитного договору на умовах, викладених у позовній заяві. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги Банку необхідно задовольнити частково. За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У свою чергу зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Докази, які були надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27 лютого 2012 року (а.с. 6), фото клієнта з карткою від 27 лютого 2012 року (а.с. 64), довідки про зміну умов кредитування (а.с. 67) [PERSON] ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» на картрахунок 5577212718865440. Кредитний ліміт 03 квітня 2012 року було збільшено до 5 000 грн., а 09 вересня 2014 року - зменшено до 4 320 грн. строк дії кредитної картки встановлено до вересня 2015 року. У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 7), з якими ознайомлена відповідач (а. с. 6 зв.), передбачені пільговий період повернення коштів, сплата процентів за користування кредитом, сплату комісії та штрафів за неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8-31) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на встановлення Банком кредитного ліміту та його зміну у будь-який момент. Підписання договору є безумовною згодою клієнта на встановлення Банком будь-якого розміру кредитного ліміту. Тобто суд вважає встановленим факт існування між Банком та [PERSON] кредитних відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи відповідача щодо не встановлення факту її звернення до Банку з пропозицією видати кредит та факту підписання нею заяви-анкети на отримання кредиту суд вважає необґрунтованими, оскільки вони жодним доказом не підтверджені, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявлено, а досліджені у судовому засіданні докази це спростовують. Крім того, відзив на позов містить суперечливі доводи: спочатку [PERSON] ставить під сумнів факт підписання нею анкети-заяви та укладення договору на умовах надання кредиту у розмірі 5 000 грн. зі сплатою 30% річних, далі посилається на відсутність доказів щодо оформлення та укладення між сторонами кредитного договору у належній формі, а наприкінці заперечує проти підвищення Банком відсоткової ставки за кредитом. При цьому жодного доказу на підтвердження своїх заперечень відповідач не надала. У вищевказаній анкеті-заяві [PERSON] висловила згоду з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Факт підписання вказаної анкети-заяви, в якій [PERSON] зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с. 6 зв.) суд вважає встановленим, отже заперечення про її ознайомлення саме з доданими до позову Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами суд вважає безпідставними. Також суд не може не взяти до уваги бездіяльність відповідача, яка після зняття та користування кредитними коштами перестала цікавитися своїм кредитним зобов'язанням, зі своїми запереченнями щодо умов та правил кредитування, зміни або припинення кредитних правовідносин бо Банку не зверталася, тобто безвідповідально поставилася до зобов'язання, не вирішивши спірні питання з кредитором. Починаючи з квітня 2012 року відповідач користувалася платіжною карткою, знімала зі свого рахунку кредитні кошти, проте в послідуючому їх повертала в меншому розмірі та частково сплачувала відсотки, внаслідок чого виникла заборгованість перед Банком. Підвищення Банком процентної ставки за користування кредитом не суперечить п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, згідно п.1.1.2.4 у разі з незгодою з цими змінами була зобов'язана надати позивачу письмову заяву про розірвання договору та погасити заборгованість, але цього не зробила, що свідчить про її згоду зі зміненими відсотками. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до договору про надання банківських послуг, згідно розрахунку та виписки по рахунку (а.с. 4-5, 68-71) станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості становить 72 421 грн. 01 коп., яка складається з: 4 311 грн. 16 коп. заборгованості за кредитом, 60 485 грн. 04 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 700 грн. заборгованості за пенею та комісією, 3 924 грн. 81 коп. заборгованості по судовим штрафам. Однак суд не погоджується з вимогами Банку в частині нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту, яка нарахована Банком починаючи з 01 липня 2014 року (а.с. 4 зв.) та загальної суми штрафу з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»с. Боровеньки Кремінського району Луганської області визнано населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Оскільки суд не може відокремити вказану у розрахунку суму пені від суми комісії, тому суд вважає за необхідне виключити із загальної суми заборгованості за кредитом заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3 700 грн. та заборгованість по судовим штрафам у розмірі 3 924 грн. 81 коп., які нараховані після 14 квітня 2014 року. Тобто з відповідача на користь Банку необхідно стягнути: 72 421 грн. 01 коп. - 3 700 грн. - 3 924 грн. 81 коп. = 64 796 грн. 20 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 600 грн., який відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно від задоволеної частини вимог (64 796,20 грн. х 100% / 72 421,01 грн. = 89,47%; 1 600 грн. х 89,47% = 1 431,52 грн.), тобто у розмірі 1 431 грн. 52 коп.

Outcome: partial