Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

На початку травня 2014 року позивачі звернулись до суду з вище вказаним позовом, який мотивували тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 21 червня 2010 року визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/4 частину жилого будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Вказують, що власником іншої частини будинку являється [PERSON] з якою у Позивачів виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки із загального майна у них не досягнуто, тому вони й звернулись до суду для вирішення цього питання в судовому порядку. В судове засідання з'явилась Позивач та представник позивачів, позов підтримують, наполягають на його задоволенні. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином, в судове засідання не з'явилась про своє відношення до позову не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши всі письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 21 червня 2010 року по справі № 2-113/2010 було визнано за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, 1/4 частину жилого будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS], також за [PERSON], на 1/4 частину жилого будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Власником іншої частини будинку є Відповідач [PERSON] і, як вказують позивачі, між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком і угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто. З матеріалів цивільної справи вбачається, що Позивачі являються власниками частини жилого будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На даний час Позивачі не мають можливості потрапити до свого подвір'я, а отже і в свою частину будинку, так як він вже поділений на дві половини, попередніми власниками. Частка будинку позивачів складається з житлової кімнати 9,9 кв.м., житлової кімнати 5,9 кв.м., житлова кімната 12,1 кв.м., житлова кімната 10,0 кв.м., коридору 4,7 кв.м., загальна площа складає 42,6 кв.м. Відповідач не допускає Позивачів на їх половину і користується приміщеннями будинку відповідно до поверхового плану житловою кімнатою 15,2 кв.м., житлова кімната 11,0 кв.м, житловою кімнатою 9,7 кв.м., житловою кімнатою 16,9 кв.м., коридор 6,1 кв.м., сан вузол 4,5., загальна площа складає 63,4 кв.м. Такий порядок користування будинком встановився з моменту проживання попередніх власників. Фактично Відповідач користується частиною будинку, що перевищує його частку. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу положень ст. ст.21, 24, 41 Конституції України ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Входячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, кожен з співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: approved