Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.05.2014 року із [PERSON] було укладено кредитний договір № 500941471, за яким відповідачу надано кредит в сумі 24\~644,25 гривень на умовах строковості, поворотності та сплати процентів за користування кредитом. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 22.11.2015 року виникла заборгованість у розмірі 36819,80 гривень, з яких: 24165,82 гривень заборгованість за кредитом, 2801,50 гривень заборгованість за відсотками, 7452,48 гривень заборгованість по комісії, 2400 гривень штраф, які просив стягнути з відповідача. Представник позивача подав письмове клопотання про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності, наслідки визнання позову йому відомі, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що 021.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500941471, за яким відповідачу надано кредит в сумі 24\~644,25 гривень на умовах сплати 15,99% річних процентів за користування кредитом строком до 22.05.2019 року. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 22.11.2015 року виникла заборгованість у розмірі 36819,80 гривень, з яких: 24165,82 гривень заборгованість за кредитом, 2801,50 гривень заборгованість за відсотками, 7452,48 гривень заборгованість по комісії, 2400 гривень - штраф. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статті 610,611,612 ЦК України передбачають правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківська діяльність» \~\~визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. З положень ст.\~ст. 1054, 1055 ЦК України \~вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 527, 530, 533, 541, 546, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved