Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернулось до суду із позовом в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 16 081,95 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 03 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних крім пільгового періоду. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши останньому кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн., а з 11.07.2014 року ліміт було збільшено до 5 500,00 грн. Проте [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 22.04.2016 року складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2 204,71 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3 291,17 грн., поточної заборгованості за процентами у розмірі 128,38 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4 449,99 грн., заборгованості за РКО у розмірі 0,00 грн. та заборгованості за штрафами і пенею у розмірі 6 007,70 грн., а всього 16 081,95 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника банку, в заяві вказав, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, до суду подав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, в заяві зазначив, що кредит сплачував частково, не заперечує проти стягнення з нього боргу по кредиту у розмірі 5 500,00 грн., він перебуває у скрутному фінансовому становищі, не працює. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із матеріалів справи, 03 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2 000,00 грн. строком користування 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних (а.с. 14-15). За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 3 кредитного договору, за користування кредитним лімітом встановлюється фіксована процентна ставка, яка зазначена у діючих на момент підписання цієї заяви. Відповідно до п. 4 кредитного договору, щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості та підлягає сплаті клієнтом щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушує. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 22.04.2016 року на загальну суму 16 081,95 грн., що сключає: поточну заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2 204,71 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3 291,17 грн., поточну заборгованість за процентами у розмірі 128,38 грн., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 4 449,99 грн. та заборгованість за штрафами і пенею у розмірі 6 007,70 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано розрахунок заборгованості у якому наявна графа «нараховані штрафи, пені», яка нарахована на загальну суму 6 007,70 грн. При цьому підстави такого нарахування у позові не наведено, не зазначено також складові вказаної суми заявленої до стягнення, що позбавляє суд можливості перевірити належність нарахування неустойки, у тому числі правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу у цій частині вимог, що в свою чергу вказує на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості щодо неустойки. Тому у частині вимог про стягнення штрафу та пені у сумі 6 007,70 грн. слід відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з урахуванням зазначених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача поточна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2 204,71 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3 291,17 грн., поточна заборгованість за процентами у розмірі 128,38 грн. та прострочена заборгованість за процентами у розмірі 4 449,99 грн. У решті заявленої суми пені та штрафу позов задоволенню не підлягає. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. (а.с. 2).

Outcome: partial