Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня подання позову, і до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони у справі з 05.07.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач, маючи постійний дохід у виді пенсії та регресу, допомоги на її утримання як дружини не надає, інших утриманців, окрім їхньої спільної дитини, не має. Посилаючись на норми ч.2 ст.84 СК України, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 20.09.2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Сторони на виклик до суду не з`явились; позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягала (а.с.17). Відповідач [PERSON] за змістом поданої заяви позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.19). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач та відповідач з 05.07.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб, а.с.8), є батьками [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження, а.с.9). Дитина разом з позивачем зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (копія довідки про реєстрацію місця проживання від 09.06.2020 року №182, копія паспорту на ім`я позивача, а.с.2-3, 11). Зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно із даними паспорту на його ім`я є також [ADDRESS] (а.с.5-6). Суд надає оцінку обґрунтуванню позову з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін. За змістом ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, можливість отримання дружиною, з якою проживає дитина, матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років виникає за умови, що чоловік здатний надавати таку допомогу, матеріальне становище жінки при цьому правового значення не має. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 12.11.2018 року у справі 202/712/17 (підлягає обов`язковому врахуванню у розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що дитина, батьківство якої відповідачем не оспорюється, проживає разом з матір`ю - позивачем, що також не спростовано відповідачем, яка не працює, в зв`язку з чим потребує підтримки зі сторони чоловіка (батька дитини). Даних, які б могли вказувати на неможливість чи істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу до досягнення їхнім спільним сином трирічного віку, не встановлено. Відповідач є особою працездатного віку, доказів незадовільного стану здоров`я чи перебування на його утриманні інших осіб суду не надано, що дає підстави для висновку, що відповідач здатний платити аліменти на утримання позивача до досягнення їхньою дитиною трьох років. За вимогами ч.1 ст.79 СК України аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб позивача та можливостей відповідача, який позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.09.2021 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Рішення суду у справах про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць (ч.1 ст.430 ЦПК України). Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення має бути зазначено про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, враховуючи вимоги якої, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст.79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved