Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GOH3AK04350720, за яким останній отримав кредит в розмірі 70000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,68% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 21 липня 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 липня 2005 року [PERSON] надав в заставу майно, а саме: автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. Однак, [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 292776,77 доларів США, з яких: 60805,58 - доларів США заборгованість за кредитом; 92444,51 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4033,86 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 135492,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказує, що в ході моніторингу даного кредитного договору було встановлено, що в порушення норм закону, без згоди банку, заставодавець 19 травня 2006 року, використовуючи фіктивні документи, реалізував даний автомобіль [PERSON], яка в подальшому, 11 вересня 2006 року, реалізувала його [PERSON], який 17 травня 2007 року продав [PERSON], який в свою чергу, 18 грудня 2007 року продав даний автомобіль [PERSON] Також 27 лютого 2009 року автомобіль було реалізовано [PERSON], а 02 грудня 2009 року спірний автомобіль був придбаний [PERSON] та зареєстрований за реєстраційним номером [NUMBER]. На підставі наведеного, просить суд вилучити в [PERSON] та передати в заклад банку предмет застави - автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 292776,77 доларів США, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечувала щодо задоволення позову. Треті особи в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GOH3AK04350720, за яким останній отримав кредит в розмірі 70000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,68% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 21 липня 2010 року (а.с. 16-19). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Однак, [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 01 листопада 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 292776,77 доларів США, з яких: 60805,58 - доларів США заборгованість за кредитом; 92444,51 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4033,86 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 135492,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 липня 2005 року [PERSON] надав в заставу майно, а саме: автомобіль марки «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. Статтею 572 ЦК України передбачено, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з позовної заяви, 19 травня 2006 року [PERSON], зняв автомобіль з обліку і через торговельну біржу 08 липня 2006 року реалізував заставний автомобіль [PERSON]. 11 вересня 2006 року автомобіль був знятий з обліку і через біржову угоду № 39308 від 31 жовтня 2006 року реалізований [PERSON] та було зареєстровано за реєстраційним номером [NUMBER] 17 травня 2007 року автомобіль був знятий з обліку і реалізований [PERSON] за реєстраційним номером [NUMBER]. 18 грудня 2007 року автомобіль був знятий з обліку та через торгову біржу проданий [PERSON] та 09 лютого 2008 року зареєстровано за реєстраційним номером [NUMBER]. 25 березня 2008 року проведена зміна держ. № [NUMBER]. 27 лютого 2009 року автомобіль був знятий з обліку і проданий 25 серпня 2009 року через торгову біржу [PERSON] та зареєстровано за новим реєстраційним номером [NUMBER]. 02 грудня 2009 року автомобіль знято з обліку і продано [PERSON], зареєстровано за новим реєстраційним номером [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади № 43468134, за параметрами предмета обтяження № [NUMBER], зареєстровано обтяження 25 листопада 2013 року за № 14029804 на підставі договору застави автотранспорту GOH3AK04350720 від 21 липня 2005 року на об'єкт обтяження - транспортний засіб «TOYOTA» номер об'єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER]. Таким чином, відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна про обтяження спірного автомобіля були вже внесенні після придбання [PERSON] автомобіля «TOYOTA», модель Lexus GS 300, 2005 року випуску, а тому відповідач згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем вказаного автомобіля та набула право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення слід відмовити.

Outcome: dismissed