Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Наприкінці січня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11313498000. За цим договором АКІБ «УкрСиббанк» зобовязався надати кредит у розмірі 150000 доларів США, а [PERSON] зобовязався щомісячно до 12 березня 2018 року повертати кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2280 доларів США та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 13,40% річних. Крім того, для забезпечення належного виконання грошових зобовязань за кредитним договором 12 березня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки №6191, за яким [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе. АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 150000 доларів США. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобовязання, тому у АКІБ «УкрСиббанк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором в повному обсязі та сплати відсотків у загальному розмірі 216067 доларів США 22 центи, що еквівалентно 5654723 гривень 09 копійок. [PERSON] ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому в рахунок погашення боргу за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе, шляхом визнання за ТОВ «Кей-Колект» права власності на земельну ділянку. В ході розгляду цивільної справи представник позивача неодноразово подавав заяви про уточнення позовних вимог. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 06 листопада 2017 року представник позивача [PERSON] просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11313498000 від 12 березня 2008 року, що складає 216067 доларів США 22 центи, що еквівалентно 5654723 гривень 09 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе, що належить [PERSON] шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною 233280 гривень, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились та про своє ставлення до предявленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з [PERSON] договір про надання споживчого кредиту №11313498000. За умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» зобовязався надати кредит у розмірі 150000 доларів США, а [PERSON] зобовязався щомісячно до 12 березня 2018 року повертати кредит шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2280 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 13,40% річних (а.с.10-14). В той же день для забезпечення належного виконання грошових зобовязань АКІБ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір іпотеки №6191. За яким [PERSON] з метою належного виконання [PERSON] зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №11313498000 від 12 лютого 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №399180, виданого 26 березня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Вороньківської сільської ради від 11 липня 2006 року (а.с.15-16). АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобовязання за договором про надання споживчого кредиту та надав [PERSON] кредит у розмірі 150000 доларів США. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Встановлено, що 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу №1 (а.с.47-51). За цим договором ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11313498000 від 12 березня 2008 року, що підтверджується випискою з додатку №1 до договору факторингу від 12 грудня 2011 року (а.с.58). Крім цього, 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором іпотеки №6191, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.52-57). У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобовязання. Тому у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 216067 доларів США 22 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 грудня 2016 року еквівалентно 5654723 гривень 09 копійок та складається з заборгованості за основним боргом 146266 доларів США 21 цент, що еквівалентно 3827951 гривень85 копійок, а також заборгованості за відсотками 69801 доларів США 01 цент, що еквівалентно 1826771 гривень 24 копійки. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 13 грудня 2016 року (а.с.20). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому положенням ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно з ч.5 ст.38 цього ж Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. У відповідності до п.4.1 та п.4.2 договору іпотеки №6191 від 12 березня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання. При цьому, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором у розмірі 216067 доларів США 22 центи, що еквівалентно 5654723 гривень 09 копійок. За правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку » у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до розяснень, викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.38,39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону. Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Зі звіту про експертну оцінку предмета іпотеки, виконаного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз», встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе, становить 233207 гривень (а.с.25-46). Тому, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором допустимо звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1890 га з кадастровим номером 3220881700:04:002:1228, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Жовтневе, та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №399180, виданого 26 березня 2007 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Вороньківської сільської ради від 11 липня 2006 року, шляхом її продажу ТОВ «Кей-Колект» з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», та надати право ТОВ «Кей-Колект» на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною у розмірі 233207 гривень, визначеною на підставі звіту про експерту оцінку вартості земельної ділянки. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №8166 від 21 грудня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ТОВ «Кей-Колект» сплатив судовий збір у розмірі 3499 гривень 20 копійок. Предявлений позов задоволено у повному обсязі. Тому, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору по 1749 гривень 60 копійок з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved