Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся 29 вересня 2016 року до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати на навчання в сумі 49298 гривень 17 копійок та судовий збір. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON], у 2009\~році був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. На виконання вимог ст.\~18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України №\~77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~992 від 22.08.1996, та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України №\~150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в Одеській області та [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2009 року. Пунктом 2.3.6. вказаного Договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом\~3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до п. 3.2 зазначеного Договору (в редакції додаткового договору від 01.02.2013 року), підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Договори підписані [PERSON], при цьому із зазначеною нормою були також ознайомлені батьки Відповідача, про що свідчать їх підписи під заявою про надання згоди на укладення їхнім сином [PERSON] вищеназваного Договору від 08.09.2009 року. Після закінчення Університету, відповідач отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Згідно наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №\~520\~о/с від 27.09.2013 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п.\~64\~«Ж» (за власним бажанням). Відповідно до положень ст.\~18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У відповідності до норм ст.\~1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 №\~429 також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, Університет, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС від 15.02.2002 №\~148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України», від 17.11.2001 №\~1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції», постановами Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №\~594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 №\~426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №\~419/831/240/605/537/219/534 та Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №\~419/831/240/605/537/219/534, на курсанта [PERSON] з 15.08.2009 по 29.06.2013 фактично витрачалися бюджетні кошти. Загальна сума витрачених бюджетних коштів, що підлягають відшкодуванню, складає 49\~298,17\~грн. У звязку із тим, що Відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 27.09.2013 року по вересень 2016 року добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, Позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Провадження у справі відкрито 07 жовтня 2016 року. \~ \~ \~ \~05 квітня 2017 року відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, в якій [PERSON] зазначив, що оскільки звільнення відповідача з органів внутрішніх справ було вчинене 03.09.2013 року, а позивач направив позовну заяву до суду лише 26.09.2016 року, то ним було пропущено строк позовної давності. \~ \~ \~ \~Також, відповідач подав заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на наступне. Відповідач [PERSON] був звільнений не за власним бажанням, оскільки в витязі з наказу № 520 о/с від 27.09.2013 р. та в наказі про звільнення №1979 від 03.09.2013 р., вказано про звільнення [PERSON] за п. 64 «Є» Положення - за порушення дисципліни. Крім того, [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ не 27.09.2013 р., відповідно до витягу з наказу № 520 о/с, а в дійсності звільнений 03.09.2013 р. відповідно наказу т.в.о. начальника ГУ УМВС України в Одеській області № 1979 від 03.09.2013 р., за п. 64 «Є» Положення - за порушення дисципліни. Крім того, згідно п.п. 2.3.6, 3 договору про підготовку фахівця в ОДУВС від 08.09.2009 р. передбачено відшкодування відповідачем саме фактичних, а не нормативних витрат, повязаних з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. При цьому, загальна сума коштів, витрачених на підготовку відповідача під час навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період з 15.08.2009 року по 29.06.2013 року, складає за розрахунком позивача 49298,17 грн., зокрема: грошове забезпечення - 14278,01 грн.; нарахування на заробітну плату - 4240,22 грн.; речове забезпечення 3750,00 грн.; харчування - 14581,45 грн.; комунальні послуги -12448,49 грн. Однак, згідно Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року та порядку розрахунку витрат, пов?язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджених Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації державної прикордонної служби, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/2119/534 витрати відшкодовуються в повному розмірі особами, що завчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби - за період завчання, що перевищує такий строк. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» строки військової служби в календарному обчисленні встановлено для солдат, сержантів та старшин, які проходять службу в Збройних Силах України до 12 місяців. Відповідач навчався понад встановлений законодавством строк строкової служби, отже позивач може вимагати відшкодування фактичних витрат лише за період навчання, який перевищує строк військової служби, тобто за період з 2 по 4 курс - три роки навчання. Таким чином, витрати за перші 12 місяців, з 15.08.2009 р. по 15.08.2010 р. на відповідача покладаються позивачем неправомірно. До того ж , відповідач посилається на те, що у звязку зі створенням на початку навчального 2010 року в ОДУВС нового факультету з підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, були відсутні місця в казармах (гуртожитках), а тому з 2 по 4 курс навчання в ОДУВС, відповідно в 2010-2013 р.р. відповідач проживав поза межами навчального закладу, в будинку рідного батька [PERSON], за адресою м. Одеса, вул. Олександра Тимошенка 25, а відтак, фактичних витрат на харчування і комунальні послуги на підготовку відповідача, позивач в цей час не поніс. \~ \~ \~ \~08 червня 2017 року представником позивача подані пояснення до заперечень [PERSON] в яких представник позивача зазначає що строк звернення до суду з позовом не пропущено, оскільки Наказом ГУМВС України в Одеській області від 03.09.2013 № 1979 «Про звільнення співробітника Татарбунарського РВ ГУМВС», що є наказом про накладення дисциплінарної відповідальності, було оголошено дисциплінарне стягнення, що в даному випадку виразилося в найжорсткішій формі - у вигляді звільнення зі служби. Однак, сам факт звільнення [PERSON] було оформлено у відповідності із законодавчими нормами, наказом ГУМВС України в Одеській області (по особовому складу) від 27.09.2013 № 520 о/с. Крім того, безпосередньо в наказі про звільнення [PERSON] (наказ по особовому складу від 27.09.2013 № 520 о/с) представниками кадрової служби Головного управління МВС України в Одеській області допущено помилку (в частині визначення номеру жетону та безпосередньо імені гр. [PERSON]), на яку сам [PERSON] жодним чином не відреагував та не оскаржив. Також, Особова справа [PERSON], в якій зазначено про його звільнення та підстави звільнення, надійшла на адресу Університету з ГУНП в Одеській області лише 26.09.2016 року (лист від 26.09.2016 року № 9/5187), а тому саме цей день належить вважати таким, коли позивач дізнався про порушення відповідачем вимог закону, а значить строк позовної давності позивачем не пропущено. \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] було звільнено зі служби за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114, зі змінами, за порушення дисципліни (через не вихід на службу без поважних причин більше ніж календарний місяць). При цьому, пунктами 2.3.5 та 2.3.6 Договору про підготовку фахівця в ОДУВС від 08.09.2009 року передбачено, що після закінчення ВНЗ, [PERSON] зобов?язаний приступити до виконання службових обов?язків за посадою, на яку призначений (це відповідачем виконане не було) і відпрацювати не менше трьох років. В разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, відповідач зобов?язаний відшкодувати фактичні витрати, пов?язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. З даною нормою було ознайомлено як відповідача, про що він особисто розписався так і його матір, про що свідчить її підпис у заяві на надання дозволу укласти Договір безпосередньо з її сином. Крім того, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» ( в редакції станом на 02.06.2011 року, яка була чинною із дня внесення змін до дня випуску [PERSON], особи начальницького складу ОВС, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення ВНЗ МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов?язані з їх утриманням у ВНЗ. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~08 червня 2017 року до суду подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання додаткового договору недійсним, яка ухвалою суду від 16 листопада 2018 року залишена без розгляду за заявою [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~11 вересня 2017 року представником позивача подані заперечення проти заяви про застосування позовної давності. \~ \~ \~ \~11 жовтня 2017 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до підстав позову, в якій представник позивача просить змінити підстави позовних вимог у справі №\~522/18337/16-ц за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання в розмірі 49\~298,17\~грн., враховуючи єдину підставу позову укладений між сторонами у справі №\~522/18337/16-ц Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2009, що є належним та допустимим доказом у справі, виключивши з числа доказів у справі, додатковий договір від 01.02.2013 до Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2009 року; стягнути з [PERSON], [INFO], паспорт серії КМ №\~592271, виданий Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 24.03.2009, ІПН\~[NUMBER], на користь Одеського державного університету внутрішніх справ (розрахунковий рахунок 31254233100570, Держказначейська служба України, м.\~Київ, МФО 820172, ЄДРПОУ 08571570) витрати на навчання в сумі 49\~298,17\~грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1\~378,00\~грн. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 21 серпня 2018 року відповідачем подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до підстав позову, в якому відповідач зазначає про свою незгоду з позовними вимогами. 11 жовтня 2018 року представником позивача подано відповідь на відзив [PERSON] 16 листопада 2018 року відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити повністю посилаючись на доводи викладені у позові та письмових поясненнях . Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити повністю, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], наказом ОДУВС № 124 о/с від 10.08.2009\~року був зарахований курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. На виконання вимог ст.\~18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України №\~77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~992 від 22.08.1996, та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України №\~150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в Одеській області та [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2009 року. Пунктом 2.3.6. вказаного Договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом\~3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до п. 3.2 зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення. Договір від 08.09.2009 року підписаний [PERSON], погоджений з його батьком, крім того своєю заявою батько курсанта погодився з наслідками, які передбачені п. 3 Договору щодо відшкодування фактичних витрат на підготовку. Після закінчення 01.07.2013 року ОДУВС за спеціальністю «правознавство», ОКР «бакалавр», відповідач отримав диплом фахівця, та був відряджений наказом ОДУВС № 92 о/с від 29.06.2013 року для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. За направленням на роботу №71, яке підписано ректором ОДУВС від 29.06.2013 року, лейтенант міліції [PERSON] направлений до ГУМВС України в Одеській області для роботи на посаді оперуповноваженого СКР Татарбунарського РВ і мав прибути на роботу 01.07.2013 року о 09.00 год. З даним призначенням [PERSON] погодився, про що свідчить його рапорт від 29.06.2013 року на ім?я начальника ГУМВС України в Одеській області. За даними рапорту [PERSON] від 29.07.2013 року, він просить звільнити його з посади оперуповноваженого СКР Татарбунарського РВ з 01.08.2013 року за власним бажанням, у зв?язку з тим, що його майбутня дружина проживає в м. Миколаєві. Відповідно до Наказу № 215 о/с від 06.08.2013 року начальника Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області, [PERSON] вважати на лікарняному з 29 липня по 05 серпня 2013 року та продовжити термін перебування у черговій відпустці з 06 до 08 серпня 2013 року. Відповідно до рапорту від 12.08.2013 року начальника сектору кадрового забезпечення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області на ім?я Начальника РВ [PERSON] відсутній на службі з 09.08.2013 року по 12.08.2013 року. Заявою від 16.08.2013 року мати [PERSON] вказує на те, що її син до виконання службових обов?язків оперуповноваженого СКР Татарбунарського РВ не приступив, так як подав рапорт на звільнення за власним бажанням та на даний час знаходиться в м. Миколаєві, бажання працювати не має. Актами по Татарбунарському РВ ГУМВС України в Одеській області зафіксовано відсутність на службі [PERSON] в період з 09 до 15 серпня 2013 року, з 16 по 22 серпня 2013 року, з 23 по 30 серпня 2013 року. Наказом № 1979 від 03.09.2013 року т.в.о. начальника ГУ МВС України в Одеській області, за порушенням вимог ст. 7 дисциплінарного Статуту ОВС України, та інших нормативних актів, зокрема порушення Присяги, що виразилося в безпідставному не виході на службу 09.08.2013 року по даний час, звільнити оперуповноваженого СКР Татарбунарського РВ [PERSON] з органів внутрішніх справ за п. 64 «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Листом від 04.09.2013 року [PERSON] повідомлено про даний наказ та запрошено 12.09.2013 року на засідання атестаційної комісії Татарбунарського РВ де буде вирішуватися питання звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ. Згідно наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №\~520\~о/с від 27.09.2013 року відповідач звільнений у запас ЗС з органів внутрішніх справ за п.\~64\~«Є» (за порушення дисципліни). Відповідно до\~п.\~64\~Положення про\~проходження служби\~рядовим та\~начальницьким складом\~органів внутрішніх\~справ,\~затверджене постановою\~Кабінету Міністрів\~УРСР від\~29\~липня 1991\~р.\~№ 114\~зі змінами,\~особи середнього,\~старшого і\~вищого начальницького\~складу звільняються\~зі служби\~в запас\~(з\~постановкою на\~військовий облік): п. є) за порушення дисципліни. Статтею 1 дисциплінарного Статуту ОВС України визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги. За змістом статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу. На переконання суду, в даному випадку під порушенням [PERSON] дисципліни слід вважати саме порушення вимог ст. 7 дисциплінарного Статуту, що виразилось в порушення вимог законодавства щодо виконання свої посадових обов?язків та вимог службового розпорядку по Татарбунарському РВ ГУМВС України в Одеській області, яке, з огляду на встановлені обставини є фактичною відмовою від проходження служби, а як наслідок і підставою для застосування положень п. 3 Договору від 08.09.2009 року щодо відшкодування фактичних витрат на підготовку. Щодо невідповідності номеру жетона відповідача номеру жетона, який вказано в наказі про звільнення від 27.09.2013 року, то суд вважає таку невідповідність технічною помилкою кадрової служби Головного управління МВС України в Одеській області, яка не має суттєвого значення. Крім того, факт наявності такої помилки відповідачем будь-яким чином не оскаржувався, що свідчить про фактичну згоду з тим, що така невідповідність є лише технічною помилкою. Посилання відповідача на те, що він не оскаржував дану помилку, так як був переконаний, що наказ про звільнення стосується іншої особи, суд вважає таким, що позбавлене логіки та сенсу, так як іншого [PERSON] на службі у вказаному РВ не було. Суд не встановив порушення позивачем строків позовної давності з огляду на наступні обставини. Початком перебігу строку позовної давності у справах про відшкодування витрат за навчання особами, які отримали вищу юридичну освіту на базі ВНЗ МВС України, та не відпрацювали в органах внутрішніх справ протягом трирічного періоду після закінчення ВНЗ, має бути дата звільнення зі служби в органах внутрішніх справ. Оскільки звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Положення про проходження служби в ОВС, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 №\~114, зі змінами, відбувається на підставі наказу по особовому складу про звільнення особи з ОВС,

Outcome: approved