Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

ПАТ « Дельта Банка» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 19.12.2007 року між банком і відповідачкою укладено кредитний договір, згідно якого на картковий рахунок [NUMBER], позивач відкрив Держателю кредитну лінію на суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 10000,00 грн. Однак відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 11250,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, підтримав позовні вимоги та звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що заборгованості перед банком не має на підтвердження чого надала суду квитанцію про повернення банку кредит на суму 14 150 грн. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до укладеного кредитного договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 19.12.2007 року (далі - договір) ПАТ «Дельта Банк» уклав договір з [PERSON], за яким банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання такого договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Згідно п. 3.6. договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, відкритим фізичним особам, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. Згідно п. 3.7. у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Згідно з ст.105 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як було встановлено у судовому засідання між сторонами внаслідок укладення договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [NUMBER] від 19.12.2007 року виникли дійсні зобов'язальні правовідносини. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості [PERSON] з 19.12.2007 року станом на 22.04.2014 року заборгував позивачу всього 11250,00 грн., у тому числі тіло кредиту - 11250,00 грн. Позивач в поданому позові не вказав інших доказів про наявність дійсної кредитної заборгованості, окрім доданого розрахунку за кредитним договором № 002-10043-191207 від 19.12.2007 року, у тому числі відсутні і Правила здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідачка надали суду реєстр квитанцій з відповідними копіями квитанцій про сплату кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк», згідно якого в період з 19.12.2007 року по червень місяць 2011 року відповідачка сплатила позивачу суму кредитної заборгованості в розмірі 14150 грн. Таким чином судом достовірно встановлено, що позивач не надав суду обґрунтованих доказів стосовно дійсної кредитної заборгованості відповідача [PERSON] перед банком, адже відповідач сплачував кредит з відповідними платежами згідно долучених до справи квитанцій, а обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.60 ЦПК України. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення матеріально-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed