Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Ананьївська міська рада. Згідно позовної заяви, позивачка, народилась [INFO] , у м.Іллічівську, Одеської області. [PERSON] , [INFO] - є тіткою позивачки. В позовній заяві зазначено, що 21 червня 2005 року, [PERSON] , склала заповіт, в якому належну їй ізольовану квартиру під [ADDRESS] , заповідала, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожній. Крім того, в позовній заяві зазначено, що 13 червня 2013 року, [PERSON] , отримала у приватну власність земельну ділянку площею 6,7659 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104. Після отримання вищевказаної земельної ділянки [PERSON] почала ведення товарного-сільськогосподарського виробництва. Також, позивачка зазначає, що 25 лютого 2014 року, [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, в якому належну їй земельну ділянку (площею 6,7659 га, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104) заповідала їй - [PERSON] . Згідно позовної заяви, [INFO] , у віці 76 років померла тітка позивачки - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] мешкала у належній їй квартирі, а саме - в квартирі під [ADDRESS] . Як вказано в позовній заяві, після смерті тітки позивачки - [PERSON] , відкрилась спадщина на майно, яке складається з квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки площею 6,7659 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104. Позивачка зазначає, що з моменту смерті та по теперішній час вона сплачує всі необхідні рахунки по утриманню земельної ділянки, так як вона фактично прийняла спадщину за заповітом. Тобто, вона несе всі, передбачені Законом, обов`язки стосовно володіння нерухомим майном та не має відповідних прав. Згідно позовної заяви, з метою отримання спадкового майна за заповітом, що належало [PERSON] на момент смерті, а саме на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] та позивачка звернулись до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної у місті Одеса, яким було відкрито спадкову справу №30/2019, де [PERSON] надала заяву про відмову від спадкування на користь - [PERSON] . Згідно свідоцтву про право на спадщину, вартість спадкового майна, а саме вищевказаної квартири, складає - 607 170 гривень. Крім того, в цій спадковій справі №30/2019, є ще одне нерухоме майно що відноситься до спадкової маси, а саме - земельна ділянка площею 6,7659 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104. У вказаному вище заповіті зазначено те, що [PERSON] , заповідає позивачці - [PERSON] належу їй земельну ділянку. Вартість спадкового майна, а саме вищевказаної земельної ділянки, складає - 120 460 гривень. Позивачка зазначає, що 25 серпня 2019 року, її мати [PERSON] , яка діяла від імені позивачки (на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса за реєстровим №4-547 від 23 липня 2019 року), звернулась з заявою № 2594/02-31 на отримання свідоцтва право на спадщину за заповітом. На вищевказану заяву, позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної у місті Одеса Ставінійчуком А.О., було встановлено що у наданому заповіті наявні: 1) розходження у часі складання заповіту; 2) недотримана форма посвідчувального напису на заповіті, записаному зі слів заповідача; 3) невірно вказане місце народження заповідача; 4) не вказана адреса заповідної земельної ділянки. З приводу цього позивачка зазначила наступне: По-перше: В заповіті вказано місце народження тітки позивачки - [PERSON] , як « [PERSON] ». Як зазначено в свідоцтві про смерть [PERSON] , дата народження [INFO] , місто народження «Іркутськ», що підтверджується свідоцтвом про смерть. Тобто має місце описка. По-друге: Стосовно розбіжності у часі, позивачка зазначає, що заповіт складено о 10 годині 50 хвилин, а підписаний він через 10 хвилин після прочитання його в голос особисто [PERSON] , таким чином, на думку позивачки ніякої розбіжності у часі не має, тому що для складання, прочитання та підписання необхідний певний час, а у даному випадку 10 хвилин. По-третє: Розмір земельної ділянки дійсно відповідає спадковій земельній ділянці, якою володіла, користувалась та мала право розпоряджатись [PERSON] , і яку зараз фактично прийняла у спадщину позивачка. З огляду на зазначене, на думку позивачки вона має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через постанову про відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просила суд визнати за нею - [PERSON] , право приватної власності на земельну ділянку площею 6,7659 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104, в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] , [PERSON] . Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідачу, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. В свою чергу, третій особі було роз`яснено її право на подання до суду пояснень щодо позовної заяви. Ухвалою суду від 31 березня 2021 року було задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів, а саме витребувано в Малиновської державної нотаріальної контори міста Одеса (ідентифікаційний код в ЄДРОПУ 42560726), яка розташована за адресою: 65076, м.Одеса, площа Дерев`янка Бориса, 1, належним чином завірену копію спадкової справи №30/2019 стосовно майна померлої [INFO] [PERSON] . На виконання вказаної ухвали Малиновською державною нотаріальною конторою міста Одеса листом від 12 квітня 2021 року №1745/02-14 (а.с.91) було надано суду належним чином завірену копію спадкової справи №30/2019 стосовно майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.92-137). Ухвалою суду від 31 березня 2021 року, після виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.189 ЦПК України, у справі було закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. При цьому, ані в установлений в ухвалі від 23 жовтня 2020 року п`ятнадцятиденний з дня отримання ухвали, а ні в подальшому відповідачем відзив на позовну заяву, або зустрічний позов до суду подано не було. 24 червня 2021 року позивачка у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.151) про отримання нею рекомендованого листа суду за вихідним №491/705/20/3251/2021, яким на її адресу було направлено судову повістку (а.с.145). Також, 24 червня 2021 року у судове засідання не з`явився представник позивачки адвокат Борздих Костянтин Володимирович, повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №607873 від 14 серпня 2020 року (а.с.11). Про дату, час та місце розгляду справи представник позивачки був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.152) про отримання ним рекомендованого листа суду за вихідним №491/705/20/3252/2021, яким на його адресу було направлено судову повістку (а.с.145). При цьому, суд бере до уваги те, що 16 грудня 2020 року на адресу суду надійшов електронний лист представника позивачки (а.с.44), в якому він зазначив, що стороною позивача було подано до суду всі докази, будь-яких клопотань або заяв в них не має. Крім того, 23 червня 2021 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшла письмова заява представника позивачки (а.с.153), в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд розгляд справи проводити без його участі та участі позивачки. Відповідачка [PERSON] 24 червня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.150) про отримання нею рекомендованого листа суду за вихідним №491/705/20/3249/2021, яким на її адресу було направлено судову повістку (а.с.147). При цьому, суд бере до уваги те, що 23 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява відповідачки (а.с.139), в якій вона зазначила, що позовні вимоги позивачки вона визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Аналогічна за змістом заява відповідачки надійшла до суду 26 березня 2021 року (а.с.73). Представники третьої особи Ананьївської міської ради 24 червня 2021 року у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.148). Кім того, суд бере до уваги те, що 26 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання голови Ананьївської міської ради від 26 лютого 2021 року №577 (ас.58), в якому голова міської ради зазначив, що Ананьївська міська рада не має заперечень проти позову, просить суд розглядати справу без участі її представників. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. Враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Як зазначалося, станом на дату розгляду справи відповідачкою відзив на позовну заяву не надано, у зв`язку з чим, у відповідності до положень частини 8 статті 178, частини 2 статті 191 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень учасників справи, наданих ними письмово, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Іллічівськ Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копіями: паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 10 лютого 2011 року (а.с.12-13) та картки фізичної особи платника податків, виданої ДПІ у Приморському районі м.Одеси 18 листопада 2009 року. Відповідачем є [PERSON] , [INFO] , уродженка л/уч Василівський Омутнинського р-ну Кіровоградської обл., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що в матеріалах справи підтверджується копіями: паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 20 листопада 1996 року (а.с.22-24) та картки фізичної особи платника податків, виданої ДПІ у Приморському районі м.Одеси 18 листопада 2009 року (а.с.25), а також довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 29 вересня 2020 року (а.с.32). Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в які просила Визнати за нею - [PERSON] , право приватної власності на земельну ділянку площею 6,7659 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104, в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] , [PERSON] . Згідно частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В позовній заяві зазначено, що 25 лютого 2014 року, [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, в якому належну їй земельну ділянку (площею 6,7659 га, кадастровий номер 5120283900:01:003:0104) заповідала позивачці. На підтвердження зазначеного факту до позовної заяви додано копію заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , посвідченого 25 лютого 2014 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко (а.с.16). З наведеного вбачається, що в даному випадку має місце спадкування за заповітом. Згідно частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До позовної заяви додано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.19), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Іркутськ Іркутської області Російської Федерації, померла [INFO] у місті Одеса Одеської області, про що складено актовий запис №9333. Отже датою відкриття спадщини в даному випадку слід вважати 09 вересня 2018 року. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В матеріалах спадкової справи №30/2019, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Малиновською державною нотаріальною конторою міста Одеса з листом від 12 квітня 2021 року №1745/02-14 (а.с.91), в які міститься заява [PERSON] від 5 вересня 2018 року №1726 (а.с.93), згідно якої позивачка повідомила нотаріуса про те, що вона приймає спадщину, яку їй заповідала [PERSON] , згідно заповіту, посвідченого 25 лютого 2014 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко. Проте, як зазначено в позовній заяві на вказану заяву позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної у місті Одеса Ставінійчуком А.О., було встановлено що у наданому заповіті наявні: 1) розходження у часі складання заповіту; 2) недотримана форма посвідчувального напису на заповіті, записаному зі слів заповідача; 3) невірно вказане місце народження заповідача; 4) не вказана адреса заповідної земельної ділянки. Зазначене підтверджується копією відповідної постанови від 15 серпня 2019 року (а.с.21). Згідно частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно частини 1 статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. До позовної заяви додано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер 4834254 від 13 червня 2013 року (а.с.17), відповідно до якого [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 26 листопада 1997 року, належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,7659 га, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з кадастровим номером 5120283900:01:003:0104, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний факт також підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний №4833448 від 13 червня 2013 року (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкодавцем, право на спадщину після якого просить визнати за нею позивачка є [PERSON] , яка мала реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.20). З наведеного вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 6,7659 га, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з кадастровим номером 5120283900:01:003:0104, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а отже згідно частини 1 статті 1218 ЦК України вона входила до складу її спадщини. Частиною 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Частинами 1 та 2 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Як вбачається з доданої до позовної заяви копії заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , посвідченого 25 лютого 2014 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко (а.с.16), [PERSON] , що народилась « [INFO] в місті Уркутськ, що постійно проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ., ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків)- [NUMBER] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і морального, на випадок моєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею - 6,7659 га., на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором Чернієнко Ольгою Валеріївною Реєстраційною службою Ананьївського районного управління юстиції Одеської області від 13 червня 2013 року за індексним номером 4833448 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4834254 виданого Державним реєстратором Чернієнко О.В., Реєстраційною службою Ананьївського районного управління юстиції Одеської області від 13.06.2013 року заповіла [PERSON] . З урахуванням відомостей про номери документів, які посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 6,7659 га, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з кадастровим номером 5120283900:01:003:0104, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та тих відомостей, які містяться в заповіті, вбачається, що [PERSON] заповіла позивачці у справі саме вказану земельну ділянку. Згідно частини 1 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При цьому, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що [PERSON] мала спадкоємців, які згідно частини 1 статті 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині матеріали справи не містять. Згідно статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Ящо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. При цьому, слід звернути увагу на те, що Верховний Суд в постанові від 12 січня 2021 року у справі №397/1396/19 зазначив, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, крім того, такі доводи касаційної скарги були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. Зазначене не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. В свою чергу слід звернути увагу на те, що з заповіту та інших матеріалів справи вбачається, що при складенні заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , посвідченого 25 лютого 2014 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко (а.с.16) було допущено технічну помилку та в якості місця народження спадкодавця зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », проте зазначене, з урахуванням наведеної позиці Верховного Суду, не може бути визнано порушенням форми заповіту, визначеної статтею 1247 ЦК України. В іншій же частині заповіт вимогам статті 1247 ЦК України відповідає. Згідно частини 1 статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчено 25 лютого 2014 року секретарем Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко (а.с.16). Вказане відповідає положенням частини 5 статті 1 Закону України «Про нотаріат», якою визначено, що у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Згідно статті 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах; 6) видають свідоцтва про право на спадщину; 7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Дії, передбачені пунктами 6 і 7 частини першої цієї статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшли протягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Контроль за організацією нотаріальної діяльності уповноважених на це посадових осіб органів місцевого самоврядування, дотриманням ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконанням правил нотаріального діловодства здійснюється Міністерством юстиції України. Зазначені посадові особи органів місцевого самоврядування не мають права на оформлення документів, призначених для використання за межами державного кордону. Згідно статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакцій чинній на момент посвідчення заповіту [PERSON] ) було визначено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Частиною 1 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакцій чинній на момент посвідчення заповіту [PERSON] ) було визначено, що секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Відповідно до частин 1 та 4 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакцій чинній на момент посвідчення заповіту [PERSON] ) виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. Отже секретар Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко, як посадова особа органу місцевого самоврядування, могла посвідчувати заповіти, в разі покладення на неї відповідних обов`язків та надання їй повноважень. При цьому, факт того, що секретар Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області В.В. Горбенко на момент посвідчення заповіту [PERSON] мала повноваження посвідчувати заповіти сторонами не оспорювався та підтверджується зокрема витягом зі Спадкового реєстру про реєстрацію зазначеного заповіту(а.с.20), що відповідає положенням частини 4 статті 1247 ЦК України, якою визначено, що заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими та достовірними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved