Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 березня 2013 року з [PERSON] був укладений договір № 20130130085858 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue та додаткова угода №1 до нього про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів. Цими правочинами сторони погодили, що банк видає Власнику рахунку неперсоніфіковану платіжну картку, відкриває спеціальний картковий рахунок та здійснює його обслуговування. В свою чергу, відповідач за умови користування ним карткою, повинен щомісячно до 25 числа сплачувати витрачені кошти з урахуванням 32% річних. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання, оскільки відповідач в період часу з 06.03.2013 року по 27.05.2014 року користувався своїм правом на зняття грошових коштів в межах встановленого ліміту. Однак, свого зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.05.2014 року складає 11048,74 грн. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу. В судовому засіданні представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 10.07.2014 року в розмірі 11481,93 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їхнього задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 березня 2013 року між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений договір № 20130130085858 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue та додаткова угода №1 до нього про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів. На умовах визначених угодою та договором, Банк відкрив відповідачу рахунок, видав картку з ПІН-кодом та надав грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії з лімітом у сумі 10 000 грн. на строк з 06.03.2013 року по 05.03.2015 року зі сплатою за користування кредитною лінією у розмірі 32% річних на споживчі цілі. Відповідно до п. 6 Додаткової угоди, моментом надання Банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на СКР власних коштів Власника рахунку. Пунктами 7 та 8 Додаткової угоди встановлено, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються Банком у валюті рахунку починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку користування Кредитним лімітом, на суму фактичного залишку заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитним лімітом здійснюється за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Як вбачається з виписки по рахунку, [PERSON] проводив використання кредитних коштів за власними потребами, однак починаючи з 26.02.2014 року допустив прострочення по сплаті за користування кредитними коштами внаслідок чого має непогашену заборгованість по кредиту у розмірі 9775,68 грн., а також по нарахованим процентам за користування кредитом у розмірі 1333,42 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право вимагати дострокове повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів та штрафу, а також вимагати відшкодування збитків Банку у випадку невиконання чи неналежного виконання Власником рахунку своїх зобов'язань за договором та додатковою угодою передбачено пунктом 20 цієї угоди. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по договору та додатковій угоді, які складаються з: тіла кредиту - 9775,68 грн. та заборгованості по відсоткам - 1333,42 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Пунктом 15 Додаткової угоди укладеної між сторонами передбачено, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п. 2 цієї додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені нарахований банком відповідачу за нараховані та не сплачені проценти складає 176,19 грн., а за прострочений кредит - 196,64 грн., що відповідно до положень ст. 549 ЦК України та умов Додаткової угоди також підлягають задоволенню. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved