Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

ПАТ КБ «Пиватбанк» який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» (надалі Позивач або Банк) 26 березня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2008 року між сторонами було укладено договір № ODXRRX10050223 (надалі договір) за яким [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 2 329 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 26 лютого 2014 року в сумі 13 958 грн. 98 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 1 298 грн. 67 коп., заборгованість за відсотками 23 грн. 22 коп., заборгованість з комісії 62 грн. 90 коп., заборгованість з пені в розмірі 11 433 грн. 29 коп. та штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 640 грн. 90 коп. штрафу (процентної ставки). В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає посилаючись на викладені обставини та наполягає на стягненні саме вказаної суми. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв Тригубенко В.І. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, про причину неявки до суду не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки повістки повернулись до суду із відміткою пошти на повідомленні про отримання повідомлення та відмітки, що повістка повернулась із відміткою пошти за зазначеною адресою не проживає та з відміткою за закінченням строку зберігання. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11,15,16, 22, 267, 509, 526, 530, 546, 610-612, 614, 615- 617, 625, 651, 1054, 1055 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між сторонами було укладено договір № ODXRRX10050223 (надалі договір) за яким [PERSON] отримав споживчий кредит в сумі 2 329 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 26 лютого 2014 року в сумі 13 958 грн. 98 коп., в тому числі заборгованість по сумі кредиту в розмірі 1 298 грн. 67 коп., заборгованість за відсотками 23 грн. 22 коп., заборгованість з комісії 62 грн. 90 коп., заборгованість з пені в розмірі 11 433 грн. 29 коп. та штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 640 грн. 90 коп. штрафу (процентної ставки). Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Судом встановлено, що згідно п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка), які діяли на час укладення спірного кредитного договору і погоджено з позичальником, про що свідчить її підпис на заяві, термін позовної давності за вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором встановлено сторонами тривалістю 5 років. Суд також приймає до уваги, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь Банку повністю, позовні вимоги щодо стягнення пені також підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У разі порушення виконання зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або договором, зокрема і сплата неустойки. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положеннями ст.616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту частково підлягає стягненню з відповідача на користь банку, оскільки розмір основної заборгованості з відсотками та комісією складає 1 385 грн., а розмір пені з 2008 року визначений в сумі 11 433 грн. 29 коп., що не співмірно з сумою боргу та значно перевищує розмір збитків. Такі обставини є підставою для зменшення розміру неустойки до розміру 1 385 грн. 00 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми 500 грн. фіксованої частини штрафу та 640 грн. 90 коп. процентної складової штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань по погашенню кредиту - суд розцінює, що це є застосуванням до відповідача відповідальності за порушення договірного зобов'язання відповідно до Умов надання споживчого кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial