Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що до них з клопотанням звернулась служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Батько малолітньої [PERSON] записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я, гр. [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради малолітній [PERSON], встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON]. Строк дії вищезазначеного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я сплив 10.06.2017 року. [PERSON] було рекомендовано надати заяву та певний перелік документів для повернення їй доньки та надання висновку про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, але [PERSON] жодної заяви та документу не надано, що свідчить про байдужість до подальшої долі дитини та неналежного виконання батьківських обов'язків. На підставі зазначеного просили позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частин всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до її повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Треті особи: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію судунадализаявипро розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [PERSON], [INFO], є матір'ю неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження [NUMBER], виданим09.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.14). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батько малолітньої [PERSON]записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12-13). Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, гр. [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.11).Строк дії вищезазначеного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я сплив 10.06.2017 року. Згідно з рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №335 від 25.08.2016 року малолітній [PERSON], [INFO], встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано в прийомну сім'ю гр. [PERSON] та гр. [PERSON], закріплено право дитини на житло, встановлено опіку над майном та житлом (а.с.10). Відповідно до висновку №06-23/3067 від 14.07.2017 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері [PERSON], встановлено, що [PERSON] було рекомендовано надати заяву та певний перелік документів для повернення їй доньки та надання висновку про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, але [PERSON] жодної заяви та документу не надано, що свідчить про байдужість до подальшої долі дитини та неналежного виконання батьківських обов'язків (а.с.7-9). Відповідно до висновку №06-23/3063 від 14.07.2017 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно її доньки [PERSON] (а.с.4-6). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/3063 від 14.07.2017 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, то суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини та з заявленим розміром аліментів суд погоджується.

Outcome: approved