Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» 09.12.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував його тим, що відповідно до договору № 500447489 від 10.01.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], остання отримала кредит у сумі 29911 грн. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості позичальником мало здійснюватися згідно Графіку погашення кредиту та процентів (Додаток № 1 кредитного договору). Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує, внаслідок чого станом на 11.11.2015 року утворилася заборгованість у сумі 38978 грн. 88 коп., з якої: 24368,47 грн. заборгованість за кредитом, 3948,97 грн. заборгованість по відсотках, 8261,44 грн. комісія, 2400,00 грн. штраф . Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача вищеназвану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомила. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до\~ ст. 169, 224\~ ЦПК України. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. 10.01.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк», як кредитором, та фізичною особою [PERSON], як позичальником, було укладено Кредитний договір № 500447489. Пунктами 2.1., 2.2., 2.3. Договору визначено, що банк надає відповідачу (за Договором\~Позичальник) грошові кошти у розмірі 29911 грн. з номінальною процентною ставкою 14,99 % річних, тип процентної ставки\~фіксована, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії\~11.01.2017 р. Згідно п. 2.4. кредитного договору цільове використання та порядок надання кредиту\~кредит надається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів для погашення заборгованості за іншими кредитними договорами та на власні потреби. Згідно п. 2.6 договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування позичальник та інші платежі за цим Договором мав здійснювати рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку вартості споживчого кредиту, який є Додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною, а саме до 11 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1649,91 грн. Крім цього, п. 2.8 кредитного договору була передбачена комісійна винагорода банку за управління кредитом в розмірі 2.05 %. Відповідно п.п. 3, 4 кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасне виконання позичальником своїх зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісії, якщо сплата таких комісій передбачена Розділами №№1,2 кредитного договору та/або інших платежів за цим договором, позичальник зобовязаний сплатити банку наступні штрафні санкції: за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або інших платежів за кредитним договором сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущено позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу, та 150 грн. за кожен наступний прострочений поспіль платіж до повного повернення позичальником простроченої заборгованості за кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію, у випадку якщо сплата комісій передбачена умовами Розділу №1 кредитного договору та інші платежі, що визначені цим договором частинами у терміни, що визначені сторонами відповідно до Договору, також належним чином виконати інші зобовязання, викладені в Договорі. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконала. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що вона не вносила платежі на погашення кредиту та відсотків за користування нею в повному обсязі, та у визначений строк, тобто порушувала умови договору. Станом на 11.11.2015 року утворилася заборгованість у сумі 38978 грн. 88 коп., з якої 24368,47 грн. заборгованість за кредитом, 3948,97 грн. заборгованість по відсотках, 8261,44 грн. комісія, 2400,00 грн. штраф . ПАТ «Альфа-Банк» 24.11.2015 року засобами поштового зв'язку направило на адресу відповідача, яка вказана у договорі кредиту, вимогу про повернення кредиту, в якій відповідачу повідомлялося про необхідність сплати суми простроченого платежу протягом 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення вимоги. Докази вчинення відповідачем будь-яких дій з приводу отримання вказаної вимоги у матеріалах справи відсутні, суду не надані. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір у сумі 1218 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved