Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Наприкінці серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 08 травня 2011 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Покровська (вул. [PERSON]), буд.15. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], а також його дружина [PERSON] Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що подали до нотаріальної контори відповідні заяви. Проте, при зверненні позивача до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Покровська (вул. [PERSON]), буд.15, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в Київській області, Бориспільський район, с. Гора, вул. Покровська, буд.15. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник Гірської сільської ради у судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без присутності представника сільської ради, а також вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2011 року помер [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його імя, серії 1-ОК №218890 (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Покровська (вул. [PERSON]), буд.15. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його діти: [PERSON], [PERSON], а також дружина [PERSON] Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача (а.с.10), копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] (а.с.42). У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи №294/2011, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.40). Таким чином, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується відповідними заявами, поданими до нотаріальної контори (а.с.40-а,41). Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Покровська (вул. [PERSON]), буд.15, позивач не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок, про що отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №525/02-31 від 29 березня 2018 року (а.с.16). Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої Гірською сільською радою, домоволодіння в с. Гора по вул. Покровська, буд.15 обліковувалось за [PERSON] (а.с.21). За змістом характеристики будинку, господарських будівель та споруд, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: с. Гора, вул. Покровська, 15, побудований у 1966 році (а.с.17-20). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права\~на нерухоме\~майно,\~які підлягають\~державній реєстрації\~відповідно до\~цього Закону,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У відповідності\~до положення\~ст.392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Проте, оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в Бориспільському районі, с. Гора, вул. Покровська, буд.15. На підставі викладеного та

Outcome: approved