Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP3540010 від 03.11.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1170.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 17.04.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 10859,23грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4185,47грн., яка була задоволена судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 12.03.2009 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 6673,75грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00грн. штраф (фіксована частина); 333.69грн. штраф (процентна складова). Заборгованість до сплати становить 7507,45грн. Виходячи з наведеного, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку зазначену суму заборгованості, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, просила в позові відмовити у звязку з спливом строку позовної давності, про що подала відповідну заяву. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. 03.11.2005року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP3540010, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 1170,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7,8-11). Відповідач ознайомилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), підписавши Заяву позичальника (а.с.7). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № DNH4KP3540010 від 03.11.2005 року (а.с.5-6) [PERSON] порушувала графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачувала, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 10859,23грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. 12.03.2009 року Івано-Франківським міським судом винесено судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 4185,47грн., 25,50грн. судового збору та 15,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.4). Позивач зазначив, що в розрахунку заборгованості від 17.04.2015р. вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. Таким чином [PERSON] станом на 17.04.2015р. має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 7507,45грн., з яких: 6128,97грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500грн. - штраф (фіксована частина); 306,45грн. - штраф (процентна складова). В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Строк пред'явлення вимоги про сплату пені розпочався у зв'язку з невиконанням позичальником кредитного договору та видачі судового наказу 12.03.2009 року, а до суду позивач звернувся лише 11.06.2015 року. Відтак враховуючи вищенаведене та те, що строк в один рік, протягом якого позивач, мав право предявити свої вимоги до відповідача, минув, суд вважає, що за таких підстав в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed