Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Орган опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку служби у справах дітей, сім`ї та молоді райдержадміністрації як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах з 19.09.2017. У зв`язку із незадовільними умовами проживання дитини а невиконанням його матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків, дитину було влаштовано до Тульчинського будинку дитини з ураженням ЦНС та психіки 19.10.2018. Для збереження для дитини його біологічної родини службою у справах дітей проводились профілактичні бесіди з його матір`ю [PERSON] , її сім`я перебувала під соціальним супроводом Чернівецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань прав дитини райдержадміністрації 23.05.2019. Присутня на засіданні [PERSON] не могла пояснити членам комісії чому, за час перебування малолітньої дитини у будинку дитини, остання не змогла навести лад в будинку, де проживає, не створила для дитини елементарних побутових умов для проживання. У зв`язку із вказаними обставинами, згідно висновку органу опіки і піклування Чернівецької РДА від 28.05.2019 №21 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини. Уповноважений представник позивача - головний спеціаліст служби у справах дітей, сім`ї та молоді Чернівецької РДА Соляр Л.С., що діє на підставі доручення від 05.08.2019 №01-20-1662 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задля захисту прав та інтересів малолітньої дитини, а також з урахуванням розладів психіки малолітньої дитини, що спричинені негативним виконанням батьківського обов`язку відповідачем, позбавити останню батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] . Також зазначила, що у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання без поважних причин відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою шляхом публікації оголошення про її виклик до суду на вебпорталі судова влада України, в судове засідання за невідомих суду причин не з`явилася, відзиву на позовну заяву до суду також не надходило. За таких обставин, врахувавши думку представника позивача, суд постановив розглядати справу в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справ та наявні в ній докази, дійшов висновку про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . З 19.09.2017 малолітня дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, сім`ї та молоді Чернівецької РДА Вінницької області як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. У зв`язку із незадовільними умовами проживання дитини та невиконанням його матір`ю батьківських обов`язків, за клопотанням служби у справах дітей 19.10.2018 малолітній [PERSON] був влаштований до Тульчинського будинку дитини з ураженням ЦНС та психіки. Для збереження для дитини його біологічної сім`ї, службою у справах дітей проводились профілактичні бесіди з його матір`ю [PERSON] , її сім`я перебувала під соціальним супроводом Чернівецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Відповідно до листа директора Чернівецького РЦ СССДМ Єрмакова О.В. щодо здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] , встановлено, що станом на 21.05.2019 [PERSON] проживає у домоволодінні співмешканця [PERSON] , який проходив курс лікування від туберкульозу. У будинку, де проживає відповідач по справі не прибрано, відсутні продукти харчування. На час відвідин співмешканець відповідача [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зі слів сімейного лікаря Борівської АЗПСМ [PERSON] встановлено, що [PERSON] закінчив курс лікування від туберкульозу та знаходиться на «Д» обліку. Згідно з довідкою-характеристикою, наданою секретарем Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 22.05.2019 №1207, [PERSON] офіційно не одружена, працює на сезонних роботах, зловживає алкогольними напоями. Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.05.2019, будинок, в якому проживає [PERSON] потребує ремонту, у будинку панує антисанітарія, санітарно-гігієнічні умови жахливі, підсобне господарство не утримується. Стан виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до її малолітнього сина було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької РДА Вінницької області 23.05.2019. Присутня на засіданні комісії [PERSON] не змогла пояснити членам комісії підстави, за яких не змогла навести лад у домоволодінні, в якому проживає, створити для свого сина елементарні умови для проживання, працевлаштуватися. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чернівецької РДА Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав від 28.05.2019 №21, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Чернівецької РДА Вінницької області визнав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 49 рішення від 18.12.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, що порушує його право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку матері [PERSON] , а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно її сина. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо своєї дитини, а проживання з особою, яка хворіє туберкульозом загрожує здоров`ю малолітньої дитини. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved