Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний у 2010 році. 01 грудня 2009 року рішенням Свердловського міського суду Луганської області у справі № 2-3286/09 з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання їхньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2009 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ухвали Біловодського районного суду Луганської області від 10 січня 2018 року їй було видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з відповідача. На теперішній час відкрите виконавче провадження. Їй невідомо яку суму аліментів повинен сплачувати їй відповідач, оскільки їй невідомий дохід останнього. Окрім того, поточні платежі він не перераховує, а лише сплатив нараховану йому виконавчою службою заборгованість. Донедавна відповідач сплачував також аліменти на користь третьої особи у справі на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, навчання не продовжує та працює у РФ. У зв`язку з цим, вказуючи, що іншої допомоги відповідач їй не надає, їй самотужки важко забезпечувати дочку, вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Також у поданій позовній заяві позивач просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Третя особа подала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила справу розглядати за її відсутністю. За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами вбачається що вони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 12 березня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, в якому батьком дитини записаний відповідач. Згідно рішення Свердловського міського суду Луганської області у справі № 2-3286/09 з відповідача на користь позивача до цього часу стягуються аліменти на утримання їхньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2009 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (див. ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 10.01.2018, на підставі якої позивачу був виданий дублікат виконавчого листа та копію виконавчого листа). Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , останній є рідним сином відповідача. Матір`ю [PERSON] є [PERSON] - третя особа у справі. На цей час [PERSON] досяг повноліття і не потребує допомоги з боку батька, чого відповідач не заперечував, оскільки таких відомостей не подавав. Частиною 5 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З цієї норми закону вбачається, що законодавчо обґрунтованим розміром аліментів у випадку їх стягування у частці від доходу є частка в розмірі чверті від заробітку. Відповідач не надав суду доказів, що у нього на утриманні знаходяться інші неповнолітні (малолітні) діти. Також він не надав свого відзиву на позов із запереченнями обставин необхідності збільшення розміру стягуваних з нього аліментів. За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо збільшення стягуваних з відповідача на її користь аліментів з 1/6 до 1/4 частки від всіх видів заробітку боржника. Проте таке збільшення, як просить позивач, не може бути застосоване до мінімального розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції на час винесення рішення про стягування з позивача аліментів, їх мінімальний розмір складав 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. На цей час ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України з урахуванням усіх змін передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про збільшення законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим її позов слід задовольнити частково з уточненням визначення стягуваних з позивача законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів.

Outcome: partial