Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії\~Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10.09.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1423, згідно умов якого Позичальнику [PERSON] було надано кредит в сумі 198\~000 доларів США, на споживчі потреби, строком на 10 років зі сплатою 13 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.09.2017 року. Позичальник зобовязався щомісячно до 30 числа місяця, починаючи з 30.10. 2007 року проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1650 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси [PERSON] або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в установах [PERSON] починаючи з 30.09.2007 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті в установах [PERSON]. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих [PERSON] процентів здійснити не пізніше 09.09.2017 року. Позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором, повернути кредит в сумі 198\~000 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобовязання (пункти 1.1, 1.5, 4.3.1, 4.3.2, 5.2 Кредитного договору) щодо строків повернення кредиту, процентів та пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у звязку з чим 12.10.2011 року Вінницький районний суд Вінницької області ухвалив заочне рішення у справі №2-183//11 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності [PERSON], в рахунок погашення боргу Позичальника за кредитним договором №1423 від 10.09.2007 року в розмірі 276 537, 66 доларів США, що згідно службового розпорядження НБУ №305/345 від 09.09.2011 року в еквіваленті становить 2\~204\~641 грн. Рішення Суду набрало законної сили 24.10.2011 року. До сьогодні рішення суду не виконано. Станом на 29.12.2015 року Позичальник повернув [PERSON] 18\~150 доларів США кредитних коштів, сплатив 26\~016,17 доларів США процентів за користування кредитними коштами та сплатив 48, 83 доларів США пені. Станом на 29.12.2015 року не сплачена Позичальником заборгованість перед [PERSON] за Кредитним договором становить 377\~698, 23 доларів США, що згідно повідомлення НБУ від 28.12.2015 року №40-03027/104597 про офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 29.12.2015 року еквівалентно 8\~992\~043, 81 грн., з них: - основний борг 179\~850 доларів США, що еквівалентно 4\~281\~775, 64 грн. (вказана сума розрахована наступним чином 198\~000 18\~150 = 179\~850 де 198\~000 доларів США сума отриманого Позичальником кредиту, 18\~150 доларів США сума кредиту сплачена Позичальником); - проценти 68\~203,64 доларів США, що еквівалентно 1\~623\~756, 93 грн. (вказана сума розрахована наступним чином 94\~219, 81 26\~016, 17 = 68\~203, 64 де 94\~219, 81 проценти нараховані [PERSON] за користування Позичальником кредитом, 26\~016, 17 проценти сплачені Позичальником); - пеня за простроченими основним боргом та процентами за період з 29.12.2012 року по 29.12.2015 року 129\~644, 59 доларів США, що еквівалентно 3\~086\~511, 24 грн. Останнє погашення заборгованості по кредиту здійснено Позичальником 30.09.2008 року в сумі 1\~956 доларів США, яка не покрила прострочену заборгованість, що виникла. На адресу Позичальника [PERSON] направлялась вимога № 26-10/705 від 19.11.2015 року про дострокове повернення кредиту. Дана вимога залишились без належного реагування та задоволення. За наведених обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №1423 від 10.09.2007 року, в розмірі 377\~698, 23 доларів США, що згідно повідомлення НБУ №40-03027/104597 від 28.12.2015 року про офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 29.12.2015 року еквівалентно 8\~992\~043, 81 грн., з яких: 179\~850 доларів США, що еквівалентно 4\~281\~775,64 грн., заборгованість за основним боргом; 68\~203,64 доларів США, що еквівалентно 1\~623 756,93 грн., заборгованість по процентах; 129\~644, 59 доларів США, що еквівалентно 3\~086\~511, 25 грн., пеня за простроченим основним боргом та процентами. А також судовий збір в розмірі 148\~137, 57 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин, викладених у позовнй заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного позову, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду. Посилаючись на правову позицію ВСУ від 27.01.2016 року у справі №6-990цс15, представник відповідача зазначає, що у матеріалах цивільної справи №2-183/11 за позовом прокурора Вінницького району Вінницької області в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ТВБВ №10001/0160 філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме аркуш справи 26, міститься лист вимога до [PERSON] про те, що банк скористався своїм правом та вимагає повернення усієї суми кредиту достроково у 30 ти денний строк з моменту отримання даного листа. Листу вимогу [PERSON] В отримав 03.04.2009 року. Із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся 21.07.2009 року, а тому строк позовної давності відносно [PERSON] почався на наступний день після предявлення позову,а саме з 22.07.2009 року. Трирічний строк позовної давності на закінчився 22.07.2012 року і позивач у позові не наводить причин поважності пропуску цього строку. Просив в задоволені позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1423, згідно умов якого Позичальнику [PERSON] було надано кредит в сумі 198\~000 доларів США, на споживчі потреби, строком на 10 років зі сплатою 13 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.09.2017 року (а.с.5-8). Згідно з п. 1.5 Кредитного договору Позичальник зобовязується щомісячно до 30 числа місяця, починаючи з 30.10. 2007 р., проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1650 дол. США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси [PERSON] або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в установах [PERSON] починаючи з 30.09.2007 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті в установах [PERSON]. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих [PERSON] процентів здійснити не пізніше 09.09.2017 року. Відповідно п.п. 1.6.1, 1.6.4 Кредитного договору за користування Позичальником кредитом проценти нараховуються [PERSON] щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Сплата нарахованих процентів здійснюється Позичальником у валюті кредиту та в порядку, передбаченому цим договором. Позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором, повернути кредит в сумі 198\~000 дол. США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором (п.п. 4.3.1, 4.3.2 Кредитного договору). Згідно з п. 5.2 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, Позичальник зобовязується сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі 0,05% від суми не сплаченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно з п.3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній [PERSON] частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, але невиключно, у випадку затримання сплати частини кредиту та процентів за користування кредитом на 1 (один) календарний місяць. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2011 року у цивільній справі №2-183/11 за позовом прокурора Вінницького району Вінницької області в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ТВБВ №10001/0160 філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено. В рахунок погашення боргу по кредиту [PERSON] в розмірі 276537,66 дол. США, що згідно службового розпорядження НБУ №305/345 від 09.09.2011 року в еквіваленті становить 2204641 грн. 18 коп. звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: буд.№3, провул. Першотравневий в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №1731 від 11.09.2007 року) на прилюдних торгах (аукціоні) в межах процедури виконавчого провадження (а.с.16,17). Рішення суду набрало законної сили 24.10.2011 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із вказаного рішення суду, сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 276537,66 дол. США стягнута станом на 12.09.2011 року. Із заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 22.09.2011 року, яка міститься в матеріалах цивільної справи №2-183/11 (а.с. 125), яка була витребувана судом для огляду в судовому засіданні, вбачається, що заборгованість по кредиту [PERSON] по Кредитному договору №1423 від 10.09.2007 року, станом на 12.09.2011 року, в рахунок якої звернуто стягнення на нерухоме майно за рішенням суду від 12.10.2011 року, становить 276537,66 дол. США, з яких: основний борг становить 179\~850, 00 дол. США, заборгованість по відсоткам становить 68\~971,88 дол. США, заборгованість по пені становить 27\~715, 78 дол. США (а.с. 125 цивільної справи №2-183/11). Останнє погашення заборгованості по кредиту здійснено відповідачем 30.09.2008 року в сумі 1\~956 дол. США, яка не покрила прострочену заборгованість, що виникла. Станом на 29.12.2015 року відповідач має заборгованість перед [PERSON] за Кредитним договором, що становить 377\~698, 23 дол. США, що згідно повідомлення НБУ від 28.12.2015 року №40-03027/104597 про офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 29.12.2015 року еквівалентно 8\~992\~043, 81 грн., з них: основний борг 179\~850 дол. США, що еквівалентно 4\~281\~775, 64 грн; проценти 68\~203,64 дол. США, що еквівалентно 1\~623\~756, 93 грн.; пеня за простроченими основним боргом та процентами за період з 29.12.2012 року по 29.12.2015 року 129\~644, 59 дол. США, що еквівалентно 3\~086\~511, 24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-12). Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. ст.\~525,\~526\~ ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~\~вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. На адресу відповідача [PERSON] направлялась вимога про дострокове повернення кредиту № 26-10/705 від 19.11.2015 року (а.с.14), яка отримала відповідачем 25.11.2015 року. Поряд з цим, в матеріалах цивільної справи №2-183/11 (а.с. 26), яка була витребувана судом для огляду в судовому засіданні, міститься лист вимога про дострокове повернення кредиту №1061 від 01.04.2009 року, згідно якої позивач предявив вимогу відповідачу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, чим змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як зазначалося судом, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно з п.3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній [PERSON] частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, але невиключно, у випадку затримання сплати частини кредиту та процентів за користування кредитом на 1 (один) календарний місяць. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.\~ Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 01.04.2009 року вимогу боржнику про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків) в строк протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги. Зазначену вимогу відповідач отримав 03.04.2009 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 27 цивільної справи №2-183/11). Предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Відповідний висновок містяться в постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року (справа № 6-2251цс16), який згідно зі статтею 360-7 ЦПК України \~є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені,\~\~кредитор відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після спливу тридцяти днів з моменту отримання вимоги (момент отримання вимоги 03.04.2009 року), а саме з 04.05.2009 року. [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 16.02.2016 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, врахувавши, що право позивача порушено, однак сплив строк позовної давності звернення до суду, про застосування якого заявлено представником відповідача у спорі, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed