Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 21.10.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 374/10/2013/0221. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, 21.10.2013 банк уклав з [PERSON] договір поруки. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 135 000,00 грн. терміном з 21 жовтня 2013 року по 19 жовтня 2029 року зі сплатою процентів за користування кредитом, із процентною ставкою 18,8 % річних. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2017 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» було задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 374/10/2013/0221 від 21.10.2013 станом на 28.01.2016. Рішення набрало законної сили. Пунктом 3.7. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються банком за зобов`язанням позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п. 3.5.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних (п. 1.4.2. кредитного договору). Позивач нараховував проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором, на залишок простроченої заборгованості по кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами з 29.01.2016 по 29.02.2020 і розмір заборгованості по відсотках становить 70 553,13 грн. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість по процентах в розмірі 70 553,13 грн. та судові витрати у в сумі 2270,00 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримала. Погодилась на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду були повідомлені завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на думку представника позивача, ухвалою від 08.06.2021 постановленою в судовому засіданні, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 21.10.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 374/10/2013/0221. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, 21.10.2013 банк уклав з [PERSON] договір поруки. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 135 000,00 грн. на строк з 21 жовтня 2013 року по 19 жовтня 2029 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,8 % річних (а.с.11). Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, 21.10.2013 між сторонами укладено договір кредиту, за яким відповідачу [PERSON] було надано кредит на строк з 21 жовтня 2013 року по 19 жовтня 2029 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,8 % річних. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Пунктом 3.7. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються банком за зобов`язанням позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п. 3.5.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних (п. 1.4.2. кредитного договору). Разом з тим, заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2017 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» було задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 374/10/2013/0221 від 21.10.2013 станом на 28.01.2016. Рішення набрало законної сили 03.01.2018 (а.с.19,20). Зі змісту рішення суду та пояснень представника позивача наданих нею в судовому засіданні слідує, що згідно ст. 1050 ЦК України позивач скористався правом дострокового повернення кредитних коштів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач надав суду розрахунок процентів за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором, на залишок простроченої заборгованості за кредитом з 29.01.2016 по 29.02.2020 в розмірі 70 553,13 грн. (а.с.6-10) і на підставі п. 8.3. Кредитного договору та ст. 526,627,629 ЦК України позивач просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] вказану заборгованість по процентах. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 4.2.5. кредитного договору № 374/10/2013/0221 від 21.10.2013 передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій (а.с.12). Згідно вимог кредитного договору і за наявності прострочення виконання основного зобов`язання станом на 08.12.2017 банк використав право вимагати дострокове повернення всієї суми кредиту, що залишилась не сплаченою, а також сплати процентів шляхом стягнення боргу в судовому порядку. Такими діями ПАТ «Укргазбанк» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом і суд задовольнив його позовні вимоги. Пунктом 8.3. Кредитного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (а.с.12). Статтею 526 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Разом з тим, за змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Застосовуючи наведені норми права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у виді стягнення процентів. Враховуючи наведені обставини і те, що наявне рішення суду від 08.12.2017 про дострокове стягнення усієї суми залишку неповернутих кредитних коштів, суд вважає, що у позивача не було підстав для нарахування процентів за кредитним договором, тому в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed