Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

ПАТ Акцент-банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 35 213,70 грн заборгованості за кредитним договором від 02.11.2011 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 02.10.2016 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 35 213,70 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позові зазначив про розгляд справи у відсутності, позов підтримує повністю. Додатково надіслано письмові пояснення по суті позову (а.с.58-67). Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Пояснювала, що користувалася кредитним коштами, але борг давно погасила. Дійсно, нею у 2014 році отримано платіжну картку, внесено останній платіж 18.01.2014 року у сумі 100 грн. Також заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 02.11.2011 року між ПАТ Акцент-банк та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач [PERSON] отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування таким кредитом у розмірі 36,00% на рік на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.59-60, 61-62, 63-67). Такий договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банк» та ознайомлення безпосередньо з вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг. Пунктами 6.5 та 6.6 Умов встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі й простроченого кредиту та овердрафту), позичальник зобовязаний також оплати усі винагороди банку. Згідно п. 8.6 вищевказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми договору. Окрім того, у відповідності до п.6.7 Умов відповідач, як власник картки, зобовязаний був стежити за витратами у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач взяті на себе обовязки за цим договором забезпечення своєчасного погашення кредиту, сплату нарахованих відсотків порушив. Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.4-6) станом на 02.10.2016 року погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит не погашався, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом 2 888 грн 29 коп, заборгованість за відсотками 27 072 грн 38 коп., заборгованість за пенею та комісією 3 100 грн 00 коп, а також заборгованість по штрафам - 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 1 653 грн 03 коп (процентна складова). Доказів на спростування розміру заборгованості по кредитному договору та сплату боргу у повному обсязі відповідачем не надано. Натомість, факт наявності боргу за кредитним договором від 02.11.2011 року підтверджується випискою по рахунку за період з 25.09.2012 року по 30.11.2016 року (а.с.45-52). Відповідно до пояснень відповідача, що підтверджується довідкою (а.с.44) за вищевказаним договором було отримано три картки, останню картку № 5211527302400375, зі строком дії 08/17 (а.с.79-80), отримано відповідачем 18.01.2014 року. Під час розгляду справи, відповідачем, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, заявлено про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вимоги про стягнення пені згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік. Укладеним між сторонами договором позовна давність збільшена не була. Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою її, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з виписки по рахунку, відповідачем останні платежі за кредитним договором здійсненні 18.01.2014 року у розмірі 100 грн, а тому сума боргу за кредитом та відсотками нарахована в межах строку позовної давності, так як з позовом банк звернувся до суду 15.10.2016 року (а.с.21). Разом з тим, нарахування пені 3 100 грн 00 коп має місце за період з 01.03.2014 року по 02.11.2016 року, а до суду позивач звернувся 15.10.2016 року, тобто з урахуванням положень ст. ст. 253, 258 ЦК України, нарахована пеня поза межами одного року з дня звернення до суду із позовом. Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню за період з 15.10.2015 року по 02.11.2016 року становить 1 200 грн 00 коп. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Отже, враховуючи вищезазначене в частині вимог ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача на користь банку штрафів за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 2 153 грн 03 коп слід відмовити. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у розмірі 31 160 грн 67 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (31 160,67 х 1378 / 35 213,70=1 219,39). На підставі наведеного,

Outcome: partial