Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 листопада 2012 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 427200 доларів США на термін до 12 листопада 2027 року, а відповідач зобов'язалася кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 24 вересня 2012 року склав 403373,07 доларів США. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 403373,07 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 3222950,83 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNDVGO00000442 від 12 листопада 2007 року в розмірі 2722351,59 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1319301,61 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 723699,44 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 228794,69 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 450555,85 грн., а також судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього 2725570,59 грн. У задоволенні інших позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с. 133-134). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні з [PERSON] всієї суми пені скасовано. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року в частині стягнутого з [PERSON] розміру пені у сумі 450555,85 грн. змінено на суму пені в розмірі 951155,08 грн. (а.с. 164-165). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 181-184). У своїй заяві від 16 квітня 2014 року представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 22), та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNDVGO00000442, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 427200 доларів США на термін до 12 листопада 2027 року, а відповідач зобов'язалася кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 11-14). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 24 вересня 2012 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 403373,07 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 3222950,83 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 165119,10 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 90575,65 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 28635,13 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом у розмірі 119043,19 доларів США (а.с. 5-9, 10). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 грн. за кожний день прострочення. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року. З урахуванням того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом 23 листопада 2012 року, то стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а саме: з 23 листопада 2011 року в розмірі 64751,57 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року, складає 517365,04 грн. (а.с. 190-193). Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 349081,45 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 2789160,78 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 165119,10 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 1319301,61 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 90575,65 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 723699,44 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 28635,13 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 228794,69 грн.; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом у розмірі 64751,57 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 вересня 2012 року складає 517365,04 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3219 грн. (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial