Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

ПАТ «Банк Кіпру» 14.05.2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 грудня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» (код ЄДРПОУ 19358784) між сторонами був укладений кредитний договір № 137/08. Кредитор надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 100 000,00 (сто тисяч гривень) строком з 15.12.2008 р. по 13.12.2013 р. зі сплатою 25,0% річних за строковий кредит за 30,0% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором 15 грудня 2008 року між Кредитором, як Іпотекодержателем, з однієї сторони та Позичальником, як Іпотекодавцем, з іншої сторони був укладений іпотечний договір №161/08. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2012р. позов ПАТ «Банк Кіпру» було задоволено (а.с.51-53), але ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.01.2013р. вказане заочне рішення було скасовано за заявою відповідача (а.с.79). 06.12.2013 р. до канцелярії Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшла уточнена позовна заява в якій збільшено позовні вимоги ПАТ «Банк Кіпру» до відповідача у зв'язку з нарахування процентів за користування кредитом. Представник ПАТ «Банк Кіпру» просив справу розглядати за його відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань від нього не надходило. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 грудня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Кіпру» (код ЄДРПОУ 19358784) між сторонами був укладений кредитний договір № 137/08. Згідно п.1.1. кредитного договору Кредитор надав Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 100 000,00 (сто тисяч гривень) строком з 15 грудня 2008 року по 13 грудня 2013 року зі сплатою 25,0% (двадцяти п'яти цілих процентів) річних за строковий кредит та 30,0% (тридцяти цілих процентів) річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором (п.2.2.6 кредитного договору) (а.с.6-8). 21 вересня 2009 року між Кредитором та Позичальником була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої було змінено зміни до графіку повернення кредитних коштів, змінено розрахунковий період по нарахуванню процентів, інші умови залишились без змін (а.с.9-10). Кредитор свої зобов'язання по кредитному договору виконав, про що свідчить виписка по особовому рахунку Позичальника № 2203.3.054469.001 (а.с.11) - виписка за період з 15.12.2008 року по 15.12.2008 року, відповідно якої банк видав Позичальнику суму кредиту - 100 000, 00 (сто тисяч гривень). Відповідно до п. 2.2.5. кредитного договору Позичальник зобов'язався забезпечити погашення кредиту згідно графіку встановленого цим пунктом шляхом внесення готівки в касу Кредитора або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника. Окрім цього, у відповідності до п. 2.2.7. кредитного договору за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом сплачувати Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором та не здійснює погашення кредиту у встановлені кредитним договором строки, що свідчить про невиконання умов кредитного договору. Прострочена заборгованість Позичальника обліковується з 28.08.2009р.- за кредитом та починаючи з 30.12.2010р. - обліковується прострочена заборгованість зі сплати процентів за кредитом. Станом на 27 листопада 2013 року відповідач має наступну заборгованість перед позивачем за кредитним договором: - заборгованість за строковим кредитом - 3 385,00 грн.; - заборгованість за простроченим кредитом - 84 750,00 грн.; - нараховані проценти за кредитом - 2 661,26 грн.; - заборгованість за простроченими процентами - 70 641,86 грн. Також, за несвоєчасне виконання Боржником грошового зобов'язання Кредитором була нарахована пеня по простроченим процентам із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 27.04.2011 року по 26.11.2013 року включно в розмірі 8 299,08 гривень. Таким чином, станом на 27.11.2013 року загальна заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором № 137/08 від 15.12.2008 року становить 169 737,20 грн. (сто шістдесят дев'ять тисяч сімсот тридцять сім гривень 20 коп.) Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу» В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором 15 грудня 2008 року між Кредитором, як Іпотекодержателем, з однієї сторони та Позичальником, як Іпотекодавцем, з іншої сторони був укладений іпотечний договір №161/08, що був нотаріально посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області того ж дня за реєстровим №10487. Відповідно до вищевказаного іпотечного договору, Відповідач, як іпотекодавець передав - АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру»), як іпотекодержателю, в іпотеку квартиру, яка належить йому на праві приватної власності, та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 50,43 кв.м. Реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 3253154 (а.с.19-22). Згідно п.2 Іпотечного договору №161/08 заставна вартість іпотечного майна, за згодою сторін складає - 120 000,00 (сто двадцять тисяч гривень 00 копійок). Тобто загальна сума вимог іпотекодержателя за кредитним договором є співмірною з вартістю іпотечного майна. Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги. У випадку якщо після реалізації предмета іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя залишилися кошти, вони повертається іпотекодавцю. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Саттею 589 ЦК України та ст.. 20 Закону України «Про заставу» установлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Порушення зобов'язання з боку позичальника досить суттєво змінює обсяг прав банку як кредитора та іпотекодержателя, що виражається в неповерненні банком кредитних коштів в обумовлені кредитним договором строки, також банк не отримує у встановлені строки плату за користування кредитними коштами у вигляді процентів. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Частина 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Стаття 39 вищезазначеного закону говорить про те, що у рішенні суду згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати по сплаті позивачем судового збору підтверджується платіжними дорученнями про сплату судового збору на суму 1236,03 грн. та на суму 461,34 грн. (а.с.1, 157). Оскільки суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, судові витрати в силу ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved