Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 18.04.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20727 грн. 38 коп. та понесені судові витрати у сумі 1600 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.11.2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 22.80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов»язання [PERSON] не виконує. Станом на 31.03.2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 33649 грн. 80 коп., з якої: 8131 грн. 14 коп. заборгованість за кредитом; 24318 грн. 66 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованість по пені та комісії; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 975 грн. 11 коп. штраф (процентна складова). Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 26.12.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто 14147 грн. 53 коп., тому її остаточна заборгованість на вказану датустановить 20727 грн. 38 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася. Повістка направлялася за місцем реєстрації, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа розглянута на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. Відповідно до договору б/н від 13.11.2007 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, остання отримала кредит 250 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 22.80 % річних на суму залишку заборгованості. В подальшому кредитний ліміт збільшувався. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] складають Договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. Згідно умов договору до 25 числа щомісячно вона мала вносити 7% від суми заборгованості (щомісячний платіж), але не менше 50 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальникові можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобовязання порушила - не вносила платежі у визначені строки та у повному обсязі. Станом на 31.03.2017 року її заборгованість перед банком складає 33649 грн. 80 коп., з яких: - 8131 грн. 14 коп. заборгованість за кредитом; - 24318 грн. 66 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 1200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 975 грн. 11 коп. штраф (процентна складова). Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 26.12.2013 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь банку вже було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору у сумі 14147 грн. 53 коп., яка існувала станом на 30.09.2013 року і складалася: 8131 грн. 14 коп. заборгованість за кредитом; 3385 грн. 21 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1719 грн. 39 коп. - заборгованість по комісії; а також штрафи: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 661 грн. 79 коп. штраф (процентна складова). За підрахунком банку-позивача по даному позову остаточна заборгованість позичальника становить 20727 грн. 38 коп. (33649,80 14147,53 (вже стягнута сума) + 250 + 975.11), тобто, її складовими є пеня в сумі 1200,00 грн. та штрафи на загальну суму 1225,11 грн. У пункті 8.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. З заяви позичальника, як складової укладеного договору, вбачається, що заборгованість за кредитом складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотків, комісій та інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 611, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і у встановлений ним строк. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Кредитним договором № б/н від 13.11.2007 року передбачено і пеню і штрафи за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зазначено, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що в стягненні пені на користь позивача слід відмовити. При цьому суд також врахував, що в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суми пені та комісії не розмежовані (одна графа), що є недопустимим. Встановивши, що [PERSON], як позичальник, не виконала зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустила заборгованість по кредиту, суд позов задовольняє, проте, частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача заборгованість у сумі 19527.38 (остаточна сума заборгованості за мінусом пені: 20727.38 1200.00 = 19527.38 грн.) Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 1600 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial