Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.11.2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.01.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 9046,70 доларів США на термін до 16.01.2013 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 16.01.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 19.10.2016 року склав 70930,44 доларів США. За вирахуванням суми в розмірі 49269,71 долар США, яка була стягнута на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року, заборгованість становить 21660,73 доларів США. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 3550,00 доларів США, що курсом 25,66 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.10.2016 року складає 91093,00 грн. та судові витрати. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN10AU01960004, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 9046,70 доларів США на купівлю автомобілю на строк до 16.01.2013 року, а позичальник зобовязалась кошти прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 14-15). З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 16.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № DN10AU01960004 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязалась перед позивачем відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 16). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN10AU01960004 від 16.01.2006 року в розмірі 49269,71 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 08.09.2014 року складає 631\~637,68 грн., з яких: 8131,98 дол. США заборгованість за кредитом; 9840,54 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 732,78 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 30564,41 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань (а.с. 5). Таким чином, за вирахуванням суми в розмірі 49269,71 доларів США, яка була стягнута на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2015 року, заборгованість становить 21660,73 доларів США (а.с. 6-10). Позивачем заявлено до стягнення пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором у розмірі 3550,00 доларів США, що курсом 25,66 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.10.2016 року складає 91093,00 грн. (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 5, 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначене в письмовій вимозі кредитора на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Позивачем 03.10.2016 року було направлено відповідачу повідомлення про виплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 11-13). Однак заборгованість за кредитом сплачено не було. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 3550,00 доларів США, що курсом 25,66 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.10.2016 року складає 91093,00 грн. (а.с. 6-10). Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (а.с. 22), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved