Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

ПАТ «ВБР» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначило, що 22. 11. 2011 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № IKCASHG.16900.002, згідно якому банк зобовязався надати кредит у розмірі 10\~000 грн. на споживчі потреби строком до 20.11. 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних. У забезпечення вказаного кредитного договору з [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.16907.002 від 22. 11. 2011 року, де відповідач зобов»язався відповідати перед банком за виконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, і випадку невиконання боржником будь якого зі своїх зобовязань обидва відповідача відповідають перед банком як солідарні боржники. Банк виконав свої зобовязанні і видав грошові кошти, відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, має заборгованість, а саме: 4575,11 прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4075,53 грн. прострочена заборгованість за процентами; 5250,00 грн. прострочена заборгованість по комісії, 6938,98 пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором, а всього 20\~839,57 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. В судове засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує, просить стягнути з відповідачів 630 грн. витрати, повязані з викликом їх через оголошення у газеті. Відповідачі в судове засідання не явилися, про день, час і місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, суд зі згоди позивача на підставі ст.169, 224 ЦПК України розглядає справу заочно. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Як вбачається з копії кредитного договору, 22. 11. 2011 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № IKCASHG.16900.002, згідно якому банк зобовязався надати кредит у розмірі 10\~000 грн. на споживчі потреби строком до 20.11. 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних. У забезпечення вказаного кредитного договору з [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.16907.002 від 22. 11. 2011 року, де відповідач зобов»язався відповідати перед банком за виконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору. Банк свої зобовязання виконав повністю, відповідач отримав кредит на споживчі цілі, але не погашає суму кредиту, станом на 28. 12. 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 20\~839,57 грн. У звязку з проведенням АТО на території Донецької області банк позбавлений можливості надіслати повідомлення до відповідача про погашення суми боргу. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором від 22. 11. 2011 р. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають у м. Шахтарську Донецької області, тобто у зоні АТО, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з них пені в сумі 6938,98 грн. за несвоєчасне виконання зобовязання, а стягнути на користь Банку 13\~900,59 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів судових витрат, суд виходить з положень пункту 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, який передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач надав суду копію рахунку № 4391 та меморіального ордеру № 136996 від 11. 04. 2016 року від 26. 02. 2016 року про оплату за публікацію оголошення про виклик до суду на суму 630 грн. (по справі [PERSON], [PERSON] В.), тому суд стягує ці витрати з відповідачів у відповідності до вимог закону.

Outcome: partial