Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10205,73 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] договору про відкриття карткового рахунка №8282010308 від 16.09.2016 року з додатковою угодою № 1 від 11.11.2016 року, а саме згідно з п. 2.4. Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, до 30.09.2019 року. За користування кредитом [PERSON] зобов'язався сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00 % річних. У відповідності до умов даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання - сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв'язку з використання картки (п.7.2.13); щоразу у день припинення кредитної лінії за договором погашати банку усю існуючу на цей день заборгованість за кредитом (п.7.2.14); сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані (п.7.2.15). Відповідачем порушено умови п.7.2.15 договору щодо сплати банку процентів за користування кредитом. Зазначають, що відповідно до умов договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у разі невиконання будь-яких умов договору. Посилаються, що 07.02.2017 року банком було направлено на адресу реєстрації відповідача повідомлення про сплату процентів, яке він отримав 09.02.2017 року, а 15.03.2017 та 24.05.2017 року претензії з пропозицією погасити заборгованість за кредитною лінією, які також були отримані, проте, відповідач не повернув грошові кошти у вказаний строк. Вказують, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, заборгованість відповідача перед ПАТ «Державний екпортно-імпортний банк України» становить - 10205,73 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 3995,30 гривень, прострочена заборгованість за процентами за період з 19.09.2016 року по 26.11.2018 року включно - 3245,38 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту та процентів - 2965,05 гривень, яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час слухання справи повідомлено належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзиву не подав. 28.02.2019 року постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 16.09.2016 року між ПАТ «Державний екпортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку №8282010308, до якого 11.11.2016 року укладено додаткову угоду №1. Відповідно до п.2.4 даного договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000,00 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки, з оплатою процентів в розмірі 40,00% річних, строком до 30.09.2019 року (а.с.4-8, 11-15). Відповідно до умов даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання - сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв'язку з використання картки (п.7.2.13); щоразу у день припинення кредитної лінії за договором погашати банку усю існуючу на цей день заборгованість за кредитом (п.7.2.14); сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані (п.7.2.15). Банк надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою за контрактом за період з 19.09.2016 року по 26.11.2018 року (а.с.19-20). Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви на відкриття кредитної лінії відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписами на документах (а.с.4-13,23), але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] порушено умови п.7.2.15 договору щодо сплати банку процентів за користування кредитом. 07.02.2017 року банком було направлено на адресу реєстрації відповідача повідомлення № 076-018/300 про сплату процентів (а.с.28), яке [PERSON] отримав 09.02.2017 року (а.с.29). Відповідно до п.7.3.3 договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у разі невиконання [PERSON] будь-яких умов договору. 15.03.2017 та 24.05.2017 року на адресу відповідача Банк направив претензії з вимогою погасити заборгованість за кредитною лінією (а.с.24,26), які були отримані [PERSON] (а.с.25,27), проте, у вказаний строк грошові кошти не повернуто. Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед ПАТ «Державний екпортно-імпортний банк України» становить - 10205,73 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 3995,30 гривень, прострочена заборгованість за процентами за період з 19.09.2016 року по 26.11.2018 року включно - 3245,38 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту та процентів - 2965,05 гривень (а.с.16-18). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, то на підставі ст.ст. 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] від 16.09.2016 року в розмірі 10205, 73 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1762 гривень 00 копійок, які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved