Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із позовом до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 14 серпня 2001 року позивач почала працювати на шахті «ім. Г.Г.Капустіна». 27 середня 2020 роки її було звільнено за п.2 ст. 40 КЗпП України, у звязку зі станом здоровя на підставі наказу №104-К. При звільненні позивачу не виплатити в повному обсязі нараховані суми в розмірі 7\~531, 92 грн. До даного часу із нею не розрахувались. В наслідок тривалої невиплати нарахованих сум позивач недоїдала та не могла придбати продукти першої необхідності, а також не могла купити ліки, які їй вкрай необхідні, бо вона є інвалідом ІІ групи. Крім того, вона страждала від самого факту протиправної поведінки у відношенні до неї, що виразились у систематичній тривалій невиплаті заробітної плати. Ці страждання заподіяли моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 1500 грн., виходячи зі ступеня негативних наслідків, які за цим наступили. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітку плату в сумі 7531,92 грн., моральну шкоду в сумі 1500,00 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.10.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/6295/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 18.03.2021\~року представником відповідача надане письмове клопотання про поновлення строку для подання відзиву та долучено письмові докази. Доводи особи, яка подала позов \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що у позивача наявна заборгованість по заробітній платі, а також із позивачем несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просила суд задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи до суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин. Фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою, заповненою 16.11.1984 року, на підставі наказу № 104К від 27.03.2020року, [PERSON] , 1965 року народження, звільнена за ч.2 ст. 40 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 27.03.2020 звільнена. Згідно з\~довідкою №\~200\~від 25.09.2020\~року, яка\~видана Публічним\~акціонерним товариством\~«Лисичанськвугілля», заборгованість [PERSON] по виплаті заробітної плати складає 7531,92\~грн. Згідно з\~довідкою серії 12ААБ №144597 від 06.02.2020 р., яка видана Міністерством охорони здоровя України [PERSON] має другу групу інвалідності строком до 01.03.2021 р. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою № 200\~від 25.09.2020\~року, заборгованість із заробітної плати складає 7531,92 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7531,92 грн. підлягають у задоволенню повністю. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок несплати заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральну шкоду позивач обґрунтовує, тим, що внаслідок тривалої несплати заробітної плати, вона знаходилась в постійному пошуку коштів для проживання, харчування, та утримання родини. Душевні страждання виразились у побоюванні щодо нормального існування, приниження гідності, психологічних стражданнях. Однак позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надав до суду достатніх належних доказів, підтверджуючих дані про спричинення йому моральної шкоди з боку відповідача. Тому в частині стягнення моральної шкоди позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 701,14 грн., а судовий збір в сумі 139,66 грн. віднести за рахунок держави. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial