Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP62390019 від 20 березня 2006 року в сумі 26432 грн. 41 коп. В обґрунтування вимог посилався на обставини неналежного виконання відповідачем вимог кредитного договору щодо своєчасного повернення боргу, а також на невиконання судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2007 року, яким з останнього стягнуто суму заборгованості в розмірі 1127 грн. 37 коп. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, також надав письмові пояснення. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Банк, та [PERSON] укладений кредитний договір № DNH4KP62390019, відповідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4732 грн. 00 коп., під 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 20.03.2008 року включно. Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2007 року у цивільній справі № 3-5255/07 з відповідача на користь банку стягнуто 1127 грн. 37 коп. заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що складалась, відповідно до наданих представником позивача письмових пояснень, заборгованості за кредитом у вказаному розмірі. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. На підставі ст. 551 ЦК України Банк набув права на стягнення з відповідача неустойки. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, в силу ст. 599 ЦК України припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум неустойки аж до повного виконання грошового зобов'язання. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір пені слід врахувати наступне. Конституційний Суд України у рішення від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої Банком на підставі умов кредитного договору пені (18075 грн. 24 коп.) є великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом та, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки до 2000 грн. 00 коп. Більше того, при вирішенні питання щодо стягнення штрафів слід врахувати наступне. Пунктом 5.3 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Проте, повторне покладення відповідальності, в тому числі і майнової, за одне і те ж порушення є неприпустимим. Отже, вимоги Банку в частині стягнення з відповідача процентної складової штрафу задоволенню не підлягають. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 9122 грн. 29 коп., з яких: заборгованість по процентам - 6622 грн. 29 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2000 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., задовольнивши тим самим позов частково. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial