Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

ПАТ «Дельтабанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивував свої вимоги тим, що відповідно до договору 10.08.2011 Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та\~[PERSON] уклали кредитний договір №005-28504-180411. Відповідно до пункту 1.2 договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок №26254904543668 у національній валюті України гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН - код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених у тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до Договору, надалі за текстом Тарифи та умови, що викладені у правилах здійснення операцій за картковими рахунками, надалі за текстом правила. Відповідно до п. 5.2 договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 4139,17 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця у строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення у повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати усю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував. Таким чином, станом на 31.07.2015 заборгованість відповідача перед позивачем становить 1074,46 грн, яка складається з простроченого тіла кредиту - 900,62 грн та заборгованості за комісіями - 173,84 грн. Вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Оскільки відповідно до даних Матейківської сільської ради Барського району Вінницької області інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача відсутня, то на виконання положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України судом було здійснено виклик відповідача через оголошення у пресі («Урядовий курєр», випуск №82 від 04.05.2017) (а.с. 53-54). З огляду на викладене вище, відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, однак у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 10.05.2017 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оглянувши заяву представника позивача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 18.04.2011 між ПАТ «Дельтабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №005-28504-180411, відповідно до якого позивач надав держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на загальну суму 30 000 грн та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 4139,17 грн. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків\~за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором (а.с. 5). Як вбачається з розрахунку та виписки за особовим рахунком на імя відповідача за період з 17.03.2010 по 05.05.2017 [PERSON] з 18.04.2011 по 27.06.2012 регулярно здійснював оплату заборгованості, останній платіж у рахунок погашення заборгованості відповідач здійснив 27.06.2012 у сумі 86,92 грн (а.с. 3, 58-59). [PERSON] неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом (а.с. 3, 49-50), чим порушено умови договору. Таким чином, станом на 31.07.2015 виникла прострочена заборгованість, яка складається з простроченого тіла кредиту - 900,62 грн та заборгованості за комісіями - 173,84 грн. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між ПАТ «Дельтабанк» та [PERSON], є зобовязальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (тут та далі у редакції станом на день подачі позовної заяви 31.08.2015) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру для юридичної особи становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь 1074,46 грн, тому судовий збір у даній справі з огляду на викладені вище положення закону становить 1218 грн, який слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, з відповідача слід також стягнути витрати позивача на публікацію оголошення у пресі - 420 грн (а.с. 62). На підставі викладеного та ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 610, 612, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved