Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що 22 вересня 2018 року між нею [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб в Київському районному місті Одесі відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області, про що 28 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис №1897, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Як зазначає позивачка, що від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , на даний час не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо від них з дитиною. Відповідно до позовної заяви, позивачкою до Ананьївського районного суду було подано позовну заяву про розірвання шлюбу, в зв`язку з тим, що з січня місяця 2020 року між ними припинилися фактично шлюбні відносини та спільне проживання з відповідачем і в даний час вона із сином проживають в будинку її матері в місті Ананьєві. З того часу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утриманні сім`ї не надає, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, спільний син знаходиться на повному утриманні позивачки. Крім того, позивачка в позовній заяві зазначає, що всім необхідним сина забезпечує самостійно, але нажаль, коштів на його потреби не вистачає, так як сама потребує утримання, не працює, так як доглядає за їхньою спільною дитиною, відповідач добровільно не виділяє коштів на їхнє з сином утримання. Тому, з урахуванням вищенаведеного позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та просить в прохальній частині: 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. 26 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, про що головуючим суддею було постановлено відповідну ухвалу (а.с.23-24). При цьому, в ухвалі про відкриття провадження було вирішено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, що передбачено приписам пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві про його процесуальні права, в саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З супровідного листа наявного в матеріалах справи від 26 листопада 2020 року вбачається, що на зареєстроване місце проживання відповідача було направлено рекомендованим відправленням вихідним №491/552/20/7161/2020 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами (а.с.26). При цьому, до суду повернулося «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату, поштового переказу» (а.с.31), з якого вбачається, що відповідачеві було вручено особисто 21 грудня 2020 року рекомендоване відправлення за вихідним №491/552/20/7161/2020, в якому містилася копія ухвали та копія позовної заяви з доданими до неї документами. Однак, відповідач скориставшись своїми процесуальним правами, котрі були роз`яснені йому в ухвалі про відкриття провадження у справі направив через засоби поштового зв`язку на адресу Ананьївського районного суду Одеської області відзив на позовну заяву позивача (а.с.32-40). В подальшому, 19 лютого 2021 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшла від позивачки [PERSON] відповідь на відзив (а.с.46-52). У судове засідання 19 квітня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, позивачка подала через канцелярію суду 19 квітня 2021 року заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.66) Крім того, суд враховує клопотання, яке надійшло на електронну пошту суду 16 квітня 2021 року від представника позивачка - адвоката Грішиної В.О., повноваження якої підтверджені копією ордеру серії ВН №1028616 (а.с.56), в якому вона просить провести судове засідання без її участі, задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1500,00 грн., починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною трьох років (а.с.65). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивача та клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки, відповідача та представника відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, взявши до уваги заяву позивачки, представника відповідача та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України у вигляді ID - картки з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2018 року, органом 5123 - Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області, та копією довідки Ананьївської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 25 жовтня 2018 року (а.с.3-4). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Одеси, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, та довідкою Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.6,22). Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 лютого 2019 року Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Відповідно до копії довідки №1154 виданої 30 червня 2020 року Ананьївською міською радою позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З довідки №1155 виданої 30 червня 2020 року Ананьївською міською радою вбачається, що неповнолітній - [PERSON] , [INFO] , знаходиться н утриманні [PERSON] (а.с.11). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Приписами частини 1 та 2 статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. У відповідності із частиною 3 статті 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною 3 та 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 27 січня 2021 року відповідач [PERSON] подав до Ананьївського районного суду Одеської області відзив на позовну заяву (а.с.32-40). В відзиві на позовну заяву відповідач зазначив наступне, що позивачка не привела жодного обґрунтованого факту, на підставі якого позовні вимоги мають бути задоволені. При цьому, відповідач зазначає у відзиві, що позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 860 грн., а він окрім сина - [PERSON] має доньку від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с.36). Зокрема у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що він наразі не має доходу, адже з попереднього місця роботи звільнився 19 січня 2021 року за власним бажанням. Його попередній фактичний дохід становив 4105,50 грн. в місяць, а в період з 24 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року фактично отримав 21352,62 грн., що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.37-38), та довідкою від 13 січня 2021 року №ЄСП00000032 (а.с.39). Тому, з урахуванням наведеного у відзиві відповідач просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовити. Крім того, 19 лютого 2021 року позивачка [PERSON] подала до Ананьївського районного суду Одеської області відповідь на відзив (а.с.46), в якому зазначила, що відповідачем не викладено в запереченні нові обставини та факти, що впливають на розгляд позову. На думку позивачки, що відповідач продовжує працювати, але без офіційного працевлаштування, та в прохальній частині відповіді на відзив позивачка просить задовольнити її позовні вимоги. Проте, слід також звернути увагу на те, що 16 квітня 2021 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника позивачка - адвоката Грішиної В.О., повноваження якої підтверджені копією ордеру серії ВН №1028616 (а.с.56), в якому вона просить провести судове засідання без її участі, задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1500,00 грн., починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною трьох років (а.с.65). До позовної заяви та відповіді на відзив позивачка надала довідку про отримані доходи з державної фіскальної служби від 03 лютого 2021 року (а.с.47), та довідку ОК з Пенсійного фонду України від 02 лютого 2021 року (а.с.48-49). При цьому, з наведеного вбачається, що розмір аліментів на утримання дружини в сумі 3000,00 гривень, котрий просить сягнути позивачка на її користь з відповідача, нею недоведений, не підтверджений будь-якими доказами, що дає суду всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд взявши до уваги заяву позивачки, клопотання представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за доцільне призначити до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання позивачки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, до досягнення неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Змістом частини 3 статті 80 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial