Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області в особі Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якій просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до Служби у справах дітей з питання позбавлення відповідача батьківських прав звернулась [PERSON] , яка тривалий час виховує онука [PERSON] . Матір`ю хлопчика була [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку зі смертю доньки [PERSON] та її чоловік [PERSON] взяли на себе виховання дитини, яка живе разом з ними. Відповідач, починаючи з осені 2018 року взагалі самоусунувся від виховання свого сина, повністю припинив спілкування з ним, життям дитини не цікавиться, з дитиною не проживає, не телефонує, матеріально не утримує. До дитячого садка дитину водить бабуся. Відповідач неодноразово запрошувався до Служби у справах дітей, однак, так і не з`явився. 19 серпня 2020 року судом постановлено ухвалу, якоюприйнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Залучено до часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] 09 вересня 2020 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що зі слів бабусі дитини [PERSON] їй відомо, що між нею та відповідачем як батьком дитини спочатку існувала домовленість, що він поїде на заробітки та буде утримувати дитину, а вона та її чоловік [PERSON] будуть виховувати дитину, яка буде жити з ними. Але з другого півріччя 2018 року відповідач взагалі на зв`язок із дитиною, а також [PERSON] не виходив. Відповідачу відомо, де знаходиться його дитина, оскільки з народження хлопчик живе у бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] . До Служби у справах дітей з питання виховання дитини відповідач не звертався. [PERSON] має бажання бути опікуном хлопчика, щоб представляти інтереси дитини у передбачений законом спосіб, оскільки батько дитини цього не робить. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. Пояснила, що [PERSON] , [INFO] , є її онуком. Мати дитини була її дочкою, яка померла в 2018 році. Відповідач є її колишнім зятем. З моменту народження дитини її дочка, зять і онук проживали у неї. Ще у 2014 році відповідач почав їздити на заробітки, обіцяв допомагати дитині. Дочка і онук жили у неї. Вона бачила відповідача останній раз у 2015 році. До 2018 року її дочка спілкувалась з відповідачем в телефонному режимі. Але після смерті дочки, на похороні якої відповідач не був, на зв`язок не виходив. До дитини жодного разу не приїздив, дитиною взагалі не цікавиться, не телефонує, матеріально не забезпечує. Дитина батька знає по фотографіях. Вони з чоловіком не приховують від онука, хто є його батьком. Вона тривалий час мала надію, що відповідач вийде на зв`язок, не хотіла порушувати питання про позбавлення його батьківських прав, але змушена це зробити. Хоча дитина і живе з нею та її чоловіком, виховують, утримують хлопчика саме вони, але вони не є законними представниками онука за законом. Вона має бажання бути опікуном дитини у разі позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, у зв`язку із чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із копією свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 27.11.2014 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] у місті Рубіжне Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис №223. Батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3675 від 13.03.2020. З акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 12.12.2019, складеного за участі представників позивача, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з народження проживає та виховується у бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №4 «Русалонька» від 31.10.2019 та 06.04.2020, який з 01.09.2019 відвідує неповнолітній [PERSON] , [INFO] , за час відвідування дитиною закладу батько дитини [PERSON] жодного разу не з`являвся, у вихованні сина участі не приймає. У зв`язку зі смертю матері дитини супроводжують та опікуються хлопчиком його бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Відповідно до інформації Управління охорони здоров`я» Рубіжанської міської ради Луганської області від 31.03.2020, при відвідуванні лікаря - педіатра дитину [PERSON] , [INFO] , супроводжує бабуся [PERSON] . Батько дитини ніколи сина при відвідуванні лікаря не супроводжував. З матеріалів справи також вбачається, що представниками позивача було вжито заходів з метою встановлення місцезнаходження відповідача, в тому числі, і шляхом звернення до Рубіжанського відділу поліції ГУНП в Луганській області. Також вживались заходи щодо запрошення відповідача до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради. Зазначене підтверджується інформацією Рубіжанського відділу поліції від 11.06.2020 та актами від 13.12.2019, 16.12.2019, 23.01.2020, 12.03.2020, складених представниками позивача, відповідно до яких було здійснено виходи за адресою реєстрації відповідача [PERSON] : [ADDRESS] , але членам комісії двері ніхто не відчинив, залишено виклики до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради. Такий виклик також було спрямовано засоби поштового зв`язку. Судом за клопотанням представника позивача були допиті свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її подругою. Дочка [PERSON] - [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , від якого народила сина [PERSON] . Ще до 2018 року відповідач почав їздити на заробітки. В 2018 році мати хлопчика померла, але відповідач навіть не був на її похороні. З того часу зв`язок з відповідачем повністю втрачений. Їй відомо, що дитина живе разом з [PERSON] та [PERSON] , саме вони виховують і утримують онука. Жодної участі у вихованні дитини відповідач не бере, сином не цікавиться, не телефонує, не з`являється. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] , [INFO] , та була подругою його померлої матері [PERSON] . Коли мати дитини ще була вагітна, відповідач [PERSON] поїхав на заробітки. Після цього подружжя [PERSON] ще деякий час підтримувало зв`язок. Але після смерті [PERSON] в 2018 році відповідач взагалі не виходив на зв`язок, з дитиною не спілкувався, нею не цікавився, матеріально не утримував. Вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Дитина у розмові про батька не говорить, пригадує тільки матір. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання узгоджуються між собою, об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області у своєму висновку № 016-062/3961 від 10.08.2020 зазначила, що [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому вважають доцільним позбавити його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування зазначеного висновку, зокрема, посилається на те, що [PERSON] взагалі не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, не приймає участі у його вихованні, лікуванні та утриманні, не забезпечує здобуття ним освіти, а також не здійснює захист законних прав і інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.2-3 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень позивача, представника третьої особи, свідків вбачається, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (щонайменше з другого півріччя 2018 року) взагалі не бере участі у процесі виховання дитини, зокрема, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться створенням умов для її освіти, підготовки до самостійного життя, не спілкується з сином, матеріально не забезпечує. Доказів зворотнього або об`єктивної неможливості відповідача брати участь у процесі виховання сина до суду надано не було. Також суду не надано доказів того, що бабуся дитини [PERSON] та дідусь [PERSON] , з якими проживає хлопчик, чинять будь-які перешкоди спілкуванню батька з дитиною. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , і його слід позбавити батьківських прав стосовно сина, якого передати позивачу для подальшого влаштування. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі положення ст.169 СК України, відповідно до якої мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про їх поновлення до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст.166 СК України аліменти необхідно перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши позивача відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк із дня набрання законної сили рішенням суду. Час, з якого присуджуються аліменти на дітей визначається відповідно до вимог ст.191 СК України від дня пред`явлення позову, тобто, з 10 серпня 2020 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітньої особи. Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved