Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Свої батьківські обов'язки батьки виконують неналежно, взагалі ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та навчання своєї дитини, не турбуються про її фізичний і духовний розвиток. За час перебування дитини у обласному дитячому будинку жодного разу не відвідали її. Батьки ведуть антисоціальний спосіб життя: зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, коштів на проживання не мають, за місцем мешкання характеризуються негативно. Будинок, у якому проживає сім'я потребує капітального ремонту, санітарний стан будинку не задовільний, електроенергія відключена за борги. Неодноразові обстеження умов проживання родини позитивних результатів не дали. Батько не працює, державну соціальну допомогу на дітей не отримує. Оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по утриманню, догляду та всебічному розвитку дитини, орган опіки просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських відносно їхньої малолітньої дитини. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу без її участі (а.с. 52). Представник Служби у справах дітей за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглядати справу без його участі (а.с. 49). Представник Чугуївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу без її участі (а.с. 50). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали, хоча мали таку можливість, оскільки позовну заяву з доданими до неї документами отримали (а.с. 37, 39, 44, 45). Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. З наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], вбачається, що батьками дитини є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 22.03.2016р. [PERSON] звернулася до служби у справах дітей з питання оформлення своєї дитини [PERSON], [INFO], на шість місяців у будинок дитини у взяку з відсутністю умов для проживання дитини (а.с. 12). 23.03.2016р. з таким саме питанням до Служби у справах дітей звернувся батько дитини [PERSON], вказуючи на тяжке матеріальне становище (а.с. 13). Згідно виписки КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І.Кононенка», дитина [PERSON] у віці 1 місяць переведена з пологового відділення у дитяче відділення по соціальним показникам служби у справах дітей (а.с. 9). Також, у виписці зазначено, що мати дитини самовільно покинула відділення та залишила дитину у лікарні. Після влаштування дитини до КЗОЗ «Обласний будинку дитини № 3» їй проведене медичне обстеження і надано висновок про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвито дитини № 256 від 28.10.2016р., згідно якої [PERSON] встановлений діагноз: ураження головного мозку не уточненої етіології, гемангіома будь-якої локалізації, збіжна співдружна косоокість, помірна білково-енергетична недостатність, інші кардіоміопатії (а.с. 18). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 146 від 11.04.2016р., малолітня дитина [PERSON], [INFO], за заявою батьків [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштована до Обласного будинку дитини № 3 на повне державне утримання строком на 6 місяців у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем батьків (а.с. 15-18). Як зазначено у позові, за час перебування дитини у дитячому будинку батьки жодного разу дитину не відвідали, не турбувались про її фізичний та духовний стан. Згідно довідки-характеристики Чкаловської селищної ради № 02-411 від 31.03.2017р., сім'я [PERSON] - багатодітна, виховує чотирьох неповнолітніх дітей, мати мешкає з співмешканцем, батьки дітей не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, батько вживає спиртні напої, дебоширить в сім'ї, ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с. 19). В.о.старости Чкаловської селищної ради Шаровкіним О.В. та спеціалістом селищної ради [PERSON] разом з дитячою медичною сестрою 28.02.2017р. здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], яка фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], в ході якого встановлено, що будинок потребує капітального ремонту, санітарний стан не задовільний, за борги відключено світло, опалення пічне, батьки не працюють, умов для проживання та виховання малолітньої дитини не створено (а.с. 20). Розглянувши висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON], в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконують, не турбуються про фізичний та духовний розвиток своєї малолітньої доньки [PERSON], не мають коштів на її утримання, ведуть асоціальний спосіб життя: зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, коштів на проживання не мають, за місцем проживання характеризуються з негативної сторони, а дитина [PERSON] перебуває у дитячому будинку з 11.04.2016р., виконавчий комітет Чкаловської селищної ради Чугуївського району прийняв рішення № 323 від 04.04.2017р., про затвердження висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своєї малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 22, 23). Також, суду надана інформація Чкаловської селищної ради від 31.03.2017р., згідно якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] і разом з нею зареєстровані та проживають діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і проживає без реєстрації [PERSON] (а.с. 21). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Надані суду докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення батьків батьківських прав, оскільки вони допустили свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання малолітньої дитини, не забрали її з пологового будинку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки позовною вимогою є позбавлення відповідача батьківських прав, а відповідно до СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів дитини і стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття виходячи з наступного. Законом України № 1370-VIII від 17.05.2016р. «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» внесено зміни до ст. 166 СК України і доповнено частиною 3 такого змісту «При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.» Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитини знаходиться у будинку дитини і в подальшому буде влаштована до дитячого закладу відповідно до віку та стану здоров'я, їй встановлені декілька діагнозом хвороби, відповідачі не є пенсіонерами чи інвалідами, наявність чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачами та знаходяться на їх утриманні, і відсутність відомостей про наявність осіб, на яких би сплачувалися аліменти. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платників аліментів, наявність у них інших осіб, які знаходяться на їх утриманні, та відсутність осіб, на яких вони сплачують аліменти, матеріальне становище дитини, яка хворіє, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, суд вважає можливим стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/8 частині з усіх видів доходів щомісяця з кожного до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачі безвідповідально ставяться до виховання своєї дитини, взагалі не турбуються про її фізичний та духовний стан, ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню, оскільки, як зазначено у позові, жодного разу не навідували дитину у будинку дитини, тому доцільно позбавити їх батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved