Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Наприкінці квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 10 вересня 2014 року помер її чоловік [PERSON] Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після його смерті. Вона у встановленому порядку звернулась до Бориспільської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що складається з частини квартири [ADDRESS]. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не визначені частки у праві спільної сумісної власності на спадкове майно. Так, вказана квартира являється спільною сумісною власністю [PERSON] та позивача. Враховуючи те, що не визначення часток на кватиру №50 по вул. Соцмістечко, 350 в м. Бориспіль, позбавляє позивача права на отримання права власності на спадкове майно. Тому [PERSON] просить суд встановити частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], визначивши, що її частка та [PERSON], який помер 10 вересня 2014 року, є рівними та складають по ? частині. Позивач у судове засідання не зявилась. Її представник [PERSON] надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності та підтримав предявлений позов. Представник Бориспільської міської ради [PERSON] також просила розглянути справу без участі представника міської ради та при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 1954 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 лютого 2010 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно№25301393 від 12 лютого 2010 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.10,11). У відповідності до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Встановлено, що квартира набута сторонами за час шлюбу, тому належить їм на праві спільної сумісної власності. 10 вересня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя (а.с.9). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Встановлено, що за час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. Єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка є [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копій матеріалів спадкової справи №294/2014, заведеної Бориспільською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини (а.с.27). Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може. Бориспільська міська державна нотаріальна контора направила їй повідомлення №514/02-14 від 06 листопада 2014 року, яким розяснила, що [PERSON] не може отримати свідоцтво по право на спадщину на частину квартири [ADDRESS], оскільки не визначені частки права власності на вказану квартиру її та спадкодавця. (а.с.40). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як визначено ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ч.2 ст.1226 ЦК України субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З огляду на вказані обставини, суд вважає за допустиме визначити частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визначення, що частки [PERSON] та [PERSON], який помер 10 вересня 2014 року, є рівними та складають по ? частині.

Outcome: approved