Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Орган опіки та піклування - Мукачівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вказуючи на те, що остання є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач у вихованні дитини ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з ним, тривалий час не доглядає за сином, життям та розвитком не цікавиться, свідомо ухиляється від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню сина. Також просять стягнути аліменти утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісяця. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування - Мукачівської міської ради позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Прокурор Федорова А.І. в судовому засіданні вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.2011 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, батько [PERSON], [INFO], записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Висновком органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому від 25.05.2015 року № 712/01-16 визнано за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки остання ухиляється від виконання батьківського обов'язку по його вихованню та утриманню, не турбується про стан його здоров'я, фізичний, психічний та розумовий розвиток. З клопотання директора дитячого будинку «Дивосвіт» від 15.02.2012 року № 21 вбачається, що з 03.11.2011 року на повному державному утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO]. За час перебування в закладі мати до дитини навідалась чотири рази, морально та матеріально дитину не підтримує, життям та здоров'ям не цікавиться та не виявляє бажання повернути дитину у сім'ю. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 11.03.2015 року, 11.03.2015 року о 12.30 хв. була знайдена дитина чоловічої статі, ромської національності, яка була доставлена до Обласної дитячої лікарні та встановлено, що його матір'ю є [PERSON] З акту прийому дитини до притулку від 01.04.2015 року вбачається, що вихователь методист служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації Шелемба М.О. прийняв від о/у Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області дитину [PERSON], [INFO] року, оскільки дитина залишилась без піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого сина [PERSON], [INFO], не бере участі в його вихованні та навчанні, не цікавився його здоров'ям, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Оскільки особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки аліменти у заявленому в позові обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що мати ухиляється від матеріального утримання дитини, не працевлаштована, відомостей про її незадовільний стан здоров'я у суду немає, тому відповідно до ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів в розмірі 300 гривень, враховуючи обставини відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, та інших обставин. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved