Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

На початку червня 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 28 вересня 2012 року відповідач позичила у неї 111000 гривень, що на день отримання позики, становило 13620 доларів США. Строк у розписці сторонами вказаний не був, однак Позивач листом повідомила Відповідача про вимогу повернути борг. Однак, Відповідач вказану вимогу проігнорувала - борг не повернула. Тому, Позивач звернулась до суду з вимогою повернути борг за розпискою. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості за договором позики та судовий збір. Представник Відповідача в судовому засіданні частково визнав позов, а саме, те що гроші позичались у гривні, тому заборгованість має становити саме 111 тисяч гривень, а не відповідно до курсу валюти. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Встановлено, що 28 вересня 2012 року [PERSON] за договором позики віддала [PERSON] 111000 гривень, що на день отримання позики, становило 13620 доларів США. Викладені обставини підтверджуються наявною у справі розпискою(а.с.4). Строк у розписці сторонами вказаний не був, однак Позивач, листом від 9 квітня 2015 року повідомила Відповідача про вимогу повернути борг, однак остання на це не відреагувала і на момент розгляду справи в суді борг не повернула(а.с.5). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості (такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки Відповідач свої зобов'язання перед Позивачем не виконала, тому вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 320 206, 20 гривень підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача і понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved