Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: Точилівська сільська рада Ананьївського району Одеської області та Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. Заява [PERSON] обґрунтована тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , котра була зареєстрована та проживала разом з нею по день смерті в с.Точилове, Ананьївського району Одеської області. Як зазначає в заяві заявниця, що нею також подана заява до Ананьївського районного суду Одеської області про встановлення факту родинних відносин з покійною матір`ю. Відповідно до заяви заповіту стосовно розпорядження своїм майном мати заявника [PERSON] не залишила, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 12.03.2019 року за №55419232. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206, виданим 22.04.1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області. Як зазначається в заяві, що заявницею також було подано до Ананьївського районного суду Одеської області заява про встановлення факту належності [PERSON] вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай). З заяви вбачається, що з метою переоформлення спадкового майна у вигляді права на земельну частку (пай), заявниця звернулася до державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори. Однак нотаріус своїм листом за №464/01-16 від 20.03.2019 року рекомендувала їй звернутися до суду в зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт належності вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) її матері [PERSON] . Заявниця вказує, що дійсно згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206 ім`я її матері записане як « [PERSON] », тоді як фактично згідно свідоцтва про смерть її ім`я є « [PERSON] ». Згідно листа Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 20.11.2018 року за вихідним №01-23/2326, внесення виправлень до сертифіката на право на земельну частку (пай) є неможливим та їй рекомендовано звернутися до суду. На думку заявниці, зазначені обставини зумовлюють її звернення до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, так як встановлення даного факту має для неї юридичне значення. В зв`язку з вищевикладеним заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить винести рішення, котрим встановити той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206 виданий 22 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] дійсно належав [PERSON] , яка постійно проживала в с.Точилове, Ананьївського району Одеської області, та померла [INFO] . Ухвалою від 20 травня 2019 року суддею [PERSON] було прийнято до свого провадження вказану цивільну справі з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.28). В подальшому 18 вересня 2019 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи Ананьївську районну державну адміністрацію (а.с.50). 11 листопада 2019 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшли пояснення на заяву від представника Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області за довіреністю Рачкової І.В. (а.с.72-73). В поясненнях на заяву представник заінтересованої особи зазначила, що Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області заперечує у задоволенні вимог, заявлених [PERSON] в заяві. Ухвалою від 27 листопада 2019 року було задоволено клопотання представника заявника адвоката Пивовара Ю.О. про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року у цивільній справі №491/378/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Точилівська сільська рада (а.с.92-93). При цьому, ухвалою від 01 грудня 2020 року було поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання на 18 грудня 2020 року (а.с.106). В подальшому після виконання всіх завдань підготовчого провадження 18 грудня 2020 року було постановлено головуючим суддею у справі ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 15 лютого 2021 року (а.с.113-114). У судове засідання 15 лютого 2021 року сторони по справі не з`явилися. Заявниця [PERSON] та представник заявниці адвокат Пивовар Ю.О. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення були сповіщені належним чином (а.с.116). Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від них не надходило, причини своєї неявки суду не повідомляли. Представник заінтересованої особи Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області у судове засідання не з`явився. Проте, в матеріалах справи міститься заява сільського голови Рябого М.І. від 18 вересня 2019 року (а.с.52), в якій він просить провести розгляд справи без участі представника сільської ради. Також у судове засідання не з`явився представник заінтересованої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, про дату, час та місце був повідомлений. Як вже зазначалося, що 11 листопада 2019 року на адресу суду від представника Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області надійшло пояснення на заяву (а.с.72-73), в яких представник просить в подальшому розглянути справу по суті за відсутності представника заінтересованої особи. При цьому, у відповідності до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи, їх листів та заяв, в яких вони висловлюють свої позиції по суті справи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представник заінтересованої особи. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Точилове Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 4 вересня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5). Відповідно до копії довідки №497 виданої 16 липня 2019 року Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області заявниця [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Заявниця звернулася до суду із заявою в якій просить винести рішення котрим встановити той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206 виданий 22 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON] дійсно належав [PERSON] , яка постійно проживала в с.Точилове, Ананьївського району Одеської області, та померла [INFO] . Встановлено, що в свідоцтві про народження заявниці виданого 10 серпня 1973 року народження Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, батьками зазначені мовою оригіналу « [PERSON] », а матір`ю зазначена « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02 липня 1983 року Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області після укладення шлюбу заявниця змінила дівоче прізвище, яке зазначене мовою оригіналу « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.9). З наданої заявницею до заяви копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07 червня 2002 року Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] (а.с.10). При цьому, як зазначалось, що в свідоцтві про народження заявниці в відомостях про батьків матір`ю зазначена саме « [PERSON] ». Як зазначається в заяві, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206, виданим 22.04.1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області. До матеріалів справи додано копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206 виданого 22 квітня 1997 року як зазначено мовою оригіналу, тобто російською мовою «До матеріалів справи додано копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0263206 виданого 22 квітня 1997 року як зазначено мовою оригіналу, тобто російською мовою « [PERSON] » (а.с.11). З листа державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори від 20 березня 2019 року вбачається, що [PERSON] звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, державний нотаріус Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. листом від 20 березня 2019 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14). Заявниця в заяві зазначає, що нею була подана до Ананьївського районного суду Одеської області заява про встановлення факту родинних відносин з покійною матір`ю. 25 листопада 2019 року представником позивача адвокатом Пивовар Ю.О. було подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи №491/379/19 копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року по цивільній справі №491/378/19 (а.с.85). З наданої копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року по цивільній справі №491/378/19 вбачається, що [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин та просила суд встановити той факт, що [PERSON] , котра проживала в с.Точилове Ананьївського району Одеської області та померла [INFO] , дійсно була її матір`ю. Проте, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року по цивільній справі №491/378/19 в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, було відмовлено в повному обсязі. В подальшому, 7 листопада 2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника заявника адвоката Пивовар Юрія Олексійовича про зупинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства (а.с.75). В клопотанні представник заявниці зазначив, що розгляд справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є об`єктивно неможливим до набранням законної сили рішення у справі про встановлення факту родинних відносин, оскільки безпосередньо пов`язане з встановленням фактом родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем. Ухвалою від 27 листопада 2019 року було задоволено клопотання представника заявника адвоката Пивовара Ю.О. про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року у цивільній справі №491/378/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Точилівська сільська рада (а.с.92-93). При цьому, 30 листопада 2020 року керівником апарату Ананьївського районного суду Одеської області було надано для долучення до матеріалів справи копію постанови Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року. З копії постанови Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року вбачається, що рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2019 року по цивільній справі №491/348/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Точилівська сільська рада Ананьївського району Одеської області, залишено без змін. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу. Факт, належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Відповідно до пункту 6 частини 1статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 2 ЦПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. При цьому, пунктами 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначені змагальність сторін та диспозитивність. Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Визначення принципу диспозитивності цивільного процесу наведене у статті 13 ЦПК України. Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведеного вбачається, що в даній справі відсутній юридичний факт, що має значення для [PERSON] щодо охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, тому вимоги заяви [PERSON] є необґрунтованими, не доведеними належними та достовірними доказами, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed