Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат повязаних з навчанням. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ № 562 від 05.08.2010 року [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 27 вересня 2010 року між КНУВС та відповідачем було укладено Договір № 10-096 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення КНУВС, згідно з наказом НАВС № 802 від 27.06.2014 року відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр за напрямом підготовки «Психологія» та останнього направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Волинській області. Наказом УМВС України у Волинській області № 249 о/с від 20.08.2014 року відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобовязувався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Сума витрат складає 42\~486,06 грн. Відповідно до п. 4.4 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення суми здійснюється в судовому порядку. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч був повідомлений про дату час та місця розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ № 562 від 05.08.2010 року (а.с. 9) [PERSON] було зараховано до складу курсантів КНУВС. 01 вересня 2010 року між КНУВС та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 10-11). Після закінчення КНУВС, згідно з наказом НАВС № 802 від 27.06.2014 року відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр за напрямом підготовки «Психологія» та останнього направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Волинській області (а.с. 13). Наказом УМВС України у Волинській області № 249 о/с від 20.08.2014 року відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Як передбачено порядком відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого Постановою КМУ від 01.03.2007 року №313, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості споживчої енергії Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), згідно ст. 610 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобовязувався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Сума витрат складає 42\~486,06 грн. Із сумою витрат, повязаних з утриманням його у навчальному закладі, відповідач ознайомлений під підпис та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. Однак, відповідачем кошти позивачу не повернуті. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь Київського національного університету внутрішніх справ кошти в розмірі 42486,06 грн. та судові витрати по справі в сумі 1378 грн.

Outcome: approved