Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., у тому числі коридор 1 - 3,7 кв.м., санвузол 2 - 2,7 кв.м., кухня 3 - 5,7 кв.м., кімната 4 - 16,3 кв.м., балкон І - 0,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 053,58 грн., шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням ПАТ «Державний ощадний банк України» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути витрати на проведення оцінки майна у розмірі 2 000,00 грн., та судові витрати у розмірі 570,54 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 06 жовтня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір №169, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 70 000,00 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення у строк до 05 жовтня 2016 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних у встановлені строки. Для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач виконав всі умови підписаного кредитного договору і надав відповідачу кредит у зазначеному вище розмірі, а відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором строки, в результаті чого станом на 07 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 57 053,58 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 31 244,62 грн., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 088,71 грн., строкової заборгованості за відсотками у розмірі 685,48 грн., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 7 363,84 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом у розмірі 2 155,92 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 109,37 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 238,02 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати платежів у розмірі 167,62 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 530, 611, 1050 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», позивач просить в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором звернути стягнення на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, шляхом продажу її позивачем з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-якій особі на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та дату слухання повідомлені належним чином, про що свідчать конверти, які направлялися їм за зареєстрованим місцем проживання і повернулися на адресу суду без вручення адресатам з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є в справі. В зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно кредитного договору № 169 від 06.10.2011 року, укладеного між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 70 000,00 грн. зі сплатою 18 % річних за користування кредитом (а.с.9-15). Судом встановлено, що відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалася повернути кредит у розмірі 70 000,00 грн., щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, здійснювати погашення кредиту рівними частинами у сумі 1 160,67 грн. та сплату нарахованих відсотків, у разі порушення умов кредитного договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій (а.с.9). Крім того, в забезпечення виконання умов договору між банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір від 06.10.2011 року, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., яка складається з: коридору 1 - 3,7 кв.м., санвузолу 2 - 2,7 кв.м., кухні 3 - 5,7 кв.м., кімнати 4 - 16,3 кв.м., балкону І - 0,8 кв.м. (а.с.21-24). Третя особа [PERSON] взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору належним чином не виконала, заборгованість та відсотки за користування кредитними коштами не погашала. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором строки, в результаті чого станом на 07 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 57 053,58 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 31 244,62 грн., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 088,71 грн., строкової заборгованості за відсотками у розмірі 685,48 грн., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 7 363,84 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом у розмірі 2 155,92 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 109,37 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 238,02 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати платежів у розмірі 167,62 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.8). У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором позивач направляв відповідачу та третій особі претензії про сплату заборгованості за користування кредитом (а.с.26-27, 29-30). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у том ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» згідно якої рішення суду може передбачати право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Так, відповідачу і третій особі банком направлялось повідомлення про невиконання ним умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень (а.с.26-27, 29-30). Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. Разом з цим, відповідачі на пред'явлені вимоги, ані після отримання повідомлення, а ні після відкриття провадження по даній цивільній справі, не відреагували, порушення договору не усунули. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.1. договору іпотеки від 06.10.2011 року передбачено право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 6.2. вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану квартиру. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 570,54 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved