Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №VOZ0GK00001065 від 20.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 29870 доларів США та зобовязалась повернути його, сплативши відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором. Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконала і станом на 10.03.2015 року загальна сума її боргу становить 74739,90 доларів США. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 180,00 грн. за розміщення судового оголошення в пресі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №VOZ0GK00001065 від 20.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 29870 доларів США та зобовязалась повернути його, сплативши відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно п.п. 3.1. умов кредитного договору за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (а.с. 9). Відповідно до п. 4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу (а.с. 9). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, її борг станом на 10.03.2015 року за кредитним договором становить 74739,90 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 25154,57 доларів США, по процентах за користування кредитом 23353,95 доларів США, по комісії 4118,32 доларів США, пеня 22113,06 доларів США (а.с. 4-6). Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» встановленої в судовому засіданні суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved