Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

ПАТ « Дельта Банк» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов мотивують тим, що 06.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено договір №0201/0508/88-047 про надання споживчого кредиту в сумі 3300,00 доларів США з розрахунку 11,9% річних на строк до 06.05.2023 року включно. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта-Банк»» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В забезпечення виконання зобов'язань вказаного договору 23.01.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки та прийнято від останнього в заставу нерухоме майно предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення зобов'язань укладеного договору споживчого кредиту станом на 03.06.2015 року у позичальника перед банком утворилась заборгованість в розмірі 526213,96 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 482466,32 грн, сума заборгованості за відсотками - 31755,41 грн., пеня - 11173,56, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 309,98 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 508,70 грн. Зважаючи на ті обставини, що 12.06.2015 року позивачем направлялись на адресу відповідача по справі вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, проте зобов'язання, щодо погашення заборгованості не виконані, а тому банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 37,6 кв.м житловою площею 19.2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, а також визнати за ПАТ «Дельта-Банк» право власності на вищезазначену квартиру. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні не з'явився по невідомі суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 59,69). Суд, за згодою представника позивача та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України вважає, що справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 06.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено договір №0201/0508/88-047 про надання споживчого кредиту в сумі 3300,00 доларів США з розрахунку 11,9% річних на строк до 06.05.2023 року включно (а.с.6-9). Договором передбачено, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, в тому числі прострочення сплати чергового платежу. Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору, 23.01.2008 року 23.01.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки. (а.с.22). Предметом іпотеки є однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що є власністю [PERSON]. Договором також передбачено право іпотекодержателя на задоволення вимог по кредитному договору за рахунок предмета іпотеки, перехід права власності на квартиру, надіслання вимоги іпотекодавцю (п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3). 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» передало право вимоги ПАТ «Дельта Банк» в тому числі щодо даного кредитного договору. Встановлено, що позичальник [PERSON] систематично грубо порушує умови Кредитного договору, зокрема, в частині сплати кредиту та відсотків за його користування. Станом на 03.06.2015 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №0201/0508/88-047 від 06.05.2008 року становить 526 213,96 грн. із них: сума заборгованості за кредитом - 482466,32 грн, сума заборгованості за відсотками - 31755,41 грн., пеня - 11173,56, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 309,98 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 508,70 грн. (а.с.10-12). Згідно зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами ст.1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно дост.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону . У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач 12.06.2015 року за вих. №31,4-08/1845/15 надіслав відповідачу лист-вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором, яка залишена останньою без задоволення та без відповіді (а.с.29), при цьому у вимозі зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги АТ «Дельта Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на предметне в іпотеку нерухоме майно. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання своїх зобов'язань позичальником та іпотекодавцем щодо сплати кредиту та інших платежів, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст.38 цього Закону. Позивач просив суд в силу приписів ст..33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки, в рахунок дострокового погашення боргу провести звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі квартири [ADDRESS] у власність іпотекодержателя, визнання права власності на дану квартиру за іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк». Так, згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. А тому, з врахуванням вищезазначеного, дані вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 14, 15, 16, 526, 530, 589-592, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст..33-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved