Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником ТОВ «КБ «Дельта») та відповідачем [PERSON] було укладено відповідний кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії із встановленням ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією, а відповідач отримав кредитну картку з ПІН-кодом до неї та прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 06.11.2014 року, [PERSON] заборгував позивачу 9 247,48 грн., з яких 9 247,48 грн., - тіло кредиту. В добровільному порядку погашати заборгованість за кредитним договором відповідач відмовляється, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно позовної заяви просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання (23.02.2015 року та 16.03.2015 року) не з'явився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З огляду на вищезазначене, за згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником ТОВ «КБ «Дельта») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-28101-150911, а саме договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № [NUMBER] за умовами тарифного плану «Visa Класичний», згідно якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000 грн. із встановленням ліміту на платіжну картку в сумі 7000 грн., який один раз на місяць може змінюватись банком самостійно без укладення додаткової угоди, зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією, а відповідач отримав кредитну картку з ПІН-кодом до неї та прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку (а.с. 3 - 6). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу відповідних коштів виконав, надавши відповідачу кредитну картку з ПІН-кодом до неї. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання по кредитному договору відповідачем належним чином не виконувалося, в зв`язку з чим, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, станом на 06.11.2014 року [PERSON] допустив заборгованість перед Банком, яка становить 9 247,48 грн., з яких 9 247,48 грн. - тіло кредиту, що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 8). В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № 93770679 від 24.12.2014 року сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved