Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат, 3 % річних та судових витрат, на тих підставах, що відповідно до укладеного договору № 9090 від 08.01.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. на строк до 06.01.2017 р., з відсотковою ставкою 11 % річних. Позичальник зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 9090 було укладено договір поруки з [PERSON] № 8659 та з [PERSON] № 8660, відповідно до яких поручителі зобов'язались солідарно відповідати за виконання боржником всіх своїх зобов'язань. Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач, у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 19 вересня 2016 року має заборгованість яка складається з: - 15741,00 грн. - суми заборгованості за кредитом; - 2884,60 грн. - суми заборгованості за відсотками; - 2048,91 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; - 314,72 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками; - 473,75 грн.- 3 % річних за тілом кредиту; - 79,05 грн. - 3 % річних за простроченими процентами. Тому просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 08 січня 2014 року юридична особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк»), і [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], уклали кредитний договір № 9090, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення та платності кредитні кошти в сумі 30000,00 гривень, зі сплатою за користування кредитом 11 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 06.01.2017 р. Позичальник зобов'язалася погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.15-21/. На забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 08 січня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк», [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], та [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], було укладено договір поруки № 8659, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником [PERSON] за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому, відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього /а.с.22-26/. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 08 січня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк», [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], та [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], було укладено договір поруки № 8660, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником [PERSON] за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому, відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього /а.с.27-31/. Судом встановлено, що кредитний договір та договори поруки укладені в письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Ощадбанк», та особисто [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 30000,00грн. Відповідно до п.11.1.1 кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 19.09.2016 року позичальник має заборгованість за кредитом - 15741,00 грн. /а.с.5/. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,00 % річних. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Ощадбанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 19 вересня 2016 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2884,60 грн. /а.с.5/. Відповідно до положення ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Ощадбанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами нараховані інфляційні втрати за неповернутим кредитом у сумі 2048,91 грн. і відсотками у сумі 314,72 грн. /а.с.32/. Щодо позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних суд виходить з наступного. Аналізуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України у сукупності з положеннями кредитного договору, суд приходить до переконання, що цивільно-правова відповідальність боржника [PERSON] настає за прострочення виконання зобов'язання у порядку, передбаченому договором, а саме п.8.1.2 кредитного договору. Отже, нарахування 3 % річних за прострочення зобов'язання боржнику [PERSON] буде фактично подвійною мірою відповідальності, адже відповідно до умов договору йому може бути нараховано пеню за прострочення сплати кредиту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних безпідставними. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Ощадбанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитним договором № 9090 від 08.01.2014 р. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Відповідно до п. 3.9.1.1 кредитного договору № 9090 Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником або поручителем взятих на себе обов'язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту та всієї суми нарахованих прцентів за користування кредитом у тому числі, але не виключно, якщо затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та / або процентів за користування кредитом платежів за цим договором на один календарний місяць. Враховуючи, що відповідач протягом тривалого періоду не виконує передбачені договором зобов'язання про сплату щомісячних платежів, на підставі положення ч.2 ст.1050 ЦК України, суд приходить до переконання, що Банк правомірно набув право вимоги дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договорами поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних задоволенню не підлягають. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1378,00 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.36 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1337,10 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630,00 грн.

Outcome: partial