Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Орган опіки та піклування Шевченківської райдержадміністрації Харківської області 07 березня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що в зв'язку з складним матеріальним становищем та враховуючи той факт, що малолітня дитина - [PERSON], [INFO], потребує спеціалізованої медичної допомоги, на підставі заяви матері та розпорядження голови Шевченківської райдержадміністрації Харківської області № 199 від 22 червня 2011 року, хлопчик був влаштований до Харківського обласного будинку дитини № 2 на повне державне забезпечення. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян Шевченківського районного управління юстиції Харківської області № 00009066536 від 24 травня 2011 року відомості про батька записані за вказівкою матері - відповідачки за справою. Наказом начальника служби у справах дітей Шевченківської райдержадміністрації Харківської області №26 від 21 червня 2011 року малолітній [PERSON] поставлений на облік служби в зв'язку з його влаштуванням Будинку дитини згідно заяви матері, через потребування сином спеціалізованої медичної допомоги. Відповідно до інформації районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді відповідачка [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 19 грудня 2011 року по 19 червня 2012 року. З жінкою проводилась робота з попередження алкогольної залежності, надавались послуги щодо ведення домашнього господарства, покращення санітарно-гігієнічного стану приміщення. Поряд з тим, протягом цього часу жінка на рекомендації фахівців з соціальної роботи не реагувала, ніяких позитивних змін в її поведінці і в способі життя не відбулося. Працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації разом з фахівцями з соціальної роботи РЦСССДМ проводились обстеження умов проживання [PERSON], жінці виносились офіційні попередження про неприпустимість такої поведінки (зловживання алкогольними напоями, антисанітарія в будинку). Згідно актів № 142 від 28 березня 2013 року Обласного будинку дитини № 2 з 15 липня 2011 року по 28 березня 2013 року за період перебування дитини [PERSON] в закладі, [PERSON] відвідувала дитину двічі, 16 березня 2012 року та 17 січня 2013 року, але не більше 10 хвилин, та в першому випадку навіть не дочекалась пробудження дитини. Відповідно акту № 652 від 07 жовтня 2013 року обласного Будинку дитини №2 щодо перебування малолітнього [PERSON], за період з 28 березня 2013 року по 07 жовтня 2013 року відповідачка жодного разу не відвідала хлопчика в закладі. Відповідачка за справою періодично зловживає алкогольними напоями, останнім часом бродяжить, за місцем реєстрації не з'являється. На листи з проханням з'явитися до служби у справах дітей не реагує. Згідно актів Харківського обласного будинку дитини № 2 від 17 липня 2012 року № 372/2, від 07 жовтня 2013 року № 652, від 28 березня 2013 року № 142, інформації закладу від 08 січня 2014 року № 5 [PERSON] відвідувала свого малолітнього сина [PERSON], в будинку дитини, але час її спілкування з сином вимірювався хвилинами, з березня 2013 року по січень 2014 року не відвідувала сина зовсім, станом здоров'я дитини не цікавилася, моральної і матеріальної підтримки не надавала, не виявила бажання забрати дитину додому. З метою захисту прав малолітньої дитини, визначення остаточного юридичного статусу [PERSON], [INFO], як дитини, позбавленої батьківського піклування, орган опіки та піклування районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина. Відповідачка в судовому зсіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, в обгрунування своїх заперечень зазначила, що дійсно вона є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Її життя склалось трагічно , в 15 років вона її зґвалтували і після медичних процедур , виявилось що вона не може мати дітей. Пізніше вона потрапила під вплив чоловіка , який зловживав спиртними напоями. В 2011 року народився син, якого вона любить і немає наміру покидати. На теперішній час вона веде позитивний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, має постійне місце проживання, яке відповідає санітарним нормам для нормального життя. Вона не мала можливості постійно відвідувати сина в 2012- 2013 роках тому , що в неї хворіла мати і потребувала догляду. Окрім того зазначила, що до закладу де знаходиться син , вона може приїхати лише автобусом , який приїзджає в певний час. Декілька раз вона приїзджала до сина і їй його не давали , так як відповідно до його віку він має свій режим дня. Син має захворювання і у закладі отримує необхідне лікування , якого вона дати не може. Має бажання повернути сина та виховувати його, надавати всілякої допомоги на його оздоровлення. Прохає врахувати, що вона бажає та має намір спілкуватися з дитиною, приймати участь у його розвитку та вихованні, тому прохає суд не позбавляти її батьківських прав відносно сина. Прокурор в судовому засіданні вважала недоцільним позбавлення батьківських прав відносно відповідачки. Суд вислухавши представника позивача, відповідачку, прокурора, вивчивши матеріали справи дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Сторонами не оспорюється той факт, що [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області). Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав. Мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитино; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Як доказ своїх вимог, представник позивача надала до суду акти обстеження, офіційні попередження, розпорядження про направлення малолітньої дитини до будинку дитини №2 та виписку про стан її здоров'я, з яких вбачається, що відповідачка декілька разів в 2013 -2014 роках приїзд жала до сина . За роз'ясненнями п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми сторонами обов'зками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд, у відповідності до ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України не погоджується з висновком № 514 від 17 грудня 2013 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно своєї дитини в матеріалах справи є недостатніми. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Частиною 2 ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено,що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Представник позивача не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки [PERSON] чи свідомого нехтування нею своїми батьківськими обвязками. В судовому засіданні не встановлено доказів того, що [PERSON] є хронічним алкоголіком або наркоманом, свідомо ухилилася від своїх батьківських обовязків. В пояснень відповідача вбачається ,що вона має бажання знайти можливість спілкуватися з сином, враховуючи свій майновий стан, сімейне положення намагається все зробити, щоб повернути сина до себе. Окрім того ,суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачці, що з врахуванням стану здоров'я , вона повинна застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківських відносин з нею, вживати дієві заходи щодо прийняття участі в вихованні дитини, проявляти материнську турботу, у разі виникнення життєвих труднощів з сином, вона повинна звертатися за допомогою до органів опіки та піклування, оскільки у подальшому, якщо ставлення матері до сина не зміниться, зацікавлені особи не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів. На підставі викладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їх належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги органа опіки та піклування Шевченківської райдержадміністрації Харківської області є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed