Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Начальник Служби у справах дітей Сумської міської ради Подопригора В.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2005 року. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 17.01.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За заявою матері [PERSON] з 27.02.2013 року діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Конотопської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату згідно з рекомендаційною спеціальною програмою навчання для дітей зі зниженим зором, де діти навчаються по теперішній час. За час перебування дітей в інтернаті мати [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, зокрема тривалий час не турбується про їх стан здоров`я, не забезпечує дітей матеріально, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток. Служба у справах дітей проводила роботу з [PERSON] , неодноразово виходивши за місцем її проживання , але її не було вдома. В літній період діти були за закритими дверима, а мати була відсутня. На даний час ставлення матері до виконання батьківських обов`язків не змінилося, дітей вона не відвідує, не утримує їх матеріально, вихованням не займається. Також їй невідоме місце проживання [PERSON] , після розлучення вони не спілкувались. Відповідно до вироку Зарічного районного суду м.Суми від 18.11.2014 року [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.389 КК України до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років 10 днів позбавлення волі. Інформацію про родину було направлено до Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для соціального супроводу та подолання складних життєвих обставин. Але родина не пішла на контакт з фахівцем центру, тому супровід родини не було здійснено. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачів аліменти на особистий рахунок дітей у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до повноліття дітей . Представник позивача Панок О.А. у письмовій заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, шляхом публікації оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву не надали, будь-яких заяв і клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Конотопської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві проти задоволення позову не заперечувала, підтримала вимоги у повному обсязі. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2005 року по 17 січня 2014 року, що підтверджується копією заочного рішення Зарічного районного суду м.Суми (а.с.12) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до довідки КУ Сумської обласної ради - Конотопська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 200. № 201 від 13.11.2017 року [PERSON] є ученицею 7-го класу. Мурачов Олег - учнем 8-го класу КЗСОР Конотопської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату (а.с.9-10). За заявою матері [PERSON] , з 27.02.2013 року діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Конотопської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат згідно з рекомендаційною спеціальною програмою навчання для дітей зі зниженим зором, де діти навчаються по теперішній час (а.с.18-20). За час перебування дітей в інтернаті мати [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, зокрема тривалий час не турбується про їх стан здоров`я, не забезпечує дітей матеріально, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток (а.с.16-17) Відповідно до вироку Зарічного районного суду м.Суми від 18.11.2014 року [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.389 КК України до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років 10 днів позбавлення волі (а.с.0. Інформацію про родину було направлено до Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для соціального супроводу та подолання складних життєвих обставин (а.с.14-15). Відповідно до висновку Служби у справах дітей СМР № 1186/27.1-26 від 12.08.2018 служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.47-48) . Таким чином між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Також, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. (ч.4 ст. 164 СК України) Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що з кожного з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частці їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, знайшли своє підтвердження доводи представника позивача про те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, які не спростували викладене належними доказами, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави у дольовому порядку судовий збір у сумі 1409 грн. 60 коп., тобто по 704 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved