Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) 14 березня 2016 року (дата подачі документів на пошту) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 06.10.2014 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №CSRKLON06318, відповідно до умов якого [PERSON] отримав строковий кредит в сумі 197729,33 гривень. Однак позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 03.03.2016 року існує заборгованість за кредитним договором №CSRKLON06318 у сумі 207405,43 гривень, з яких заборгованість за кредитом 144214,29 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 2694,32 гривень, заборгованість за пенею в сумі 49612,06 гривень за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штрафи відповідно до п. 6.8 кредитного договору у сумі 1000 гривень та 9884,76 гривень. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №CSRKLON06318 між Банком та [PERSON] 06.10.2014 року було укладено Договір поруки №CSRKLON06318/DP1. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору, позичальнику та поручителю була направлена письмова вимога щодо виконання забезпеченого зобов'язання, яка залишилась без задоволення. За таких обставин Банк просив стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CSRKLON06318 від 06.10.2014 року у сумі 207405,43 гривень та понесені судові витрати. Представник позивача - Сивокінь С.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що за час розгляду справи в суді заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 06.10.2014 року не зменшилася. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 02.06.2017 року не з'явилися. Про час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направленням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. У судових засіданнях за її участі [PERSON] позовні вимоги Банку не визнала посилаючись на те, що не підписувала Договір поруки № CSRKLON06318/DP1 від 06.10.2014 року. У судових засіданнях за його участі представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Вовк А.І. подавав письмові заперечення проти позову Банку, в яких посилався на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є недостовірним, а обставини викладені в позові надумані та необґрунтовані. Так, зокрема, при укладенні кредитного договору Банк допустив порушення вимог ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки [PERSON] не було надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартості кредиту, також до справи не надано письмового підтвердження про ознайомлення позичальника з Умовами та правилами надання банківських послуг, не було надано графік платежів за даним договором. Окремі пункти кредитного договору надруковані менше ніж восьмим шрифтом, що значно ускладнює ознайомлення позичальника з його умовами. Банком не було надано суду докази про здійснення платежу, що підтверджував би отримання [PERSON] кредитних коштів. Надані позивачем при зверненні до суду докази не оформлені належним чином, а тому не мають юридичної сили. Крім того Банк безпідставно заявив про стягнення одночасно і штрафу і пені, які є різновидами неустойки. Пеня нарахована за період з 06.10.2014 року по 03.03.2016 року всупереч ч. 2 ст. 258 ЦК України яка передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За таких обставин представник відповідачів просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача [PERSON] та представника відповідачів у судових засіданнях за їх участі, оголосивши письмові заперечення, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 06.10.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CSRKLON06318 за умовами якого Банк надає [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суму 197729,33 гривень, з яких 187328,88 гривень на реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківських послуг №2843412535 між Банком і ФОП [PERSON], та Договором про надання банківських послуг №34863602 між Банком та ТОВ «Центр Ділового Співробітництва «КонцептСервіс»; 34 гривні для сплати за реєстрацію предметів застави; 10366,45 гривень для сплати судових витрат. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 23% річних, а у випадку порушення будь-якого грошового зобов'язання - пеню в розмірі 0,128% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Термін повернення кредиту - до 10.06.2015 року. Графік погашення тіла кредиту та процентів визначено у Додатку №1 до кредитного договору - щомісячно, починаючи з 05.11.2014 року (а.с. 7-11). Крім того п.6.8. кредитного договору за порушення позичальником термінів платежів по погашенню заборгованості, передбачено сплату штрафу у розмірі 1000 гривень + 5% від суми кредитного ліміту. 06.10.2014 року між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки №CSRKLON06318/DP1 (а.с. 12), - за умовами якого [PERSON] поручається за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №CSRKLON06318 від 06.10.2014 року. Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №CSRKLON06318 від 06.10.2014 року між Банком та [PERSON], станом на 03.03.2016 року розмір заборгованості за тілом кредиту становить 144214,29 гривень, за процентами 2694,32 гривень, пеня 49612,06 гривень, штраф (фіксована частина) 1000 гривень, штраф (процентна складова) 9884,76 гривень, а усього 207405,43 гривень (а.с. 3). Останнє погашення тіла кредиту здійснено позичальником 05.02.2015 року, процентів - 12.06.2015 року, пені - 15.06.2015 року. Листом від 01.03.2016 року (а.с. 4) Банк звернувся до [PERSON] та [PERSON] із вимогою повернути в повному обсязі суму кредиту, сплатити проценти та штрафні санкції. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) та в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. За таких обставин оцінивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що 06.10.2014 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого щодо повного і своєчасного повернення кредиту та сплати процентів позичальником не виконані. За порушення умов договору, Банком нарахована передбачена кредитним договором пеня та штрафи в розмірах про які домовилися сторони укладаючи кредитний договір. За змістом ст. 10, 60 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що наданий Банком розрахунок заборгованості є недостовірним відповідачами суду не надано. Посилання відповідачів на те, що Банк не представив доказів безпосереднього одержання [PERSON] кредитних коштів є надуманими, оскільки Кредитний договір №CSRKLON06318 від 06.10.2014 року і не передбачав видачу готівки позичальнику. Не можуть бути прийняті судом і заяви відповідачів про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки пунктом 6.7. Кредитного договору сторони домовились про збільшення до 15 років строків позовної давності по вимогах про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пені, штрафів. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Доводи [PERSON] про те, що вона не підписувала Договір поруки №CSRKLON06318/DP1 від 06.10.2014 року не знайшли свого підтвердження. Суд за клопотанням [PERSON] призначав у справі судову почеркознавчу експертизу, однак листом від 18.04.2017 року експертна установа повідомила суд про залишення без виконання ухвали про призначення експертизи у зв`язку із несплатою [PERSON] рахунку №1478 від 27.02.2017 року по оплаті за судову експертизу. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню та з [PERSON] і [PERSON] необхідно солідарно стягнути на користь Банку заборгованість за кредитним договором №CSRKLON06318 від 06.10.2014 року, що виникла станом на 03.03.2016 року, а саме заборгованість по тілу кредиту в сумі 144214, 29 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2694,32 гривні; пеню в сумі 49612, 06 гривень; штраф за порушення умов договору в сумі 10884, 76 гривні, а усього 207405, 43 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3304, 83 гривень (а.с. 18-19). Однак на час звернення Банку із розглядуваним позовом до суду статтею 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру був встановлений у розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З урахуванням ціни позову (207405,43 гривень) розмір судового збору за позовом Банку до [PERSON] та [PERSON] повинен був становити 3111,08 гривень (із розрахунку 207405,43 х 1,5%). Судовий збір сплачений Банком понад вказану суму є таким, що внесений в більшому розмірі ніж встановлено законом і не підлягає стягненню з відповідачів. На підставі ст. 15-16, 204, 526, 553-554, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved