Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Перечинської РДА звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] проживає на території с. Новоселиця Перечинського району та з моменту смерті чоловіка [PERSON] у 2009 році самостійно виховує пятеро неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка не працює, вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, а також не приділяє вихованню дітей належної уваги, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, необхідне харчування та належні умови проживання, не цікавиться їх навчанням та не піклується про стан здоровя, за що двічі притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП у встановленому законом порядку. Всі діти перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей як такі, що проживають у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обовязків, а дитина [PERSON] перебуває на профілактичному обліку служби як така, що систематично залишає місце постійного проживання, неодноразово перебувала у розшуку та обласному Притулку для дітей у смт. Батьово Берегівського району Закарпатської області, постійно пропускає навчання. Неодноразові письмові та усні звернення дирекції Новоселицької ЗОШ І-ІІ ступенів - ДНЗ до [PERSON] та профілактична робота з нею щодо відвідування її дитиною навчального закладу позитивних результатів не дали. Також під час обстеження умов проживання дітей встановлено, що будинок, в якому вони проживають, перебуває у занедбаному стані та потребує капітального ремонту, санітарно-гігієнічні норми порушені, відсутні окремі спальні місця для сну та відпочинку відсутні, діти не забезпечені необхідними продуктами харчування. У звязку з наведеним за клопотанням служби у справах дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поміщено до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. На час обстеження [PERSON] та [PERSON] вдома не було, при цьому мати пояснила, що такі втекли з дому. На виконання спільного наказу від 21 січня 2016 року №1/44 служби у справах дітей Закарпатської ОДА та Головного управління Національної поліції в Закарпатської області проведено рейд-відпрацювання с. Новоселиця, в ході якого [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської області. На даний всі діти перебувають у вказаному закладі. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток та стан здоровя дітей, їх підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не створює належних умов для отримання ними освіти, що вказує на свідоме нехтування матірю свого батьківського обовязку, тому просить відібрати від відповідачки дітей без позбавлення батьківських прав та передати їх органу опіки та піклування з метою подальшого влаштування таких у дитячі заклади області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та прокурор Когут О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просила не відбирати від неї дітей. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6, 7, 8, 9, 10). Також встановлено, що [PERSON] помер 13 листопада 2009 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 096630, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області 13 листопада 2009 року, актовий запис №77 (а. с. 13). З акту обстеження умов проживання від 21 червня 2016 року вбачається, що будинок № 33 у с. Новоселиця Перечинського району складається з двох кімнат, знаходиться у занедбаному стані та потребує капітального ремонту. Санітарно-гігієнічні норми порушені. Опалення у будинку пічне, паливні дрова відсутні, всередині брудно та не прибрано. Умови проживання дітей незадовільні, вони не забезпечені необхідними продуктами харчування та речами, у них відсутні окремі спальні місця. Мати не займається вихованням дітей, не цікавиться їх навчанням. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] постійно втікають з дому, ніде не навчаються та не працюють (а. с. 23). Згідно повідомлення Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 08 червня 2016 року №3136/106/25/3-2016, [PERSON] по наявним облікам до кримінальної відповідальності протягом 2015-2016 років не притягалась, однак двічі притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (а. с. 21). Крім цього, встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей, що стверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації від 23 червня 2016 року №325/01-26, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав (а. с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини, батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно ст.ст. 3, 4, 5 Конвенція ООН про права дитини, яка прийнята 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, яка ратифікована та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, усі дії щодо дитини мають виконуватися в інтересах дитини. Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов'язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має вживати всіх необхідних заходів для реалізації прав дитини. Держава не може залишати поза увагою права дитини. Всі країни мають співпрацювати для того, щоб права дитини реалізовувались у повсякденному житті. Більш розвинені країни мають допомагати бідним, економічно. Держава має поважати відповідальність, права та обов'язки батьків та родини. І, водночас, держава повинна вимагати від батьків ростити та виховувати дітей належним чином. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Case of Savin v. Ukraine; Заява № 39948/06) зазначив, що у разі, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків... Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню своїх дітей, а отже повністю відсторонилася від виконання батьківських обовязків і не проявляє відносно них щонайменшої турботи, суд вважає, що від неї слід відібрати неповнолітніх дітей без позбавлення такої батьківських прав. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved