Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

ПАТ «БМ Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 20 липня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та відповідачем було укладено договір № 307970 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 4000 гривень, строком до 19 липня 2014 року, зі сплатою 30,99 % річних, а у разі прострочення сплати кредиту - 50,00 % річних. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитом виконує не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5611 гривень 68 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та відповідачем було укладено договір № 307970 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 4000 гривень, строком до 19 липня 2014 року, зі сплатою 30,99 % річних, а у разі прострочення сплати кредиту - 50,00 % річних. При укладенні договору відповідач прийняла на себе зобов'язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом. Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. На виконання договору позивач здійснив випуск та видачу банківської платіжної картки, з відкритою кредитною лінією на картковому рахунку, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором. За умовами п.п. 2.4.1., 2.4.4, 2.4.6 договору, не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця (календарний місяць визначено як розрахунковий період за цим договором) протягом строку дії кредитного ліміту, клієнт зобов'язаний повернути 5 % процентів від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду (далі за текстом договору - обов'язковий платіж) та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом (далі за текстом договору - пільговий період) проценти на суму основного боргу нараховуються за ставкою 0,01 % річних, виходячи з методу розрахунку процентів «факт/360». Після закінчення пільгового періоду проценти на суму основного боргу нараховуються за ставкою 30,99 % річних (далі за текстом договору - базова ставка), виходячи з методу розрахунку процентів «факт/360». Проценти на суму простроченої заборгованості нараховуються з першого дня виникнення такої заборгованості за ставкою 50 % річних, виходячи з методу розрахунку процентів «факт/360». Проценти нараховуються щоденно. Згідно п.п. 3.1.4., 3.1.8. договору, клієнт зобов'язується: в повному обсязі сплачувати суми всіх операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час користування банківською платіжною карткою, а також суми збитків, що понесені банком в результаті використання банківської платіжної картки; погасити всі зобов'язання за цим договором, що виникли при користуванні кредитом на умовах, передбачених цим договором. Однак, в порушення умов договору відповідач не виконала належним чином зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними, має прострочену заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань. Пунктом 4.1.1. договору передбачено, що у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за цим договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на 7 календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 30 гривень. У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на 30 календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 300 гривень. Оплата штрафу не звільняє клієнта від виконання своїх зобов'язань за цим договором. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 17 квітня 2014 року має заборгованість - 5611 гривень 68 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 3094 гривні 81 копійок - строкова заборгованість за кредитом; сума в розмірі 900 гривень 46 копійок - прострочений кредит; сума в розмірі 455 гривень 16 копійок - прострочені проценти; сума в розмірі 80 гривень 04 копійок - штрафні проценти; сума в розмірі 61 гривня 21 копійок - строкові проценти; сума в розмірі 120 гривень 00 копійок - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 7 днів; сума в розмірі 900 гривень 00 копійок - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 30 днів. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним суму заборгованості стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 5611 гривень 68 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved