Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22.10.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № R 53400345871, відповідно до якого позивач надав кредит у розмірі 97 000 грн., зі сплатою 27 % річних, строком до 23.10.2017 року. Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного дострокового виконання боргових зобов'язань за договором. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 18.03.2014 р. становить 102 756,99 грн., з яких: сума простроченої заборгованості у розмірі 5 666,39грн., сума поточної заборгованості у розмірі 76594,39грн., інфляційні втрати 56,40 грн., 3% річних у розмірі 42,91грн., сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 11 190,32грн., інфляційні витрати у розмірі 113,61 грн., 3 % річних у розмірі 86,15грн., сума заборгованості за відсотками за період з 28.02.2014р. по 18.03.2014р. у розмірі 1 155,43грн., сума пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу у розмірі 7851,04грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № R 53400345871, відповідно до якого позивач надав кредит у розмірі 97 000 грн., зі сплатою 27 % річних, строком до 23.10.2017 року.. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок виходячи із ставки 27% річних. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики. Таким чином, внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 18.03.2014 р. становить 102 756,99 грн., з яких: сума простроченої заборгованості у розмірі 5 666,39грн., сума поточної заборгованості у розмірі 76594,39грн., інфляційні втрати 56,40 грн., 3% річних у розмірі 42,91грн., сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 11 190,32грн., інфляційні витрати у розмірі 113,61 грн., 3 % річних у розмірі 86,15грн., сума заборгованості за відсотками за період з 28.02.2014р. по 18.03.2014р. у розмірі 1 155,43грн., сума пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу у розмірі 7851,04грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 56,40 грн., 113,61грн., та 3% річних в сумі 42,91грн., 86,15грн., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, у зв'язку з чим дана вимога не підлягає задоволенню З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 27% річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved