Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладений за актом опису й арешту майна АА578579 від 14.03.2006 року відділом державної виконавчої служби у Красноармійському районі та зареєстрований 22.03.2006 року за реєстраційним номером 3001000. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . При юридичному оформленні спадкових справ у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку квартири [ADDRESS] відмовлено з причини накладеного на нерухоме майно арешту. Заборону відчуження на вказаний об`єкт нерухомості накладено 22.03.2006 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження АА578579, за яким боржником є [PERSON] . За зверненням до Покровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області було отримано інформацію, що станом на 30 вересня 2019 року виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебувають Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи співвласниками вищевказаної квартири, вважають, що їх права щодо вільного володіння та розпорядження майном порушуються безпідставно накладеним арештом, в зв`язку з чим, посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», звернулися за судовим захистом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, адресовано заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідач Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, правом подачі відзиву не скористався, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника, по справі ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 02.12.2003 року Комунальним підприємством «Управління міського господарства» квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 19). Згідно витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 2388473, виданий 23.12.2003 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації право власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частці, за кожним (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть а.с. 11), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно, а саме 1/4 частка квартири [ADDRESS] . Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його матір [PERSON] , позивач по даній справі (родинні відносини документально підтверджено). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, з дотриманням ч. 2 ст. 1269 ЦК України, подала до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.М. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] заведено спадкову справу № 51/2019 (підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі а.с. 13). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області № 1169/02-31 від 07.08.2019 року у видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] відмовлено у зв`язку з тим, що при перевірці відсутності заборони або арешту спадкового майна згідно п. 4.15, п. 4.17 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 року встановлено, що згідно державного реєстру речових прав на вказану квартиру накладено арешт (а.с. 14). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З документальних матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2006 року приватним нотаріусом Богатовою І.О. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про обтяження арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , підстава акт опису й арешту майна ВДВС у Красноармійську районі серійний номер АА578579 від 14.03.2006 року, власник [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] , контрольна сума [NUMBER] (а.с. 15). З вказаного вбачається, що власником квартири [ADDRESS] визначено [PERSON] . Разом з тим, співвласниками вказаного об`єкта нерухомого майна згідно правовстановлюючих документів є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до листа № 15-18-31/30771 від 30.09.2019 року Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надано відомості, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та спеціального розділу системи станом на 30.09.2019 року виконавчі провадження відносно [PERSON] у відділі не перебувають; перевірити факт накладення арешту 22.03.2006 року не уявляється можливим, оскільки виконавчі провадження за вищезазначений період знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 23). Відповідно до листа Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області № 15.18-31/33145 від 24.10.2019 року за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24.10.2019 року виконавчі документи відносно [PERSON] , [PERSON] на виконання не надходили та не перебувають; наявні відомості щодо відкриття 08.10.2013 року виконавчого провадження № 40121473 з примусового виконання постанови № АА2 334459 від 27.08.2013 року відділом ДАІ про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 510,00 гривень, однак в рамках даного виконавчого провадження постанова про накладення арешту на майно боржника не виносилася та обмежень не накладено (а.с. 24). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. З вказаних обставин по справі вбачається, що оцінити підставіть та правомірність накладення арешту на квартиру [ADDRESS] не видається можливим. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Суд, на підставі вищевикладеного, з урахуванням вказаних правових норм, - приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. ст.\~13,\~19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved