Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначив, що 01.11.2010 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, його заборгованість станом на 01.06.2016 року складає 15354 грн.07 коп. Позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам, укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками заборгованості підтверджується наявність боргу за кредитним договором станом на 01.06.2016 року на загальну суму 15354 грн.07 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 6646 грн. 95 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 1513 грн. 46 коп., заборгованість по пені 5353 грн. 30 коп., заборгованості за нарахованими штрафами 1150 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг - штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (відсоткова складова) 707 грн. 34 коп., з них 516 грн. 98 коп. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] коштів заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договоу не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved