Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

ПАТ «Альфа - Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначало, що 06.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк» та відповідачем у справі [PERSON] (Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2015 року, як вбачається з інформації адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 13.11.2015 року, відповідач [PERSON]А змінила прізвище на [PERSON] та з 2014 року зареєстрована за адресою: [INFO] ) був укладений кредитний договір №500506897, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 39675,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконувала, у звязку з чим станом на 07.12.2015 року заборгованість за кредитом 39675,79 грн., сума відсотків - 7101,77 грн., сума комісії за користування кредитом 10\~474,44 грн. У звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом встановлено, що 06.08.2014 року між ПАТ «Альфа - Банк» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір №500506897 (копія кредитного договору а.с. 6). Відповідно до п. 2 договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 39675,79 грн. зі сплатою 17,99 процентів за користування кредитом, які зазначені в п.п.2.2. договору. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. \~\~Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~\~З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. \~\~\~\~Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, \~610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України. \~\~\~Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 07.12.2015 року \~утворилась заборгованість по зазначеному договору у сумі 59052,00 грн. (розрахунок а.с.12). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - Банк» борг за кредитним договором №500506897 від 06.08.2014 \~в сумі 39675,79 грн., яка складається з наступного: 39675,79 грн. сума заборгованості за кредитом, 7101,77 грн. сума відсотків, 10474,44 грн. сума комісії за користуванням кредитом, штраф 1800,00 грн. Відповідно вимогам ст. 88 ЦПК України з відповідача варто стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі: 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved