Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги таким. До служби у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області надійшла інформація від служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 19 травня 2021 року про те, що бригадою швидкої медичної допомоги з відокремленого підрозділу «Куп`янська центральна міська лікарня» до відділення патології новонароджених КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» Харківської обласної ради доставлена дитина (хлопчик) [PERSON] , [INFO] , без супроводу батьків. Із супровідних документів вбачалося, що матір`ю є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини-відповідачка у справі самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та відмовилася від дитини, хоча не була позбавлена можливості здійснювати догляд та утримувати свого сина. 03 серпня 2021 року дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківської піклування та призначено [PERSON] його опікуном. З урахуванням викладеного, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини, а також а також стягнути з відповідачки аліменти на її утримання. В судове засідання представниця позивача - органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області Мірошніченко Н. Ю. не з`явилася, надавши заяву, в якій просила суд справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення на її адресу, підтверджену довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «вручено особисто 16.12.21». Відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 червня 2021 року, виданим Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00031281661 від 17 червня 2021 року [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я). Згідно з Актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі хорони здоров`я від 18 травня 2021 року, в комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради (КНП ХОР) «Обласна дитяча клінічна лікаря № 1» виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , дитина поступила до закладу без документів та супроводу батьків. Мати дитини [PERSON] дитину не відвідує, не цікавиться її станом здоров`я та розвитком, до лікарні не з`являється. Стан здоров`я дитини: середньої важкості за рахунок неврологічних порушень. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6326 дитина [PERSON] знаходиться в ОДКЛ № 1 у відділенні інтенсивної терапії новонароджених з 12 квітня 2021 року до 21 квітня 2021 року, у відділенні патології новонароджених з 21 березня 2021 року до 09 червня 2021 року та у відділенні для дітей молодшого віку з 09 червня 2021 року до теперішнього часу з діагнозом: синдром рухових порушень внаслідок перінатального гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, функціонуюче овальне вікно. В ОДКЛ № 1 дитина переведена із ЦМЛ Куп`янського району бригадою МШД. Доставлений без супроводу батьків. Батьки за час перебування дитини у лікарні не з`являлися. Згідно з повідомленням № 10-22/816-21 від 19 травня 2021 службою у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради начальнику служби у справах дітей Дворічанської селищної ради повідомлено, що бригадою швидкої медичної допомоги з відокремленого підрозділу «Куп`янська центральна міська лікарня» до відділення патології новонароджених КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» Харківської обласної ради доставлена дитина (хлопчик) [PERSON] , [INFO] , з діагнозом поліцитемія новонародженого. Дитина доставлена без супроводу батьків. Із супровідних медичних документів вбачається, що породіллю є [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина (хлопчик) [PERSON] залишився без батьківського піклування та потребує втручання відповідних органів щодо захисту своїх прав та законних інтересів. Відповідно до відповіді на запит № 01-09/943 від 07 травня 2021 року, наданої КНП «Дворічанська районна лікарня» Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку у лікаря невропатолога лікарні з 1997 року з діагнозом: «Епілепсія з частими генералізованими нападами, когнітивними порушеннями. Нейроциркулярна дистонія за кардинальним типом СН 1 ст. Помірне інтелектуально-мнестичне зниження внаслідок епілепсії». Інвалід 3 групи з дитинства. Лікаря невропатолога відвідує не систематично, останній раз була на прийомі 06 жовтня 2020 року. На обліку у психіатра не знаходиться, але щорічно консультується за направленням лікаря невропатолога. Відвідувань психіатра уникає. Згідно з довідкою характеристикою № 16-14/17 від 12 квітня 2021 року, наданою Дворічанською селищною радою Куп`янського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і проживає разом з співмешканцем - [PERSON] та його сином - [PERSON] . Є інвалідом ІІІ групи. Житлові умови сім`ї не відповідають жодним санітарним нормам. В житловому будинку незадовільні умови проживання. Сім`я проживає тільки на кошти пенсійного забезпечення [PERSON] та за кошти від оренди земельної частки (паю), яка дісталася [PERSON] у спадок від батька. [PERSON] в зв`язку зі своєю хворобою має вади агресії, апатії та байдужність до всього, що є навколо неї, за станом здоров`я не може навіть доглянути за собою, завжди має неестетичний вигляд. Поняття щодо господарювання в садибі відсутнє. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 39 від 15 червня 2021 року виконавчий комітет вирішив зареєструвати покинуту новонароджену дитину чоловічої статі, яка народилася [INFO] у [PERSON] , присвоївши їй прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] , вказавши місцем народження м. Куп`янськ Харківської області, внести відомості про матір та батька до актового запису, службі у справах дітей звернутися із заявою про державну реєстрацію народження дитини, покинутої в закладі хорони здоров`я. Згідно з рішенням виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 70 від 03 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 99 від 24 вересня 2021 року над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено [PERSON] його опікуном. Згідно з висновком № 04-24/2827 від 08 листопада 2021 року, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої дитини - [PERSON] , так як вона відмовилася від сина. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини та платника аліментів, суд визначає цю частку в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved