Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

На підставі\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] укладений кредитний договір № 333Н/07-6, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 30\~000 грн. на споживчі і потреби, з кінцевим терміном повернення до 05.08.2017 року. На забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] укладений іпотечний договір, який посвідчено Приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Костенко С.О., реєстраційний номер обтяження 5435051, згідно якого позивач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер: 1412947700:00:005:0133. Право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер: 1412947700:00:005:0133 підтверджується копією рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23.02.2007 року та відомостями про об`єкт нерухомого майна. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційні номери 5434949, 5435015) 06.08.2007р зареєстровано заборону на належне позиваці нерухоме майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер: 1412947700:00:005:0133. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до інформації Національного Банку України ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» перебуває в стані припинення, процедура ліквідації не закінчена, відомості з Державного реєстру банків не виключені. Згідно з ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~ст. 575 Цивільного кодексу України\~іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як вбачається з довідки № 05/1226 від 27.08.2020 року, виданої упловновженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 33ЗН/07-6 від 06.08.2007 року та надано кредит. Станом на 18.08.2020 року зобов`язання за кредитним договором № 05/1226 від 27.08.2020 року виконані в повному обсязі. У ПАТ «ВіЕйБі Банк» фінансові претензії до [PERSON] щодо виконання зобов`язань за кредитними договором № 33ЗН/07-6 від 06.08.2007 року відсутні. Таким чином, оскільки зобов`язання за кредитним договором виконані у поному обсязі, в силу приписів\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання вважаються припиненими. Згідно ч. 1\~ст. 593 ЦК України\~право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно\~ст.1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право вразі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета Іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права та обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Крім того, судом встановлено, що заборгованість по кредитному договору відсутня. На даний час позивач [PERSON] належним чином не може розпоряджатися своїм майном, так як станом на день розгляду позову на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер: 1412947700:00:005:0133, накладена заборона відчуження. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, спрямованих на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За цим законом функції реєстрації зняття заборони відчуження нерухомого майна виконує державний реєстратор. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема, іпотека. Нотаріус, як спеціальний суб`єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої\~статті 9 цього Закону. Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Отже, правовий аналіз положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб`єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved