Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської РДА звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Позовні вимоги мотивують тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, не приділяють належної уваги вихованню своїх дочок, зловживають спиртними напоями, влаштовують сварки, бійки, свідками яких є малолітні діти. Крім того, батько будучи в стані алкогольного спяніння, неодноразово виганяв старшу доньку [PERSON] з дому, не впускав її в будинок, бували випадки, що дівчина вночі впродовж декількох годин перебувала на вулиці сама, або ж інколи втікала з дому, щоб батько не бив її. Відтак вказана поведінка відповідачів створює загрозу для життя та здоров'я дітей, тому дітей необхідно відібрати від батьків, без позбавлення останніх батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання дітей, а малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] передати органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого влаштування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності та просила у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до нього письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серій І-ЕГ №109414 від 24.07.2013 року, І-ЕГ №099809 від 24.09.2009 року, І-ЕГ №174545 від 28.03.2013 року батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] /а.с.8-10/. Відповідно до довідки про склад сімї №730 від 30.05.2017 року малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з батьками за адресою: с. Славне, вул. Прилісна, 4, Ківерцівського району Волинської області /а.с.15/. Згідно наказу служби у справах дітей Ківерцівської РДА №80 від 09.08.2016 року малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] поставлено на облік, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах, в звязку з систематичним залишенням місця постійного проживання /а.с.11/. З акту обстеження житлово побутових умов проживання від 15.07.2016 року вбачається, що стосунки в сімї не доброзичливі, малолітня [PERSON] батьків не слухає, останні вживають спиртні напої /а.с.22/. Також, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою с. Славне, вул. Підлісна, 4, Ківерцівського району, сімя проживає в деревяному будинку, яка складається з трьох кімнат. В даному житлі зроблений ремонт, є необхідна побутова техніка, меблі, речі домашнього вжитку, сімя забезпечена продуктами харчування, веде підсобне господарство, обробляє земельну ділянку /а.с.25/. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що за заявою [PERSON] її малолітніх дітей було тимчасово влаштовано в приватну організацію «Дитячий Будинок «Дім Затишку» в с. Дерно, для налагодження належних стосунків в сімї щодо виконання батьківських обовязків /а.с.36/. Разом з тим, згідно висновку Ківерцівської РДА Волинської області №20/02-18 від 30.06.2017 року про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав прийнято рішення про доцільність відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав /а.с.4-5/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] проживають у житловому будинку разом з дітьми, ведуть велике сімейне господарство, однак зловживають спиртними напоями про що не раз попереджувалися виконавчим комітетом Суської сільської ради. Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Позивач орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звертаючись до суду з відповідним позовом про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовував необхідність задоволення такого неналежним виконанням відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яке проявилось в тому, що батько [PERSON] в нетверезому стані підняв з ліжка та вигнав дочку [PERSON] восени о 02 год. ночі на вулицю, та не пускав до 06 год. ранку, про що їх інформувала родичка [PERSON] Відібрання дитини у батьків - це теж санкція за невиконання батьківських обов'язків, але більш м'яка, ніж позбавлення батьківських прав. Ступінь небезпеки для кожної дитини може бути різною. Маленька, безпомічна дитина може загинути, тяжко захворіти, якщо залишиться одна на короткий строк. Для підлітка, який володіє певним рівнем незалежності, найбільшу небезпеку становить асоціальне оточення його батьків, їх бажання використовувати неповнолітнього для досягнення антисоціальних цілей. Отже характер небезпеки, її місця в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. І не важливо, що її негативні наслідки не настали. Для відібрання дитини достатньо самого факту її існування. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім'ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків, як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею. Ч. 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає що таких доказів до матеріалів справи не надано. Так, характеристики родини, не свідчать про існування негативних факторів, умов проживання та розвитку дитини, та стверджувати на підставі наданих позивачем доказів, що внаслідок дій чи бездіяльності відповідача існує реальна небезпека для життя, здоров'я і морального виховання дитини, неможна. Факт протиправної поведінки відповідача [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], внаслідок чого дитина йшла з дому, не свідчить про ухилення, небажання чи неспроможність саме відповідача належним чином виконувати свої батьківські обв'язки. Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка приходиться матірю [PERSON] та бабусею малолітніх дітей, показала суду, що батьки змінили своє ставлення до малолітніх дітей, не вживають спиртних напоїв, піклуються про дітей і не хочуть, щоб у них відбирали дітей. Також у судовому засіданні допитаний директор дитячого будинку «Дім Затишку» в с. Дерно [PERSON], який показав суду, що в період перебування малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в дитячому будинку їх батьки приїжджали до дітей кожен тиждень, а також бували поодинокі випадки що й двічі на тиждень. Мати неповнолітніх [PERSON] дуже сумувала за дітьми та забезпечувала їх всім необхідним, що просили діти та те, що потрібно було дитячому будинку. Разом з цим, допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] показала суду, що батьки коли не пють, то поводяться з нею дуже добре, та просила не відбирати її та сестер від батьків. Враховуючи положення національного законодавства та практики ЄСПЛ, а також зважаючи на обставини справи, суд вважає, що відібрання дітей від біологічної матері у даному випадку та встановлення над ними державної опіки не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров'ю дітей. Крім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, стороною позивача недоведено ті обставини, на які він покликався як на підставу своїх вимог. А тому відібрання малолітніх дітей від біологічної матері та батька без належного доказового обґрунтування неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків є прямим порушенням права дитини на проживання в сім'ї поряд з батьками, закріпленого ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про відібранні дитини від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Outcome: dismissed