Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

ПАТ КБ «Альфа-Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04.11.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500427607, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн. на термін до 05.11.2017 року, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку та сплати відсотків за користування кредитними коштами. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.09.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 44427,68 грн., за відсотками - 8552,91 грн. та по комісії - 15375,00 грн. Крім того, за систематичне порушення відповідачем своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, йому було нараховано неустойку (штраф), розмір якої станом на 18.09.2015 року становить 3000,00 грн. В зв'язку з тим, що в добровільному порядку відповідач відмовляється повертати позивачу вказані кошти, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд стягнути вказану суму заборгованості з відповідача шляхом ухвалення відповідного рішення. В судове засідання 17.12.2015 року сторони не з'явились. Попередньо через канцелярію суду від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла письмова заява, в якій представник просить розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання (20.10.2015 року, 16.11.2015 року та 17.12.2015 року) не з'являвся без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, в судове засідання, призначене на 17.12.2015 року, останній викликався також через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, що не мають статусу підприємців, які беруть участь у справі, судова повістка направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України у Вінницькій області, наданої на запит суду, відповідач [PERSON], [INFO], з 03.10.2014 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. На зазначену адресу судом було направлено відповідачу пакет документів по справі та судові повістки про виклик до суду, які відповідно до поштових повідомлень, повернуті з відмітками «за зазначеною адресою не проживає». Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. З огляду на зазначене вище, за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 04.11.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500427607, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн. на термін до 05.11.2014 року, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку та сплати відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 4-8). У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо в договорі встановлений строк виконання зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позивач свої зобов'язання по наданню в кредит відповідачу зазначених коштів виконав, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 12). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Через неналежне виконання відповідачем своїх кредитних зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, станом на 18.09.2015 року, [PERSON] нараховано заборгованість в сумі 71355,59 грн., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 44427,68 грн., за відсотками - 8552,91 грн., за комісією - 15375,00 грн. та неустойки (штраф) - 3000,00 грн., що підтверджується копією наданого розрахунку (а.с. 11). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.13, 14), але на дату подання позовної заяви (06.10.2015 року) вимога не виконана. В результаті такого прострочення відповідач істотно порушив умови договору, так як позивач вчасно не отримав належні йому кошти і не використав їх в своїй діяльності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кредит не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до меморіального ордера № 1271307 від 30.09.2015 року сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн. (а.с. 1), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved