Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

ПАТ «Діамантбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08-09-01-0025-166/R08 від 01.09.2008 року у сумі 47066,79 грн., а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 вересня 2008 р. між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 08-09-01-0025-166/R08, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000грн., зі сплатою процентів в розмірі 30% річних. Відповідно до п.2.7. Кредитного договору, відповідач зобов'язався повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним - рівними платежами у розмірі 2423,00грн. в термін до 05 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. Однак відповідачем неодноразово були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, сплати процентів, а саме відповідач не сплатив кредит в розмірі 21131,88грн. та відсотки нараховані на 18.02.2013р. в розмірі 16634,91грн. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, тому станом на 18 лютого 2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 47066,79грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 21131,88грн., заборгованість по процентах - 16634,91грн. В зв'язку із вищенаведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позов заперечили та просили застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок позичальника повернути позику, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 р. між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 08-09-01-0025-166/R08, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000грн., зі сплатою процентів в розмірі 30% річних. Відповідно до Кредитного договору відповідач зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно Кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання - не сплатила заборгованості по тілу кредиту та проценти за користування кредитними коштами відповідно до встановленого графіку погашення. ПАТ Діамантбанк» 10 березня 2009 року на виконання умов п. 2.11., п. 3.2. Кредитного договору, на адресу відповідача було скеровано повідомлення із вимогою здійснити повне повернення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також сплатити штраф і пеню за кредитним договором. 10 червня 2009 року позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] суми боргу в розмірі 3743,88 грн., з яких 45 150,76 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3 561,71 грн. заборгованість по прострочених процентах, 1200 грн. заборгованість по комісії та неустойка за несвоєчасне повернення кредиту 3831,41грн. 08.07.2009 року Галицьким районним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] вказаних коштів. Як вбачається з п. 2.11, 3.2. кредитного договору та вимог чинного законодавства України, зокрема ст.ст. 525, 611 ЦК України, сторони погодилися, що в разі застосування зазначених пунктів кредитного договору, та (або) настання обставин, що передбачені вказаним пунктом, банк має право визнати термін повернення кредиту таким що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з дати скерування позичальнику відповідної письмової вимоги банку. У цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком термін у повному обсязі. У будь-якому випадку новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно з вимогою банку не може перевищувати тридцяти календарних днів з дати відправлення банком указаної вимоги позичальнику. З огляду на викладене, позивач скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту і розірвав кредитний договір в односторонньому порядку, а відтак на думку суду строк повернення кредиту та відповідно розірвання кредитного договору настав 10 березня 2009 року, а отже, й правовідносини сторін по кредитному договору припинились 10.03.2009р. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позикодавцю (позивачу) про порушення відповідачем умов кредитного договору, зокрема, прострочення термінів повернення боргу, стало відомо в березні 2009р., коли на адресу відповідача було скеровано повідомлення із вимогою здійснити повне повернення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також сплатити штраф і пеню за кредитним договором. Суд вважає що позивачем за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів пропущено спеціальну позовну давність в один рік та у її стягненні слід відмовити.

Outcome: dismissed