Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Буринської РДА звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнення з неї аліментів на їх утримання мотивуючи тим, що відповідачка не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, не працює, не приймає участь у їх вихованні та належно не підтримує матеріально. З цих підстав дітей було влаштовано в соціально-реабілітаціний центр, однак за час перебування їх без матері, поведінка відповідачки не змінилася. Вона не цікавиться їхнім життям, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що діти з липня 2016 року перебувають в реабілітаційному центрі, відповідачка жодного інтересу про їхнє становище не проявляє. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що дійсно діти майже рік перебувають у реабілітаційному центрі. В неї немає можливості їх відвідувати, оскільки не працює. Вважає, що її поведінка змінилася на краще, вона планувала дітей забрати в сім'ю. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює сільським головою Михайлівської сільської ради. Сім'я відповідачки перебувала в них на обліку, оскільки вона не належно виконувала свої обов'язки щодо виховання двох її малолітніх доньок. На протязі 2016 року, до часу коли діти були влаштовані в реабілітаційний центр, соціальний робітник, працівник сільської ради та представники навчальних закладів, декілька разів на тиждень проводили перевірку за місцем проживання дітей. Неодноразово було встановлено, що відповідачка перебуває в стані алкогольного сп'яніння разом із своїм співмешканцем, діти не доглянуті, голоді. Вважав доцільним позбавити її батьківських прав. Свідок [PERSON] підтвердила покази свідка [PERSON], доповнивши, що відповідачка зловживає спиртними напоями, про дітей не піклується і не бажає змінювати своє відношення до них. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.см.9,10). 11 квітня 2007 року рішенням Путивльського районного суду Сумської області відповідачка була позбавлена батьківських прав по відношенню до своєї старшої доньки [PERSON], однак рішенням цього ж суду від 12.12.2013 року остання була поновлена в батьківських правах відносно своєї доньки (а.с.22). Батько старшої дитини [PERSON] проживає в [ADDRESS] у вихованні дитини участі не приймає, її життям не цікавиться. Батьком меншої дитини є [PERSON], який в теперішній час перебуває в місцях позбавлення волі, відбуваючи покарання за вироком Буринського районного суду від 29.01.2016 року, будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України (а.с.19-21). Таким чином, на протязі 2014-2016 років діти проживали разом з відповідачкою в с. Михайлівка, Буринського району Сумської області перебуваючи на обліку в службі у справах дітей Буринської районної державної адміністрації. За вказаний період відповідачка належним чином не виконувала свої батьківські обов'язки по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим рішенням комісії з питань захисту дитини Буринської РДА від 30.06.2015 року її було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с.28). Крім цього в липні 2015 року [PERSON], на вимогу служби у справах дітей, пройшла лікування від алкогольної залежності та була попередження про заборону вживати їй алкогольні напої (а.с.29). Рішенням Буринського районного суду від 01.03.2016 року відмовлено в задоволенні позову органу опіки і піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], при цьому суд врахував позитивні зміни, які на той час мали місце (а.с.13-15). Між тим, покращення в поведінці відповідачки були не тривалі, через декілька місяців остання продовжила вживати алкогольні напої, що підтверджується як показами свідків, так і матеріалами справи. Зокрема, з актів соціального інспектування, інформації про стан виховання дітей (а.с.23-27,30-38,43) вбачається, що [PERSON] не піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей. За місцем їх проживання в [ADDRESS] будинок має занедбаний стан, діти проживають в антисанітарних умовах, часто вдома відсутні мінімальний набір першочергових продуктів для дітей, відповідачка систематично, разом з різними співмешканцями, що не являються батьками дітей, вживає спиртні напої. 03.07.2016 року [PERSON] покинула свою найменшу доньку [PERSON] на сторонніх осіб, яка 04.07.2016 року була знайдена працівниками поліції та соціальними працівниками та 05.07.2016 року поміщена до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації (а.с.16,18). В той же день до вказаного реабілітаційного центру була поміщена і старша донька відповідачки [PERSON], діти перебувають у вказаному закладі до теперішнього часу. (а.с.17). Як вбачається з повідомлень директора обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с.41-42) відповідачка за час перебування дітей в центрі лише двічі відвідувала їх, однак належними предметами одягу, взуттям їх не забезпечує, як і шкільним приладдям. При цьому 20.12.2016 року з'явилася до реабілітаційного центру в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим не була допущено до побачення з дітьми. Після того до дітей не приїздила, на дзвінки працівників центру не відповідає. Вказані обставини підтверджуються і висновком органу опіки та піклування Буринської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до двох її неповнолітніх доньок (а.с.44-46). Також судом встановлено, що в теперішній час відповідачка проживає на території Курилівської сільської ради Конотопського району Сумської області в сім'ї свого нового співмешканця гр. [PERSON], де характеризується негативно, разом з останнім зловживають спиртними напоями, не працюють, на цьому ґрунті між ними часто виникають сімейні сварки, що стало приводом до проведення з ними профілактичних бесід компетентними органами і це підтверджується довідкою-характеристикою Курилівської сільської ради, актом обстеження житлово-побутових умов. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що проведенні заходи службою у справах дітей та іншими державними органами направлені на перевиховання [PERSON] для належного виконання нею своїх батьківських обов'язків позитивних результатів не дали. Остання не змінила свого негативного відношення до виховання дітей, не утримує їх матеріально, не піклується про стан їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, маючи при цьому негативну репутацію. Мінімально необхідних побутових умов для проживання з нею дітей не створила і не має такого бажання. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 цього Закону передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів та фактичні обставини справи, враховуючи характер винної поведінки відповідачки, суд приходить до висновку, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх доньок [PERSON] та [PERSON] свідомо нехтуючи ними, внаслідок чого останні тривалий час перебувають в центрі реабілітації, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що збереження батьківства останньої в теперішній час суперечить інтересам дітей і до відповідачки необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. Крім того враховуючи, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає, що з неї необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного з дітей, відповідно до положень ст.ст.180,182 СК України, а на користь держави - судові витрати.

Outcome: approved