Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» як правонаступник з 04 лютого 2011 року ВАТ Комерційного банку «Надра», (надалі Позивач або банк) у грудні 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов укладеного договору № 554056/МБ від 22 лютого 2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0% річних з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2009 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 16 вересня 2014 року в сумі 36 739 грн. 41 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 14 112 грн. 10 коп., заборгованість за відсотками 17 569 грн. 13 коп. та пені за неповернення кредиту - 5 058 грн. 18 коп. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість пені за кредитом станом на 16 вересня 2014 року в сумі 5 058 грн. 18 коп. за період з 16 вересня 2013 року по 15 вересня 2014 року включно. Згодом, уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути заборгованість станом на 23 березня 2015 року в сумі 49 830 грн. 99 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 14 112 грн. 10 коп., заборгованість за відсотками 19 043 грн. 05 коп. та пені за неповернення кредиту - 8 430 грн. 17 коп. та заборгованості по штрафу в сумі 8 245 грн. 67 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд стягнути саме вказану суму. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Уточнивши позовні вимоги представник просить суд також стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, оскільки поштові відправлення за останнім відомим місцем реєстрації його проживання повернулись до суду з відміткою пошти про особисте отримання поштової кореспонденції. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 610-612, 614, 615, 617,625, 1054 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд приймає до уваги, що позивач раніше не звертався до суду із вимогами до відповідача про повернення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору № 554056/МБ від 22 лютого 2007 року [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0% річних з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2009 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 16 вересня 2014 року в сумі 36 739 грн. 41 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 14 112 грн. 10 коп., заборгованість за відсотками 17 569 грн. 13 коп. та пені за неповернення кредиту - 5 058 грн. 18 коп. Порушуючи умови кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість пені за кредитом станом на 16 вересня 2014 року в сумі 5 058 грн. 18 коп. за період з 16 вересня 2013 року по 15 вересня 2014 року включно. Згодом, уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути заборгованість станом на 23 березня 2015 року в сумі 49 830 грн. 99 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 14 112 грн. 10 коп., заборгованість за відсотками 19 043 грн. 05 коп. та пені за неповернення кредиту - 8 430 грн. 17 коп. та заборгованості по штрафу в сумі 8 245 грн. 67 коп. Наявна заборгованість не зменшилась після звернення до суду. Судом також встановлено, що сторонами було дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved