Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №22-02/10-2006 від 12.10.2006 року відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на загальну суму 10 460,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитрм у розмірі 10 % на рік з кінцевим строком повернення 11.10.2011 року. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання, взяті на себе не виконав, внаслідок чого станом на 12.09.2011 року заборгованість за договором склала 58 091,25 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в сдовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення пені відмовити в зв'язку з спливом терміну позовної давності. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №22-02/10-2006 від 12.10.2006 року відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на загальну суму 10 460,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитрм у розмірі 10 % на рік з кінцевим строком повернення 11.10.2011 року. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання, взяті на себе не виконав, внаслідок чого станом на 12.09.2011 року заборгованість за договором склала 58 091,25 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.09.2011 року становить 463 120,87 нривень. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами кредитного договору №22-02/10-2006 від 12.10.2006 року укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено із поданих і не спростованих під час судового розгляду доказів, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконала зобов'язання, взяті на себе за умовами кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 12.09.2011 року заборгованість за договором склала 58 091,25 дол. США, що в перерахунку становить 463120,87 грн., в тому числі: кредиту - 9667,46 дол. США, що в перерахунку становить 77071,89 грн. (в тому числі прострочка по тілу кредиту 8954,46 дол. США, що в перерахунку становить 71387,64 грн.) відсотках - 4364,27 дол. США, що в перерахунку становить 34793,27 грн. (в т.ч. прострочка по відсоткам 4334,73 дол. США, що в перерахунку становить 34557,77 грн. ); комісії - 2273,96 дол. США, що в перерахунку становить 18128,69 грн. (в т.ч. прострочка по комісії 2258,62 дол. США, що в перерахунку становить 18006,40 грн.); пеня за порушення строку сплати платежу - 41785,56 дол. США, що в перерахунку становить 333127,02 грн. Однак, до 12.09 2014 року позивачка жодних повідомлень щодо кредиту та заставного майна від банку не отримувала. Про те, що ПАТ КБ «Надра» 27.10.2011 року звернувся з позовною заявою до Виноградівського районного суду про стягнення заборгованості по кредитному договору № 22-02/10-2006 в наслідок чого було прийняте заочне рішення про задоволення позову, позивачка дізналася про це тільки 12.09.2014 року. При таких обставинах банком допущені грубі порушення вимоги п.2.1.3 розділу 2 договору застави «згідно якого банк мав право і зобов'язаний був звернути стягнення на предмет ззстаїу випадку одноразового порушення строків виконання зобов'язання згідно кредитного договору, а не чекати до грудня 2011 року, тобто 5 років нарахувавши при тому пені 41 785,56 дол. США. Крім того, банком грубо порушені вимоги ст. 258 Цивільного кодексу України, тобто позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік, яка обчислюється з того дня (місяця) коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права , початком перебігу позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж проте не сплатив. Таким чином право на позов у кредитора виникло з моменту порушення боржником строку внесення чергового платежу, з часу якого до пред'явлення позову річний термін збіг. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial