overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Біловодський район, с Новолимарівка, вул. Набережна, 3. На даний час у будинку крім неї зареєстровані її діти: [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON], який є її братом. На даний час відповідач у її будинку не проживає. У 2009 році він виїхав до Російської Федерації і більше не приїжджав, де він зараз знаходиться невідомо. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, відзив на позов не надавав, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Біловодський район, с Новолимарівка, вул. Набережна, 3, на праві власності належить позивачеві з 29 травня 2006 року, що підтверджується належно оформленими правовстановлюючими документами, а саме нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу житлового будинку від 15.05.2006, витягом Державного реєстру правочинів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.05.2006 № 10775620. Довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.10.2018 та актом про фактичне місце проживання (не проживання), складеним депутатом сільської ради [PERSON] 10 жовтня 2018 року, підтверджується, що відповідач [PERSON] проживав у житловому будинку, що належить позивачу з моменту його купівлі до 2009 року. З 2009 року відповідач у будинку сестри не проживає. Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи братом позивача та проживаючи в її будинку, був членом сімї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2009 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. Центральна, 85. На даний час у будинку крім неї зареєстровані відповідач у справі та його малолітні діти. Відповідач з дітьми 2014 року у зазначеному будинку не проживають, оскільки переїхали на постійне місце проживання до міста Луганська, де проживають за адресою: м Луганськ, кв. Ленінського Комсомолу, 4/23. Відповідачі не є членами її родини і не мають відношення до права власності на її будинок. До підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач також надав письмову заяву, в якій позов визнав, підтвердив факт, що він постійно проживає у м Луганську разом з дітьми. Просив справу розглядати за його відсутності, оскільки приїхати до суду не має можливості, також він не має можливості знятись з реєстрації сам та зняти з реєстрації місця проживання за адресою позивача своїх дітей. Представник третьої особи [PERSON] також надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності заперечень проти позову не мала. За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності її учасників у підготовчому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи, чого не заперечується учасниками справи, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область смт Біловодськ, вул. Центральна, 85, на праві власності належить позивачеві. На час подання позову у цьому будинку крім позивача також зареєстровані, однак не проживають, відповідач та його діти. Відповідач та його діти права власності у будинку позивача часток не мають та з 2014 року проживають у місті Луганську. Дані обставини обєктивно підтверджуються письмовими доказами, а саме правовстановлюючими документами на будинок, довідкою про склад родини, домовою книгою за вказаною вище адресою, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON]А, а також свідчать, що між сторонами фактично склались правовідносини з наймання житлового приміщення у будинку, що належить громадянинові. Згідно ч. 2 ст. 167 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи наведену норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт вибуття відповідача з його дітьми з 2014 року до іншого населеного пункту є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт Петропавлівка, вул. Шкілька, 79. На даний час у будинку крім неї в будинку зареєстрована відповідач, яка у 2012 році виїхала до РФ, в Україну не приїжджає, і вона з нею відносин не підтримує. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщувалась належним чином, відзив на позов не надавала, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт Птеропавлівка, вул. Шкільна, 79, на праві власності належить позивачеві. На цей час в ньому зареєстровані позивач та відповідач. Відповідач є рідною дочкою позивача, яка у червні 2012 року виїхала до РФ і в Україну не поверталась. Вказані обставини підтверджуються доказами, а саме: договором купівлі-продажу від 18 березня 2006 року, відповідно до якого позивач стала власником зазначеного вище будинку, довідкою та актом обстеження матеріально-побутових умов, а також письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Наведена норма закону свідчить, що відповідач, будучи дочкою позивача та проживаючи в її будинку, була членом сімї власника будинку. Згідно частини першої статті 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Застосовуючи останню норму закону до спірних правовідносин, з огляду на те, що факт відсутності відповідача у будинку позивача з 2012 року (більш ніж один рік) без поважних причин є доведеним, суд вважає позов обґрунтованим, який слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що [INFO] у м Довжанськ померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії та грошових коштів на банківському рахунку. Через брак коштів, оскільки вона є пенсіонером за віком, та похилий вік, дізнавшись про наявність у померлої недоотриманої пенсії та грошових коштів на рахунку, вона лише у вересні 2018 року завернулась до суду для встановлення факту смерті матері, яка померла на тимчасово окупованій території. Тільки 03 жовтня 2018 року вона отримала свідоцтво про смерть матері і одразу звернулась до приватного нотаріуса Біловодського нотаріального округу Доброскокової А.М. із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через порушення шестимісячного строку для прийняття спадщини, порадивши у винесеній 30 жовтня 2018 року постанові звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також, у поданій від імені позивача - адвокатом Риндіним Д.І. позовній заяві, останній просив, розглядати справу за відсутності позивача та її представника, що продублював потім в окремо поданій заяві. Від відповідача також надійшла заява, в якій його представник просив розглядати справу за його відсутності, заперечень проти позову не мав. Третя особа теж надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини У відповідності до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви для прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла дійсно померла [INFO] у м Довжанськ Луганської області, який з 2014 року є тимчасово окупованою територією. Свідоцтва про народження та про укладення шлюбу позивача свідчать про те, що вона є рідною дочкою померлої [PERSON] З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 30.10.2018 приватним нотаріусом Доброскоковою А.М. за № 53860971, йдеться, що за заявою позивача цього ж дня була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2018 № 435/02-31 приватний нотаріус Доброскокова А.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкоємець пропустила передбачений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Факт того, що м Довжанськ, де померла [PERSON] та проживає позивач, є тимчасово окупованою територією доказуванню не підлягає, оскільки це є загальновідомим фактом, що закріплений законодавчо. За таких обставин, враховуючи також те, що відповідач позов визнав, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з вересня 2007 року, який у судовому порядку в 2016 році був розірваний. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення за їхньою домовленістю дочка проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільної допомоги не надає. До початку розгляду справи від сторін надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу за їхньої відсутності. Позивач позов підтримала. Відповідач визнав позов частково. Не погодився із розміром аліментів, які просить стягнути з нього позивач, вказавши, що не проти сплачувати їх в розмірі ј частки від заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. З наданих до позовної заяви документів судом встановлено, що сторони дійсно з 12 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 23 лютого 2016 року за рішенням суду даний шлюб був розірваний (див. копію рішення Біловодського районного суду Луганської області від 11.02.2016). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. На даний час сторони не проживають разом, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дана обставина підтверджується довідками виконкому Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 16.08.2019 №№ 513 та 514. Відповідач позов в частині розміру аліментів, які просить з нього стягувати позивач, не визнає, в іншій частині позов не оспорює. Згідно процесуального законодавства ( ч. 1 ст. 161 ЦПК), а також усталеної судової практики, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається на одну дитину в розмірі ј частки заробітку, на двох дітей - 1/3, двох і більше - Ѕ частки заробітку. Позивач просить стягнути з відповідача на одну дитину аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку, що не заборонено законом. Разом із цим позивач в позовній заяві не наводить обґрунтувань того, чому саме в такому розмірі слід стягувати аліменти з відповідача. За таких обставин, суд погоджується із доводами відповідача про стягнення з нього аліментів саме в розмірі ј частки заробітку, тому позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Між ними припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства і на даний час мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, у своєму позові просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 01.03.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем. Позиція позивача, викладена у позовній заяві свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить саме її інтересам. За таких обставин суд не бачить підстав для збереження шлюбу сторін, тому його між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що мешкає разом з відповідачем. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства і на даний час мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги, що суперечить його інтересам. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він свій позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи сповіщувалася належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 08.04.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що мешкає з відповідачем. Позиція позивача, викладена у позовній заяві та заяві про розгляд справи за його відсутності свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить його інтересам. За таких обставин суд не бачить підстав для збереження шлюбу сторін, тому його між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що мешкають разом з відповідачем. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства і на даний час мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він свій позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи сповіщувалася належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 10 лютого 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що мешкають з відповідачем. Позиція позивача, викладена у позовній заяві та заяві про розгляд справи за його відсутності свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить його інтересам. За таких обставин суд не бачить підстав для збереження шлюбу сторін, тому його між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Починаючи з серпня 2013 року між ними припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства і на даний час мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги, що суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з`явився, у своєму позові просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 10 жовтня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з відповідачем. Позиція позивача, викладена у позовній заяві свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить саме його інтересам. За таких обставин суд не бачить підстав для збереження шлюбу сторін, тому його між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2018 року. Від шлюбу дітей не мають. Стосунки між ними розладились, зникли взаєморозуміння і взаємоповага, стали виникати сварки. Їхня сім`я фактично припинила існування, примирення між ними та подальше збереження шлюбу неможливе. До початку підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщувалася належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що вони дійсно з 12 лютого 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу не мають. Позиція позивача, викладена у позовній заяві та заяві про розгляд справи за його відсутності свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить саме його інтересам. За таких обставин суд не бачить підстав для збереження шлюбу сторін, тому його між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved