Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 58 877 грн. 45 коп. за кредитним договором №б/н від 16.03.2007 року та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 16.03.2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій обовязок згідно до договору [PERSON] виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору виконує неналежним чином і станом на 15.11.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 58 877 грн. 45 коп., в тому числі: 26 628 грн. 84 коп. заборгованості за кредитом, 21 149 грн. 82 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 818 грн. 91 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 779 грн. 88 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вразі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. 16 березня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання останньому кредиту в сумі 19 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 цього Договору [PERSON] надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договром банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договром, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Згідно умов укладеного договору від 16.03.2007 року, [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 цього Договору в разі невиконання зобовязань на вимогу банку [PERSON] зобовязався виконати зобовязання з повернення Кредиту, в тому числі простроченого кредиту Овердрафта, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 цього Договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Як встановлено судом, свій обовязок згідно кредитного договору [PERSON] виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобовязання по кредитному договору виконує неналежним чином і станом на 15.11.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 58 877 грн. 45 коп., в тому числі: 26 628 грн. 84 коп. заборгованості за кредитом, 21 149 грн. 82 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 818 грн. 91 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 779 грн. 88 коп. штраф (процентна складова). Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконує неналежним чином, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 26 628 грн. 84 коп., в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 21 149 грн. 82 коп. та пені в сумі 7 818 грн. 19 коп. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 3 279 грн. 88 коп., то суд приходить до наступних висновків. Цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків, як заходу цивільно правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором буде суперечити положенням, які закріплені у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що за невиконання зобов'язань за кредитним договором в даному випадку з відповідача підлягає стягненню пеня, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення штрафів (фіксованого та його процентної складової), оскільки застосування двох санкцій за одне і те саме порушення умов договору є недопустимим. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимогв сумі 1510 грн. 86 коп..

Outcome: partial