Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

ПАТ Запорізька кондитерська фабрика звернулось 06.11.2018 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. За позовом, посилаючись на ст..ст.525, 526, 549, 610, 625 ЦК України, ПАТ «Запорізька кондитерська фабрика» просить стягнути з відповідача 1593,90 грн., з яких: сума основного боргу 1080,40 грн., пеня 187,59 грн., інфляційні нарахування 12,82 грн., штраф 296,08 грн., 3% річних 17 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 14.11.2018 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 11.12.2018 р. 11.12.2018 р. розгляд справи відкладено на 29.01.2019 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 29.01.2019 р. розгляд справи відкладено на 28.02.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. 28.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 26.03.2019 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2017 р. між ПАТ «Запорізька кондитерська фабрика» та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір № 83 ПП на поставку кондитерських виробів. Станом на дату укладання договору відповідач була заресєтрована у ЄДРПОУ, як фізична особа підприємець. Згідно відомостей у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 31.07.2018 р. фізична особа підприємець [PERSON] має стан субєкта : припинено, дата запису: 26.06.2018 р., номер запису: 21030060002090850. У разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно п.п.1.1 та 2.6 договору, позивач зобовязався поставляти, а відповідач приймати і своєчасно сплачувати за поставлені кондитерські вироби, на умовах відстрочки платежу до 14 календарних днів. На виконання умов договор,у згідно видаткової накладної № 6243 від 20.04.2018 р., позивачем було відвантажено відповідачу продукцію у вигляді кондитерських виробів власного виробництва на загальну суму 1480,41 грн. Відповідачем умови договору поставки в частині оплати не виконані. Згідно умов договору відповідач повинна була сплатити 1480,41 грн. в строк до 04.05.2018 р. Лише 21.06.2018 р. [PERSON] було сплачено на користь позивача 400 грн. Заборгованість в сумі 1080,41 грн. не погашена. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ст.ст.525, 526 ЦК України та положень ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно із ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Як визначено у ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 р. встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. В ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч.6 ст.232 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. П.4.10 договору передбачено, що нарахування та стягнення штрафних санкцій за кожен випадок порушення зобовязання здійснюється протягом 3 років з моменту, коли відповідне зобовязання повинно було виконано, зобовязаною стороною. За умовами п.4.2 договору, у разі порушення термінів оплати, зазначених у п.2.9 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі діючої подвійної ставки НБУ, від вартості неоплаченого товару за весь період заборгованості. У разі прострочення платежу більш, ніж на 20 календарних днів покупець, крім пені, сплачує постачальнику також штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу. Збитки стягуються у повному обсязі понад суми неустойки. Пеня нараховується постачальником за весь час прострочення і до моменту повного виконання грошового зобовязання. Таким чином, за неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань до неї застосовуються (нараховуються) пеня та штрафні фінансові санкції, а саме підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача: пеня 187,59 грн., інфляційні нарахування 12,82 грн., штраф 296,08 грн. та 3% річних 17 грн., згідно наданого позивачем розрахунку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов, предявлений ПАТ «Запорізька кондитерська фабрика» до [PERSON], ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Outcome: approved