Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], з якого на підставі кредитного договору б/н від 12.03.2010 року просив стягнути заборгованість в розмірі 26667,31 грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на наведені в ньому обставини та розрахунок заборгованості станом на 30.05.2014 року, умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, анкету щодо приєднання до них, підписану особисто [PERSON] та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» по договору SAMDN50OTC002784471. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що будь-якого договору з ПАТ КБ «Приват банк» щодо надання банківських послуг з приводу отримання кредитних коштів не підписував, при цьому не оспорював факту користування карткою «Універсальна» та підписання анкети щодо приєднання до умов і правил надання банківських послуг. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2010 [PERSON] особисто підписав анкету щодо приєднання до умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256. В судовому засіданні [PERSON] не оспорював цього факту, однак стверджував, що не укладав з ПАТ КБ «Приват банк» будь-якого кредитного договору або будь-якого іншого договору з приводу отримання та користування кредитними коштами, які б передбачали відповідні умови та відповідні строки. Тому вважав, що розрахунок заборгованості наданий банком, не погоджений з ним, є неправильним. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України /ст. 1050 ЦК України/. Безпідставними суд вважає доводи представника позивача стосовно того, що запропоновані ним умови та правила не суперечать встановленому порядку користування кредитними коштами та мають бути приравнені до кредитного договору. При цьому, суд виходить з того, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват банк» будь-які кредитні договори не укладалися, тому правовідносини, які виникли між сторонами у вказаний період, носять інший правовий характер. Тому, посилання представника позивача на положення ст. 1054 ЦК України суд вважає помилковими. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України сторони повинні довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача не надав належних доказів, які б свідчили про підписання між [PERSON] кредитного договору б/н від 12.03.2010 року та договору № SAMDN50OTC002784471, у зв»язку із чим позом задоволенню не підлягає. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed