Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Направленим позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,58 га, що знаходяться за адресою: с. Буки Житомирського району Житомирської області, вул. Кованська, 28. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову заявник вказала, що отримала у спадок від батька земельну ділянку загальною площею 0,83 га на якій розташований житловий будинок. Власниками по 1/2 частині кожний даного будинку є сторони у справі. Судовим рішенням за відповідачем визнано право власності на земельну ділянку площею 0,125 га (1/2 частина від вищевказаної земельної ділянки площею 0,25 га). У звязку з цим, кореспондує позивач, площа отриманої нею у спадок земельної ділянки не відповідає не відповідає площі ділянки, що утворилась внаслідок визнання права власності на її частину за відповідачем. У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За таких фактичних обставин, судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін, що не зявились, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права і обовязки останніх у правовідносинах, що склались між ними. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 11 червня 1996 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,83 га, що знаходиться в с. Буки Житомирського району Житомирської області. 28 листопада 2005 року чоловік позивача [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] 1/2 ідеальну частину житлового будинку № 28, що розташований за вказаною вище адресою по вул. Кованській та земельну ділянку площею 0,57 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.6-7). Власником іншої частини зазначеного житлового будинку є позивач (а.с.8). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 березня 2016 року (а.с.9) за [PERSON], тобто відповідачем у даній справі, визнано право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, яка є 1/2 частиною земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: с. Буки Житомирського району Житомирської області, вул. Кованська, 28 (а.с.9). \~\~\~\~\~ Правовідносини у даній справі врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного. В ході розгляду даної справи судом встановлено, що заявник є фактичним власником, зокрема спірної земельної ділянки площею 0,125 га, яка, в свою чергу, набута останньою правомірно і у спосіб не заборонений законом. Поява судового рішення про визнання права власності за відповідачем на іншу 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га призвела до того, що площа земельної ділянки, отриманої позивачем за заповітом не співпадає з тою, якою вона фактично володіє. Таким чином, в цій частині права заявника підлягають судовому захисту. Разом з тим, не підлягає до задоволення заява в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,58 га з таких міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 1 ЦПК України).\~ На переконання суду, права позивача стосовно земельної ділянки площею 0,58 га відповідачем до якого предявлено позов, порушені, невизнані або оспорені не були. Принаймні протилежне належними і допустимими доказами в порядку та строки, визначені процесуальним законом суду доведено не було. Слід зазначити, що підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є спір або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Крім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 551,20 гривня. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial