Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно позову, 23.11.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №44ДС/094/К11/2007-С, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 150000 грн. з розрахунку 13,6% річних за користування кредитом на строк до 22.11.2022 року. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено порукою [PERSON] на підставі договору поруки №44ДС/094/П11/2007-С від 23.11.2007 року, яка зобовязалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника за кредитним договором. 26.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» викупив у ПАТ «Кредитпромбанк» право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором на умовах, за якими останній був укладений. Враховуючи те, що позичальник [PERSON] свої зобовязання по погашенню кредиту не виконує, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 06.04.2015 року становить 297464,12 грн., а саме: за тілом кредиту 140000 грн., за відсотками 157464,08 грн. Вказане на підставі п.4.2 кредитного договору дозволяє банку вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків. На підставі ст.ст.553-554 ЦК України боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. З огляду на вказане позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти позову в частині вимог до [PERSON] заперечував, зазначивши про порушення банком пунктів 2.1, 2.2. договору поруки, заявив про застосування строку позовної давності до вимог, що заявлені до поручителя, просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, заяв не надав. Суд, вислухавши представника відповідачки, дослідивши надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 23.11.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №44ДС/094/К11/2007-С, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 150000 грн. з розрахунку 13,6% річних за користування кредитом на строк до 22.11.2022 року, з щомісячним погашенням заборгованості відповідно до графіку. (а.с.5-11, 16-17) Згідно Додаткової угоди №1 від 20.06.2008 року сторони змінили розмір процентів за користування кредитом до 17,5 % річних (а.с.12). Окрім того, 23.11.2007 року був укладений Договір поруки №44ДС/094/П11/2007-С з [PERSON], яка узяла на себе обовязки відповідати перед кредитором ПАТ «Кредитпромбанк» за виконання зобовязань за кредитним договором боржником [PERSON] та у випадку порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, нести солідарний обовязок з боржником (а.с.13-15, 18-19). У звязку з допущеними боржником [PERSON] неплатежами за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку (а.с.20) та наданого на виконання ухвали суду розрахунку, становить станом на 06.04.2015 року 297464,12 грн., а саме: за тілом кредиту 140000 грн., за відсотками 157464,08 грн. 26.06.2013 року між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором перший банк відступив другому права вимоги за кредитним договором боржника [PERSON] та забезпечувальним договором, у звязку з чим до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права кредитора (а.с.27-33) ПАТ «Дельта банком» на адресу боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] 11.09.2014 року були направлені вимоги про погашення простроченого зобов'язання (а.с.21-26), однак в добровільному порядку вказана заборгованість до теперішнього часу не погашена, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів заявленої у позові заборгованості суд виходе з наступного Ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст.554 ч.1 ЦК України). Отже порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. За змістом ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Як встановлено судом, боржник [PERSON] узяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 22.11.2022 року, сплачуючи її частинами щомісяця відповідно до графіку (щомісячними платежами). Отже поряд з установленням строку дії договору сторони встановити й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Суду не були надані документи, за якими можна було б прослідкувати з якого конкретно часу боржник припинив виконувати свої зобовязання по сплаті заборгованості за кредитним договором, однак з тих документів, що маються, а саме: з наданого на виконання ухвали суду від 13.12.2016 року розрахунку заборгованості, вбачається, що зокрема з 26.06.2013 року погашення заборгованості взагалі не проводилося. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісячними частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. (Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14). Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ст.559 ч.3 ЦК України) повинні застосовуватися і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ст.559 ч.4 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. На підставі наведеного, вимоги позову про солідарне стягнення заборгованості з поручителя [PERSON], представник якої заявив про застосування шестимісячного строку позовної давності до вимог, що висунуті до неї як до поручителя, задоволенню не підлягають, оскільки предявленні по закінченню цього строку. Так, якщо виходити з наявного розрахунку, заборгованість боржника виникла з червня 2013 року, а вимоги позову предявлені до суду в червні 2015 року. При цьому навіть направлення досудової вимоги до поручителя [PERSON] про погашення виниклої кредитної заборгованості сталося понад рік від моменту порушення боржником своїх зобовязань по погашенню кредиту, у вересні 2014 року (а.с.22, 25-26). При вирішенні питання про розмір стягнень, що належить провести з боржника [PERSON], суд враховує, що останнім клопотань про застосовування строку позовної даності не заявлялося. Таким чином, позов ПАТ «Дельта Банк» слід задовольнити частково, стягнувши на його користь заборгованість за кредитним договором №44ДС/094/К11/2007-С від 23.11.2007 року станом на 06.04.2015 року в розмірі 297464,12 грн. з відповідача [PERSON], а в іншій частині позову, а саме у позовних вимогах до відповідачки [PERSON] відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід покласти на відповідача [PERSON]

Outcome: partial