Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Перечинської міської ради (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак не створила для дітей належних умов проживання та розвитку, що підтверджено актами обстеження умов проживання від 19 червня 2018 року, 04 листопада 2019 року, 11 січня і 24 грудня 2020 року та 24 березня 2021 року. Під час оглядів працівниками служби у справах дітей встановлено, що будинок, в якому проживають діти, перебуває у занедбаному стані, у кімнатах стіни і стеля обшарпані, потребують капітального ремонту. Житлово-побутові умови проживання незадовільні, на момент обстеження всі оглянуті кімнати перебували в антисанітарних умовах, речі, в тому числі дитячий одяг, були брудними. Також були брудними меблі і дивани. При вході до житлового будинку відразу відчувається вкрай неприємний запах, температура у житлових кімнатах низька, електроенергія в будинку відсутня, газопровід не проведено, дрова відсутні. На кухні відповідачка облаштувала одне ліжко для двох дітей, однак таке знаходилося в брудному стані. Ванної кімнати і туалету немає, продукти харчування повністю відсутні. Комісією також встановлено, що діти в недоглянутому стані, візуально вбачається, що у них була брудна шкіра, одяг неохайний та брудний. Відсутні місця для індивідуальних занять, навчання та гри. Враховуючи вказані обставини, Орган опіки та піклування звернувся до суду з метою відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та про передачу дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07 травня 2021 року. Ухвалою суду від 07 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 травня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що відповідачка протягом тривалого часу належним чином не виконує батьківські обов`язки, заходи впливу, які застосовувалися до неї раніше відносно дітей, не принесли жодних результатів. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Пояснила, що не розуміє, чому не доглядала дітей. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 2012 року, та доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2012 року. Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00030268157 та № 00030267753 від 08 квітня 2021 року відомості про батька, [PERSON] , зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS] . За цією адресою проводилось обстеження умов проживання. Разом із цим, місцем реєстрації [PERSON] є: [ADDRESS] , що підтверджено копією її паспорту та повідомленням Перечинської міської ради № 655/07-02 від 15 квітня 2021 року. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 19 червня 2018 року, який складено працівниками служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей та умов догляду за ними. Встановлено, що кімнати потребують косметичного ремонту, наявна електроенергія, газопровід відсутній. Умови проживання задовільні, пічне опалення, продуктами харчування діти забезпечені. У старшої дитини наявне місце для навчання. Холодильник відсутній у зв`язку з поломкою. Вказано, що з [PERSON] проведено профілактичну бесіду з метою належного виконання нею батьківських обов`язків. Згідно з Актом обстеження умов проживання від 04 листопада 2019 року, який складено працівниками служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей та умов догляду за ними. Встановлено, що кімнати потребують косметичного ремонту, наявне пічне опалення, однак таке потребує негайного ремонту. Умови проживання задовільні, наявна електроенергія, продукти харчування наявні у недостатній кількості. Вказано, що з [PERSON] проведено профілактичну бесіду з метою належного виконання нею батьківських обов`язків. Останній рекомендовано негайно звернутися до сімейного лікаря щодо обстеження дітей. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 11 січня 2020 року, який складено працівниками служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей та умов догляду за ними. Встановлено, що будинок, в якому проживають діти, перебуває у занедбаному стані, у кімнатах стіни і стеля обшарпані, потребують ремонту. Житлово-побутові умови проживання незадовільні, на момент обстеження всі оглянуті кімнати перебували в антисанітарних умовах, речі, в тому числі дитячий одяг, були розкидані на підлозі, меблі і диван у брудному стані. При вході до житлового будинку відразу відчувається вкрай неприємний запах і запах тютюну. Температура в житлових кімнатах низька, у будинку наявна електроенергія, газопровід не проведено. У житловому будинку відсутнє приміщення для приготування їжі (кухня), немає ванної кімнати і туалету. Продукти харчування зберігаються в поліетиленових пакетах на підлозі однієї з кімнат будинку. На момент огляду приготованої їжі для дітей не було. Комісією також встановлено, що діти в недоглянутому стані, у них була брудна шкіра, одяг неохайний та брудний. Зі слів матері та в результаті візуального огляду встановлено, що у будинку немає окремих спальних кімнат для кожної дитини. Діти сплять разом з батьками в одному ліжку, яке є брудним, відсутні місця для індивідуальних занять, навчання та гри. Умови проживання не відповідають потребам дітей, відсутнє теплопостачання, водопостачання та водовідведення, газопровід. Не створено умов для задоволення першочергових інтересів дітей, відсутнє піклування про фізичний розвиток дітей та їхнє здоров`я. Вказано, що батькам наголошено на необхідності негайного облаштування житлово-побутових умов для перебування дітей, проведено профілактичну бесіду, ознайомлено з обов`язками батьків, які визначені законодавчими актами, попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Згідно з Актом обстеження умов проживання від 24 грудня 2020 року, який складено працівниками служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей та умов догляду за ними. Встановлено, що житлові кімнати потребують косметичного ремонту, у кімнатах брудно та холодно. У спальній кімнаті була розтоплена піч, наявні два ліжка, шафа, стіл і стільці, в якій було тепло та чисто, ліжка застелені. У будинку відчутний неприємний запах, на момент обстеження електроенергія відсутня. Умови проживання не відповідають потребам дітей, водопостачання з колодязя, теплопостачання наявне в спальній кімнаті. Немає приміщення для приготування їжі. Вказано, що батькам наголошено на облаштуванні житлово-побутових умов для перебування дітей, рекомендовано відремонтувати електроенергію, забезпечити дрова. Проведено профілактичну бесіду, попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 24 березня 2021 року, який складено працівниками служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей та умов догляду за ними. Встановлено, що житлові кімнати потребують косметичного ремонту, у всіх кімнатах брудно та холодно, на кухні трохи тепліше. На печі відсутні двері. У кухні, де облаштоване спальне місце для дітей, брудно, постільна білизна, покривало, подушки і матрац також брудні. У спальній кімнаті наявне ліжко, шафа для одягу, піч, стіл і стілець. Продукти харчування відсутні, зварений лише пісний суп і чай в брудних каструлях. Електроенергія відсутня. Одяг дітей брудний. Умови для проживання дітей не створено, відсутня електроенергія, дрова, водопостачання з колодязя, в кухні піч розтоплена, однак не відремонтована. У зв`язку із загрозою для життя та здоров`я дітей, комісія дійшла висновку вжити негайних заходів з відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Відповідно до характеристики № 19 від 05 квітня 2021 року, що надана Перечинською міською радою, [PERSON] тимчасово не працює, займається сезонними заробітками, з позитивної сторони не характеризується, зі слів сусідів часто зловживає спиртними напоями. На неї в адміністративний будинок села поступають скарги та нарікання з боку сусідів та односельців про неналежне утримання житлового будинку та дворогоподарства. У будинку відсутнє опалення, немає дров, що призводить до неможливості приготування їжі. [PERSON] із співмешканцем не займалися належним вихованням дітей, що призводило до частих хвороб, недоїдання тощо. До адміністративної відповідальності виконкомом міської ради не притягалася. Розпорядженням Перечинського міського голови № 75/09-05 від 24 березня 2021 року вирішено терміново провести відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] ; доручено службі у справах дітей Перечинської міської ради влаштувати дітей на обстеження до Перечинської ЦРЛ, а також - до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частинами першою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»). Аналіз наведених норм права, а також практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Відповідно до частини першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц. Таким чином, суд констатує безумовне право матері на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дітей від відповідача, оскільки остання належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дітей, обставини є загрозливими для життя та здоров`я дітей, враховуючи їхній вік, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом, однак такий спосіб захисту прав дітей у цій конкретній ситуації найбільше відповідає інтересам [PERSON] і [PERSON] . Згідно з вимогами частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини. При цьому суд зазначає, що відібрання дітей у відповідача та їх перебування у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати інтересам дітей і їх слід здійснити без визначення конкретного терміну. Цей спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дітьми, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Таке рішення суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №755/11989/18. Стосовно стягнення аліментів суд зазначає таке. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (частина четверта статті 170 СК України). Щодо порядку сплати аліментів, то частиною третьою статті 193 СК України встановлено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки малолітніх дітей, які належить відкрити у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітній дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати органу опіки і піклування для вирішення питання щодо його влаштування, а також стягувати аліменти у зазначеному розмірі. Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 14 статті 3 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved