Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра»» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому зазначає, що 25 квітня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 384/МК/2008-980 із додатковою угодою № 1 від 14 березня 2013 року, відповідно до яких [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 80000,00 грн. на строк по 25 червня 2013 року зі сплатою 18,5 відсотків річних. На забезпечення виконання зобов'язань між банком та [PERSON] 25 червня 2008 року було укладено договір поруки № 1, відповідно до якого поручитель відповідають з кредитором як солідарні боржники. Оскільки [PERSON] не виконує належним чином умови договору, станом на 03 квітня 2014 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 69322,97 грн.. Тому просять стягнути з відповідачів заборгованість в заявленому розмірі в солідарному порядку та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] відповідно до актового запису про смерть № 280 від 27 серпня 2014 року помер 20.08.2014 року. Згідно відповіді Цюрупинської державної нотаріальної контори від 17.12.2014 року із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Вказані обставини свідчать про відсутність правонаступників відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON]було укладено договір № 384/МК/2008-980 із додатковою угодою № 1 від 14 березня 2013 рокуза умовами якого позичальник отримав від банка кредит у розмірі 80000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 25 червня 2013 року, та зобов'язався його повернути зі сплатою відсотків у розмірі 18,5 % річних за користування кредитом На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між ПАТ «КБ «Надра»» [PERSON] 25 червня 2008 рокубуло укладено договір поруки № 01. Крім того, на забезпечення виконання зобвоязань між сторонами також було укладено договір застави автотранспорту № МК 34/01 від 25.03.2008 року. Проте, відповідач [PERSON] порушив умови договору і тому станом на 03 квітня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 69322,97 грн... Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст.ст. 1046-1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, проте банком у судовому засіданні не було надано інформації про правонаступників кредитора які б відповідала за його зобов'язаннями, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з померлого 20.08.2014 року відповідача [PERSON] кредитних коштів в солідарному порядку є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити. Згідно до положень ст. 541 та ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів, пов'язаних з припиненням поруки, суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В матеріалах цивільної справи наявні вимоги до відповідачів про дострокове погашення кредитної заборгованості, проте ПАТ «КБ «Надра»» не було надано доказів на підтвердження їх направлення та отримання відповідачами, зокрема поручителем [PERSON]. Крім того, зобов'язання за кредитним договором мали бути виконані 25 червня 2013 року, банк звернувся до суду із позовом 16 квітня 2014 року (на пошту - 14 квітня 2014 року), тому й звернення до суду з позовом суд не може розцінювати як вчасне повідомлення поручителя про необхідність виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором. Тому суд розцінює договір поруки як такий, що припинений. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, у зв'язку із чим в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed