Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

На початку лютого 2014 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обгрунування вказаних вимог, посилається на наступне. Після смерті бабусі позивача [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина у вигляді квартири з [ADDRESS] При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом з'ясувалося, що на вказану квартиру накладено арешт постановою ВДВС Бориспільського МРУЮ при виконанні виконавчого листа по справі №2-2092 про стягнення з [PERSON] на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» заборгованості за комунальними послугами. Однак наявність арешту на майно [PERSON] [INFO] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]та має повний збіг прізвища ім'я та по-батькові зі спадкодавцем [PERSON] [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Дані особи один до одного ніякого відношення не мають. Згідно даних постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.11.2011 року держаний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ, виконавчий документ №2-2092 було повернуто стягувачеві та припиненого чинність арешту боржника, проте у даних реєстра заборон відчужень дана інформація відсутня. Посилаючись на ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст.1216, 1220 1223, 1261, 1266, 1268,1297 ЦК України, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] крім того визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на вказану квартиру. Позивач в судове засідання не з'явився, проте від його представника надійшла заява в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі на їх задоволенні наполягає та просить справу слухати у її відсутність. Крім того просить не стягувати судовий збір з відповідача. Представник відповідача Бориспільської міської ради Волошина Ю.Г. в письмовій заяві просить справу розглянути в її відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Представник третьої особи ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] в письмовій заяві просить справу розглянути в його відсутності, проти зняття арешту не заперечував при вирішенні інших позовних вимог покладався на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалася. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом РАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] право власності на яку зареєстроване 12.09.2008 року Бориспільським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно №24678119 (а.с.11), копією технічного паспорту на квартиру (а.с.12-14). Позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті батька [PERSON] який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9), свідоцтвом про смерть (а.с.23), рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2013 року, у справі про встановлення факту родинних відносин. Після смерті [PERSON], позивач 15.03.2013 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, від іншого спадкоємця [PERSON], який був чоловіком померлої, 15.03.2013 року надійшла заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи, заведеною Бориспільською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] за номером 77/2013. Свідоцтво про право на спадщину видається лише за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, що передбаченого п. 4.12 Розділу Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року за З 296/5. Крім того, п. 4.18 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Листом Бориспільської міської державної нотаріальної контори № 52/02-14 від 13.01.2014 року позивача повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] з тих підстав, що на зазначену квартиру накладено арешт (а.с.15). Судом встановлено, що постановою ВДВС Бориспільського МРУЮ від 09.06.2011 року при виконанні виконавчого листа №2-2092 по справі за позовом КПТМ «Бориспільтепломережа» до [PERSON], про стягнення заборгованості за комунальними послугами в розмірі 2278 грн. 11 коп. та судового збору в розмірі 30 грн. 00 коп., накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] (а.с19). Згідно Інфомаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №14544889 від 13.12.2013 року наданою реєстраційною службою Бориспільського МРУЮ, 09.06.2011 року за № 11274718 зареєстроване обтяження на квартиру [ADDRESS]. Згідно даних листа ВДВС Бориспільського МРУЮ №72338 від 26.12.2013 року (а.с.16) останнє повідомляє, що на виконанні ВДВС перебував виконавчий лист про стягнення з [PERSON] 1941 року народження на користь КПТМ «Борсипільтепломережа» заборгованості за комунальні послуги. В рамках виконавчого провадження, з метою забезпечення реального виконання рішення суду було накладено арешт на вищевказані нерухоме майно, яке згідно довідки БТІ належало [PERSON] 30.11.2011 року на підставі п.9.ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. З підстав зняття арешту рекомендовану позивачу звернутись до суду. Суть спору полягає у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом, звільненні нерухомого майна з під арешту. Правовідносини сторін регулюються ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1216, 1218, ч. 1 ст. 1223 ЦК України. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216, 1218, ч. 1 ст. 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного «Про судову практику справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлено законом порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом правомірно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за наведених вище підстав, право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд задовольняючи вимоги про звільнення нерухомого майна з-під арешту, виходить з того, що позивач, як спадкоємець за законом за правом представлення після свого померлого батька, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, має право на квартиру [ADDRESS], наявність арешту, накладеного в ході виконання виконавчого листа, по якому виконавче провадження закінчено, однак арешт з нерухомого майна не був знятий, що перешкодою для отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України від 27.11.2003 року N 1344-IV, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Оскільки ВДВС Бориспільського МРУЮ, під час накладання арешту на майно боржника фактично наклало його на майно іншої особи, повний збіг прізвища ім'я та по-батькові якої збігається з спадкодавцем [PERSON], крім того при закінченні виконавчого провадження не знято арешт з нерухомого майна, позов щодо зняття арешту є обґрунтованим, а невизнане право позивача підлягає захисту шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999, серед підстав для зняття заборони є прийняття відповідного рішення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved