Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Юрївської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування, стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідачка являється матірю трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей відомості про батька записані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. В 2016 році відповідачка поїхала з дому, залишивши дітей на виховання своїм батькам та сестрі. З того часу вона не цікавиться дітьми та не виконує своїх батьківських обовязків. На теперішній час місцеперебування [PERSON] невідоме. Діти проживають в родині рідної тітки, [PERSON] та її чоловіка, [PERSON], які займаються їх вихованням, навчанням та здійснюють матеріальне утримання. З 09 лютого 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей Юрївської РДА як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. В звязку з вищевикладеним, з метою захисту прав та законних інтересів дітей позивач змушений звернутись до суду та просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) відібрати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, призначити [PERSON] опікуном та піклувальником дітей, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, на виконання вимог ч.\~9 ст.\~74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом розміщення в печатному засобі масової інформації оголошення про виклик до суду (а.с. 65-66), причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у звязку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 169, ст.ст.\~224, 225 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи служби у справах дітей Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області позовні вимоги підтримала повністю. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батьківство відповідачки підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 203342, виданим 11.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 114783, виданим 13.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, та свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 281972, виданим 28.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 6-8). Відомості про батька дітей в свідоцтвах про народження записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9-11). За інформацією Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с. Бразолове, вул. Центральна, 28. Однак фактично [PERSON] за адресою реєстрації не мешкає (а.с. 17-23). Характеристика з місця проживання свідчить про те, що [PERSON] вихованням своїх дітей не займається, не працює, з червня 2016 року за адресою місця реєстрації не проживає, місце її перебування родичам не відомо (а.с. 25). [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 09.02.2017 року перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, що ведеться службою у справах дітей Юрївської районної державної адміністрації (а.с.\~15). Сімя відповідачки на обліку в Юрївському районному центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді Юрївської РДА Дніпропетровської області як така, що перебуває в складних життєвих обставинах та потребує сторонньої допомоги, не перебувала, оскільки до центру відповідна інформація (повідомлення) від субєктів соціальної роботи не надходила (а.с. 14). Виходячи з пояснень, наданих в судовому засіданні представниками позивача та третьої особи, [PERSON] не притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обовязків через те, що співробітники поліції не змогли встановити її місцезнаходження. Вказана причина також обумовила неможливість проведення соціальної роботи з сімєю відповідними органами. Пояснення представників підтверджуються листом Юрївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо перебування відповідачки в державному розшуку з 13.09.2017 року (а.с. 67). Фактично вихованням та утриманням дітей займається протягом останніх декількох років тітка [PERSON], яка створює умови для їх проживання, навчання та лікування, про що свідчить інформація з закладів освіти, охорони здоровя та органів місцевого самоврядування (а.с.\~54-55, 59-61, 68). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобовязують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Таким чином, за нормами статті 164 СК України серед іншого підставами для відібрання дітей від батьків являються випадки, коли мати, батько ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до висновків органу опіки та піклування Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області від 07.09.2017 року орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати у [PERSON] неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також призначити опікуном над малолітніми дітьми та піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] (а.с. 37-38). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], мати дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, вихованням доньок та сина не займається, не турбується про них, не піклується про здоровя, фізичний та моральний розвиток. Доказів, які б спростовували дані обставини, або на підтвердження поважності причин невиконання батьківських обовязків, а також укладення договору з [PERSON] про участь у вихованні дітей, відповідачка не надала. Натомість допитані як свідки [PERSON] (батько відповідачки), [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факти тривалого (протягом 7 років) неналежного виконання матірю своїх обовязків по догляду за дітьми, які фактично проживають в будинку тітки, де для них виключно сімєю останньої забезпечені всі необхідні умови. Зокрема, [PERSON] за власні кошти купує дитячий одяг та взуття, іграшки, відвідує батьківські збори в навчальних закладах, здійснює лікування дітей, повністю утримує їх. [PERSON] з середини 2016 року взагалі самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, не повідомляє ні власних родичів, ні дітей про місце перебування. Виходячи з інтересів дітей, з урахуванням того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дітей без поважних причин, суд вважає необхідним відібрати дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від матері без позбавлення батьківських прав. При вирішенні позовних вимог суд також вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів на дітей на підставі ч. 4 ст. 170 СК України, за якою при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на своїх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не надала. Тому суд вважає, що [PERSON] має можливість надавати утримання дітям. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідачки. Також суд звертає увагу, що відповідачка є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідачка не скористалась своїм правом на подання до суду заперечень проти позову та доказів, на яких вони ґрунтуються, та не надала суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд звертає увагу відповідачки, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Крім того, суд розяснює відповідачці, що за положеннями ст. 170 СК України якщо після відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відпадуть причини, які перешкоджали належно виховувати дітей, суд за її заявою може постановити рішення про повернення дітей. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над малолітньою особою, піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 4\~ст. 63 ЦК України\~опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи, що відомості про батька в свідоцтвах про народження [PERSON], [PERSON] та [PERSON]записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, суд вважає необхідним передати неповнолітнього та малолітніх під опіку [PERSON], яка перебуває з ними в родинних відносинах та має можливості виконувати обов'язки опікуна (піклувальника), про що свідчать наявні в матеріалах справи документи (а.с. 52-58, 69). Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 14 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч.\~3\~ст.\~88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1\~280,40 грн.

Outcome: approved