Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказує, що відповідно до договору №014/17-13/3137-04 від 03.03.2006 р. Акціонерним торгово-пенсійним банком «Аваль» було надано громадянину [PERSON] кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у сумі 50\~000,00 грн. строком до 02.03.2013 року із сплатою 19,0% річних. ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» відповідно до п.1.3 Статуту, що зареєстрований 06.06.2012 року. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов договору, був укладений Договір поруки від 24.04.2009 р., згідно якого [PERSON] виступив поручителем і взяв на себе зобовязання перед Банком АТ «РБ «Аваль» відповідати по зобовязанням боржника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі. [PERSON] належним чином умови зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 19.01.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 360\~514,6 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за кредитом - 28\~888.01 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 33\~997,04 грн.; пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків 297\~629,55 грн. Просить суд стягнути солідарно достроково з відповідачів на свою користь 360 514 грн. 60 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 605 грн. 15 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, заяви та клопотання від них не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03.03.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON]. було укладено кредитний договір №014/17-13/3137-04, відповідно до якого [PERSON] надав йому кредит в розмірі 50\~000,00 грн. під 19,0 % річних. Кредит надано боржнику строком до 02.03.2013 року. За умовами п. 5.1 кредитного договору № №014/17-13/3137-04 від 03.03.2006 р., позичальник брав на себе зобовязання повертати щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 02.03.2013 року на рахунок, зазначений в п. 4.1 цього договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок Банку. Згідно пункту 9.1 договору, за порушення строківповернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбаченими положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в цьому договорі (а.с. 4). В забезпечення виконання Договору, було укладено договір поруки від 24.04.2009 р., з [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно з п. 4.1. договору поруки, відповідальність Поручителя, настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує (порушує графік погашення кредиту) свої грошові зобовязання згідно кредитного договору, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч.1, 2 ст.554 Цивільного Кодексу Украни. [PERSON], неналежним чином виконував свої зобовязання за Договором, а саме порушив графік погашення кредиту і вчасно не повернув кредит. Нерегулярне погашення кредиту зроблено [PERSON], за період з 24.03.2006 р. по 26.03.2009 р. Зазначених оплат вистачило на покриття лише частини боргу (розрахунок заборгованості від 19.01.2015 року (а.с. 13-15). В подальшому відповідачі [PERSON] та [PERSON] виконання взятих на себе зобовязань ігнорують. Заборгованість [PERSON], за Договором №014/17-13/3137-04 від 03.03.2006 р., станом на 19.01.2015 р. складає 360 514 грн. 60 коп., з яких заборгованість за кредитом 28\~888,01 грн., відсотки 33\~997,04 грн., пеня 297\~629,55 грн. ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» відповідно до п.1.3 Статуту, що зареєстрований 06.06.2012 року, що підтверджується Статутом ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до розяснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Разом з тим, вимоги щодо солідарного стягнення зазначеної суми заборгованості з поручителів задоволенню не підлягають. В силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Із договору поруки від 24.04.2009 року вбачається, що в них не встановлені строки (або термін), після яких порука припиняється, а умови п. 5.1 договору про те, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення боржником кредиту не може розглядатися, як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, Верховний Суд України зробив висновок про те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4. ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Оскільки з даним позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду 04.02.2015 року, після закінчення передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, дія договорів поруки на момент предявлення позову вважається припиненою, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів не вбачається. Таким чином, з позичальника [PERSON] на користь бпнку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 360\~514 грн. 60 коп. Згідно приписів ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також на користь держави стягується судовий збір в сумі 3\~605 грн. 15 коп. На підставі ст.ст. 16, 525, 526, 530, 536, 554, 629, 1048-1054 ЦК України,

Outcome: partial