Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій представник позивача - адвокат Малькевич Н.В., в інтересах [PERSON] , просить припинити обтяження - заборона на відчуження (заборона на нерухоме майно), реєстраційний номер обтяження 2884357, зареєстровано 16.02.2006 року реєстратором: Друга покровська державно нотаріальна контора; підстава обтяження - виконавчий лист № 2-1440/05, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] відкрилась спадщина після смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач прийняв спадщину. Нотаріусом було виявлено, що на спадковий житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , накладено арешт на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2005 року у справі № 2-1440/05 та виконавчого листа 2-1440, виданого 30.05.2005 року № 2883761, № 2884357. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2021 року у справі № 235/8456/20 (НП 2/235/421/21) знято арешт з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 26.03.2021 року. Але при подачі позову, позивачем не було враховано, що на підставі виконавчого листа 2-1140, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, державним нотаріусом зареєстровано обтяження - заборона на вдчудження на нерухоме майно. Таким чином, позивач вважає, що якщо рішенням суду від 24.02.2021 року вже було встановлено відсутність будь-яких доказів, які б свідчили, що [PERSON] є учасником виконавчого провадження - боржником, то є підстави для припинення обтяження - заборони на відчуження. За таких обставин, [PERSON] , звернувся до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб припинення обтяження - заборони на відчуження. На виклик до суду сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] суду адресував, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] суду адресувала, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представником третьої особи Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (пітверджено копією паспорта, довідки про реєстрацію - а.с. 4-5). Відповідач, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (пітверджено копією паспорта, картки платника податків - а.с. 26-31). [INFO] відкрилася спадщина після смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач прийняв спадщину. На спадковий житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , накладено арешт на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2005 року у справі № 2-1440/05 та виконавчого листа 2-1440, виданого 30.05.2005 року № 1898804, № 2883761 та заборона на нерухоме майно № 2884357 (підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 230669114 від 02.11.2020 року -а.с. 8). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2021 року у справі № 235/8456/20 (НП 2/235/421/21) знято арешт з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 26.03.2021 року (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем [PERSON] в судовому порядку заявлено вимогу припинення обтяження - заборони на відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача [PERSON] , що ґрунтуються на праві власності на майно, на яке накладено обтяження, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Частиною 2 статті 16 ЦК України, передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про припинення обтяження, який передбачено Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження заборони на відчуження за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача. Ухвалюючи таке рішення по справі, суд враховує, що згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу спірних відносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що позов є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved