Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

ПАТ «Західінкомбанк» звернулось в суд з позовом до ПП «Технобуд», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.02.2007 року між КБ «Західінкомбанк» та ПП «Технобуд» було укладено кредитний договір № 1202/07-189, за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді відкриття кредитної лінії у розмірі 450000,00 грн. із сплатою 18% річних до 12.02.2014 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідачем ПП «Технобуд» за кредитним договором були укладені договори поруки № 1602/07-189-1 від 16.02.2007 року з [PERSON] та № 1602/07-189-2 від 16.02.2007 року з [PERSON] Вказує, що відповідач ПП «Технобуд» свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 01.06.2010 року борг за кредитним договором становить 571206,54 грн. У звязку з чим, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь КБ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 571206,54 грн. та судові витрати повязані з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року становить 571206,54 грн. При цьому пояснив, що у період з 30.09.2010 року по 15.11.2017 року банком в погашення заборгованості були отримано 247092,05 грн., які згідно умов договору були спрямовані на погашення процентів. В решті позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник заперечили щодо стягнення заборгованості, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 року провадження у даній справі в частині позовних вимог до приватного підприємства «Технобуд» закрито. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.02.2007 року між КБ «Західінкомбанк» та ПП «Технобуд» було укладено кредитний договір № 1202/07-189, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді відкриття кредитної лінії у розмірі 450000,00 грн. із сплатою 18% річних до 12.02.2014 року (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. В судовому засіданні зясовано, що ПП «Технобуд» належним чином не виконало взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 15.11.2017 року йому нарахована заборгованість в розмірі 571206,54 грн., з яких: 337482,00 грн. непогашений кредит, 99961,25 грн. несплачені проценти за період з лютого 2013 року по травень 2014 року, 2416,88 грн. пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення строків повернення грошових сум; 131346,41 грн. 30% штрафу від простроченої суми боргу (тіла кредиту) (а.с. ). З метою забезпечення виконання зобовязань ПП «Технобуд» за кредитним договором були укладені договори поруки № 1602/07-189-1 від 16.02.2007 року з [PERSON] та № 1602/07-189-2 від 16.02.2007 року з [PERSON] (а.с. 14-15). Із вищезазначених договорів поруки вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися перед кредитором за виконання зобовязань щодо погашення кредиту ПП «Технобуд», яких вони не виконали і згідно ст. 554 ЦК України відповідають перед кредитором як солідарні боржники, тобто у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Водночас, на думку суду є безпідставним та як таким, що не відповідає вимогам закону одночасне нарахування штрафу і пені за невиконання зобовязань, оскільки внаслідок цього застосовуватиметься подвійна цивільно-правова відповідальність за одне і те саме порушення, що суперечить ст. 61 ч. 1 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, а тому у стягненні пені в розмірі 2416,88 грн. за несвоєчасну сплату відсотків слід відмовити. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 568789,66 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачами судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: partial