Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог 06.03.2020 року [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою ВП №60788006 від 23.01.2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Київ, Павелків Тетяна Леонідівна, відкрила виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису №7015, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь AT «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 40 035, 61 грн. Позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження після накладення арешту на картковий рахунок. Для позивача стало несподіванкою наявність зазначеного виконавчого провадження, оскільки у неї відсутні будь-які борги, вона жодного разу не викликалася до суду за будь-яким позовом, також її не повідомляли про наявність боргу, її не викликали до відділу виконавчої служби, їй не надсилали Постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження відносно неї. Між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» 20.02.2012 р. був укладений договір № 95438683, всі умови договору позивачем були виконані, борг за кредитом повністю погашений. За запитом адвоката до приватного виконавця були видані копія виконавчого напису, копія постанови про відкриття виконавчого провадження та копія заяви з банку, на якому вчинено виконавчий напис. Позивач вважає, що стягувачем AT «Банк Форвард» порушено порядок на примусове стягнення боргу шляхом виконання виконавчого напису, оскільки Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Стягувачем не надано нотаріусу кредитний договір № 95438683 від 20.02.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», не надано розрахунку заборгованості, з якою Позивач не згоден. Тобто, між стягувачем та боржником існує спір, який необхідно вирішити в судовому порядку. Позивач не отримував від стягувана повідомлення про наявність заборгованості та необхідності її погашення. Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В, зроблено з порушенням діючого законодавства, стягувачем не було надано необхідних документів, наявність яких є обов`язковою умовою. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого нормами ст. 88 Закону «Про нотаріат». На підставі викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 7015, виданий 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем про стягнення ч [PERSON] на користь AT «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 40 035, 61 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з AT «Банк Форвард» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 10.03.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження цивільну справу № 415/1734/20. 24.06.2020 року представником позивача надано письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без участі представника та позивача. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі та без участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - АТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов не надходило. Відповідач - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відзивну на позов не надходило. Третя особа - виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відзивну на позов не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, за реєстром №7015 від 09.11.2019 р., з [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , яка є Боржником та кредитним договором № 95438683 від 21.02.2012 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.10.2017 року по 29.01.2018 року. Сума заборгованості складає 39185,61 грн. в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 38515,25 грн. заборгованість за процентами становить - 670,36 грн. плата за пропуск мінімальних платежів становить - 0,00 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 19.11.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плати із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 40035,61 грн. (а.с.9) Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 р. ВП №60788006, наданого приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Певелків Тетяна Леонідівна відкрила виконавче провадження з виконання виконавчого напису №7015 від 09.11.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 40035,61 грн. (а.с.10-11). Згідно з постановою про арешт майна від 23.01.2020 року ВП №60788006, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Певелків Тетяною Леонідівною, накладено арешт на рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] (а.с.13-15). Згідно з заявою №95438683 від 20.02.2012 року [PERSON] просила надати кредит. Сума кредиту 5487,00 грн. строк кредиту 732 днів з 20.12.2012 по 21.02.2014. Щомісячний платіж 351,00 грн., останній платіж 336,46 грн. Дата платежу 21 число кожного місяця з березня 2012 по лютий 2014р. Ставка по кредиту 45,00%. (а.с.16-19). Згідно з квитанціями про сплату кредиту [PERSON] сплачувала за кредитом (а.с.20-24). Згідно з квитанція від 02.02.2020 р. [PERSON] на підставі наданої правової допомоги згідно з Договору від 02.02.2020 р. №36 сплачено суму 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за № 1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7015. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Представник позивача подала детальний опис витрат на професійну правничу допомогу та просить суд стягнути з відповідачів витрати в розмірі 4000,00 грн. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 48063332 від 26 лютого 2020 року про сплату судового збору в сумі 840,80 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію від 02.02.2020 року щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4000 грн. з кожного відповідача в рівних долях.

Outcome: approved