Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору дитячий Будинок інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідно до відомостей зроблених в актовому записі про народження дитини відповідач покинула сина у лікарні, про що складено акт про покинуту дитину від 01 квітня 2013 року Дитячою обласною лікарнею м. Херсона. Реєстрація народження проведена за клопотанням служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсон ради від 26 квітня 2013 року № 9-7-418 згідно з рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсон ради від 12 квітня 2013 року № 60. Відповідно до заяви відповідача про влаштування [PERSON], 09 серпня 2010 року до Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Теремок» та направлення Департаменту освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації від 03 грудня 2013 року малолітню дитину влаштовано до цього закладу. 29 серпня 2014 року відповідно до наказу заступника директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації [PERSON] «Про переведення вихованців Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Теремок» Херсонської обласної ради», [PERSON] переведено в дитячий Будинок інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради на повне державне утримання де і він перебуває і до цього часу. Мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та доповнила їх тим, що після залишення відповідачем дитини у пологовому будинку вона була двічі розшукана службою у справах дітей, відповідач двічі писала заяву про переведення дитини до комунального закладу. Крім того, відповідач декілька разів відвідувала дитину у комунальному закладі без надання матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по виханню дитини тим, що знає де знаходиться дитина, але не відвідує її, не приймає участі у її виховання та утриманні. Відповідач зареєстрована у [INFO], але з 2007 року там не проживає, працює по найму у м. Херсоні, місце її проживання невідомо. Просила суду позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на дитину. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Прокурор підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору дитячого Будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації. За годою представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матірю дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5); згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження в актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України; актовий запис про народження дитини [PERSON] вчинений 30 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні за клопотанням служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради (а.с.6-7); після народження дитини відповідач [PERSON] звернулася до Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Теремок» Херсонської обласної ради» з заявою про тимчасове влаштування малолітньго сина [PERSON] до закладу у звязку з тяжким матеріальним становищем та потребою корекційного навчання дитини (а.с.11); згідно направлення Департаменту освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації від 03 грудня 2013 року № 46/1-13, малолітню дитину [PERSON] влаштовано до Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Теремок» Херсонської обласної ради» (а.с.13); 29 серпня 2014 року відповідно до наказу заступника директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації [PERSON] «Про переведення вихованців Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Теремок» Херсонської обласної ради», [PERSON] переведено до дитячого Будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради на повне державне утримання (а.с.14-15); згідно актів Будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради від 30 вересня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 28 листопада 2014 року, 26 грудня 2014 року, 27 січня 2015 року, 24 лютого 2015 року, 30 березня 2015 року, 28 квітня 2015 року, 29 травня 2015 року, 24 червня 2015 року та 17 липня 2015 року мати [PERSON] з 29 серпня 2014 року по 17 липня 2015 року не відвідувала свого сина [PERSON], станом здоровя та долею дитини не цікавиться, не телефонує, не відвідує, не приймає участі у вихованні дитини, ніякої допомоги не надає (а.с.20-30); згідно висновку органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року року [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с.9). Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] тим, що з 29 серпня 2014 року по 17 липня 2015 року не відвідує дитину, яка знаходиться на повному державному утриманні в Будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради, не цікавиться станом її здоровя, не приймає участі в її вихованні та утриманні, що є підставою для позбавлення її батьківських прав та відповідає інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки малолітня дитина потребує матеріальної допомоги, її мати є працездатною, за станом здоровя може надавати матеріальну допомогу дитині, то є підстави для стягнення з відповідачки аліментів на дитину в мінімальному розмірі. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача у частці до заробітку, то вони не підлягають задоволенню, так як не підтверджені доказами того, що відповідач працює та отримує заробітну плату. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлений законом. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-17 від 08 липня 2011 року з подальшими змінами та доповненнями (далі Закону) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ромір судового збору складає 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2014 року 1 218 грн. Отже, розмір судового збору за подання до суду позовної заяви, що має одночасно вимоги майнового та немайнового характеру становить 2 436,00 грн. (по одному розміру мінімальної заробітної плати за кожну вимогу). Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, то з відповідача на користь держави підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 2 436,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial