Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року станом на 13.01.2015 року в сумі 194\~418,35 доларів США, та 8531,70 заборгованості за пенею, а також стягнути з відповідача [PERSON] борг по кредитному договору № КU019960 від 27.03.2013 року станом на 13.01.2015 року в сумі 179\~588,21 доларів США та 7160,91 заборгованості за пенею, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, та стягнути з відповідачів сплачені суми судового збору. Свої вимоги мотивували тим, що 27 березня 2013 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ПАТ «Фольксбанк») та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № KU019960 з додатками та доповненнями, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 195 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 26.03.2020 року. Однак, відповідачка свої зобовязання за цим договором не виконувала, обов»язкові щомісячні платежі не сплачувала, в зв»язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 13.01.2015 року на загальну суму 179\~588,21 доларів США, з яких: 169\~116,05 доларів США заборгованість по кредиту, 10\~472,16 доларів США заборгованість по відсотках та 7160,91 грн. пеня. Про необхідність погашення вказаної заборгованості відповідачці було надіслано повідомлення-вимогу № 09-3/22431 від 15.10.2014 року. З метою забезпечення виконання вищезгаданого кредитного договору з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № KU019960/S-1 від 27.03.2013 року, згідно з яким він є поручителем за зобовязаннями позичальниці [PERSON] Також повідомлення-вимогу № 09-3/22430 від 15.10.2015 року про необхідність погашення боргу було надіслано відповідачу [PERSON] Однак, незважаючи на отримані вимоги, відповідачі свої зобовязання за кредитним договором № КU019960 від 27.03.2013 рокуне виконують. Крім того, 05 червня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73007/36 з додатками та доповненнями, згідно якого остання отримала кредит у сумі 400\~000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 04.06.2018 року. При цьому відповідачка [PERSON] свої зобовязання за цим договором також не виконувала, обов»язкові щомісячні платежі не сплачувала, в зв»язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 13.01.2015 року на загальну суму 194\~418,35 доларів США, з яких: 185\~305,67 доларів США заборгованість по кредиту, 9112,68 доларів США заборгованість по відсотках та 8531,70 грн. пеня. Для забезпечення належного виконання укладеного з [PERSON] кредитного договору № 73007/36 від 05.06.2008 року, було укладено із [PERSON] договір поруки № 73007/36/S-1 від 27.06.2014 року, згідно з яким останній взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором № № 73007/36 від 05.06.2008 року. 15.10.2014 року відповідачам було надіслано повідомлення-вимоги № 09-3/22434 та № 09-3/22435 про необхідність погашення заборгованості, на які вони не відреагували. Такі дії відповідачів свідчать про їх відмову від добровільного повернення боргу, в звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю від 16.01.2017 року [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на вищевикладені обставини. Просив позов задоволити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року станом на 13.01.2015 року в сумі 194\~418,35 доларів США, 8531,70 заборгованості за пенею, а також стягнути з відповідача [PERSON] борг по кредитному договору № КU019960 від 27.03.2013 року станом на 13.01.2015 року в сумі 179\~588,21 доларів США, 7160,91 заборгованості за пенею, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, та стягнути з відповідачів сплачені суми судового збору. Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю від 26.01.2015 року [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 343/64/15-ц частково задоволено позов ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №\~КU\~019960 від 27.03.2013 року в розмірі 179\~651,94 доларів\~ США та за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008р. в розмірі 194\~823,61 доларів США звернуто стягнення на: готель та кафе позначені в плані літерою «А» загальною площею 932,1 кв.м., що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область,\~ місто Долина, вул. Обліски, 70, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно 26437926220; земельну ділянку площею 0,3400 га, кадастровий номер 2622010100:01:012:0016, з цільовим призначенням: для обслуговування мотелю і кафе, що розташована за вищевказаною адресою, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26150226220, що належать [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 06.09.2007 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.08.2007 р., у спосіб, що визначений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», іпотечними договорами, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством\~ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі\~ покупцю згідно договору купівлі-продажу за початковою ціною для реалізації\~ 15\~400\~383,00 грн. Дане рішення оскаржувалося позивачем, однак його скарги задоволені не були і рішення набрало законної сили. Оскільки по спірних кредитних договорах вже є рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно, то задоволення позову в даній справі буде подвійним стягненням, що є недопустимим, а тому в задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд даної справи в його відсутності, в якій зазначив, що проти позову заперечує. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.. 1050 ч.2 даного Кодексу, якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 554 ЦК України,\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 400 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та кінцевим строком його погашення не пізніше 04.06.2018 року, що підтверджується кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року з додатками та доповненнями (а.с. 32-48). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року (т.с.1, а.с. 142-148), станом на 13.01.2015 року сума боргу [PERSON] за даним договором складає 194\~418,35 доларів США, з них: 185\~305,67 доларів США заборгованість по кредиту, 9112,68 доларів США заборгованість по відсотках та 7743,534 грн. пеня. Цей же розрахунок підтверджує, що відповідачка\~[PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання за вищевказаним кредитним договором, обов»язкові щомісячні платежі своєчасно не вносила, останній строковий платіж внесла 06.08.2014 року та станом на час звернення з даним позовом позичені кошти не повернула. Відповідно до договору поруки № 73007/36/S-1 від 27.06.2014 року (т.с.1, а.с. 53-54) [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року. Кредитний договір № KU019960 від 27.03.2013 року (т.с.1, а.с. 159-169) свідчить про те, що 27.03.2013 року між ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 195 000,00 доларів США зі сплатою 12.5% річних + 3М LIBOR за користування кредитом та кінцевим строком його погашення не пізніше 26.03.2020 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № КU019960 від 27.03.2013 року (т.с.1, а.с. 135-141), станом на 13.01.2015 року сума боргу [PERSON] за даним договором складає 179\~588,21 доларів США, з яких: 169\~116,05 доларів США заборгованість по кредиту, 10\~472,16 доларів США заборгованість по відсотках та 7160,91 грн. пеня. Даний розрахунок підтверджує, що\~[PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання за цим кредитним договором, обов»язкові щомісячні платежі своєчасно не вносила, останній строковий платіж внесла 03.09.2014 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернула. У відповідності до договору поруки № KU019960/S-1 від 27.03.2013 року та додаткової угоди № 1 до договору поруки № KU019960/S-1 від 27.06.2014 року (т.с.1, а.с. 49-52), відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № KU019960 від 27.03.2013 року. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладених з позивачем кредитних договорів від 05.06.2008 року та від 27.03.2013 року, своєчасно отримані кредити не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача борг за кредитним договором № 73007/36 від 05.06.2008 року в розмірі 194\~418,35 доларів США, що в перерахунку на національну валюту згідно курсу НБУ на день ухвалення рішення (100 доларів США = 2657,6754 грн.) становить 5\~167\~008,66 грн.,з яких: 185\~305,67 доларів США, що становить 4\~924\~838,21 грн. заборгованість по кредиту, 9 112,68 доларів США, що становить 242\~185,45 грн. заборгованість по відсотках та 7743,54 грн.. заборгованості за пенею, оскільки саме така сума пені підтверджується долученим позивачем до матеріалів справи розрахунком (т., а.с. 148), а також стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором № КU019960 від 27.03.2013 року в розмірі 179\~588,21 доларів США, що в перерахунку на національну валюту згідно курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 4\~772 871,68 грн., з яких: 169\~116,05 доларів США, що становить 4\~494\~555,66 грн. заборгованість по кредиту, 10\~472,16 доларів США, що становить 278\~316,02 грн. заборгованість по відсотках та 7160,91 грн. заборгованості за пенею. При цьому суд вважає безпідставним і таким, що не заслуговує на увагу, пояснення представника відповідачки [PERSON] про те, що у випадку задоволення даного позову буде мати місце подвійне стягнення, оскільки Долинським районним судом Івано-Франківської області вже винесено рішення в спорі між тими самими сторонами про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому що згідно зі ст. 20 Цивільного кодексу України, обрання способу захисту своїх прав належить самому позивачу. Даний висновок також викладено в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.\~20,526,536,554,625,651,1050,1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved