Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 52567,77 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 500438763 від 12.12.2013 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 33849,12 грн., процентна ставка за користування кредитом фіксована -14,99% річних, строком остаточного повернення кредиту 13.06.2017 року. Відповідно до умов п. 2.6 кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до Договору та його невідємної частиною в порядку та на умовах визначених цим Договором. [PERSON] порушуючи умови Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 18.11.2015 року має суму простроченої заборгованості за кредитом - 30681,83 грн., за відсотками 6945,56 грн. та по комісії 12490,38 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань за кредитним договором, відповідно до норм діючого законодавства [PERSON] була нарахована неустойка (штраф), розмір якої з урахуванням меж строку позовної давності становить 2450,00 грн. Пропозиція позивача погасити заборгованість була проігнорована позичальником та залишена без уваги. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти розгляду в заочному порядку не заперечує (а.с. 22). Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать направлені їй поштові відправлення (а.с. 31, 36) про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим, та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду справи. Згідно з п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог у відповідності зі звичаями ділового обігу чи іншими вимогами, які звичайно предявляються. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved