Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 21 листопада 2012 року між ними та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта-відповідача, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №044-06996-211112. Так, згідно п.п.2.1,2.2,2.5 частини 2 даної Заяви позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок №26250907247891, в національній валюті України, з лімітом у розмірі 5000грн.00коп. Отже, позивач виконав всі взяті на себе зобовязання. Однак, відповідач не виконує належним чином відповідно взяті на себе зобовязання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість на загальну суму всього 7699 грн. 24 коп., з яких 3533 грн. 89 коп. - тіло кредиту; 1061 грн. 42 коп. - прострочене тіло кредиту; 796грн. 61 коп. - заборгованість за відсотками та 2307 грн. 32 коп. - заборгованість за комісіями. Тому ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з [PERSON] дані суми заборгованості. У судове засідання позивач ПАТ «Дельта Банк» свого представника так жодного разу і не забезпечив, хоча про час та місце проведення таких повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини його неявки суду не повідомив. Разом з цим, як убачається з позовної заяви, то представник позивача [PERSON] просив розглядати справу без його присутності, позов підтримував у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] також у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце проведення такого повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Разом з цим, раніше вона подавала суду заяву, згідно якої заперечувала проти позову, оскільки така жодних документів для отримання кредиту у ПАТ «Дельта Банк» не підписувала, кредитну картку та грошові кошти не отримувала. З цього приводу вона зверталася до Перечинського РВ ( з обслуговування Перечинського та Велико-березнянського районів ) УМВС України в Закарпатській області із заявою на дії працівників відділення «Дельта Банк» м.Перечин. Відповідні відомості за її заявою були внесені до ЄРДР, після чого було розпочато досудове розслідування. Оскільки, згідно висновку експерта №15/284 підписи у графі « Підпис клієнта і ПІБ повністю» у заяві №004-06996-211112 від 21 листопада 2012 року, у графі « підпис»в анкеті позичальника від 21 листопада 2012 року та підпис у графі « підпис» в опитувальнику клієнта - фізичної особи від 21 листопада 2012 року виконані не нею [PERSON], а тому просила у позові відмовити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, згідно ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. Основними засадами судочинства є: 1) законність; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) забезпечення доведеності вини; 4) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості… Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Відповідно до п.п.1,3,5,6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.1 та ч.2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з цим, відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.5 ЦПК України суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодекс. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як встановлено у судовому засіданні в підтвердження заявлених позовних вимог публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подала до суду наступні докази, а саме: 1) копію заяви №004-06996-211112 від 21 листопада 2012 року; 2) копію анкети позичальника від 21.11.2012 року; 3) копію опитувальника клієнта-фізичної особи від 21 листопада 2012 року та розрахунок ціни позову. Разом з цим встановлено, що підпис у графі «(підпис Клієнта і ПІБ повністю)» у заяві №004-06996-211112 від 21 листопада 2012 року; підпис у графі «підпис» в анкеті позичальника від 21.11.2012 року та підпис у графі «підпис» в опитувальнику клієнта-фізичної особи від 21 листопада 2012 року, виконані не відповідачкою [PERSON], про що свідчить висновок експерта за №15/284. Також встановлено, що відомості по даній події були внесені старшим слідчим Перечинського РВ ( з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012070130000145 з кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява №004-06996-211112 від 21 листопада 2012 року, анкета позичальника від 21.11.2012 року та опитувальник клієнта-фізичної особи від 21 листопада 2012 року не можуть бути прийняті судом, як допустимі докази по справі, оскільки підписи у таких виконані не відповідачкою [PERSON] Так як позивачем будь-яких інших належних та допустимих доказів у підтвердження того, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача кредит в розмірі 5000 грн.00 коп., не надано, а тому суд вважає, що заявлений позивачем позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed