Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідачів (т.1 а.с.2-5), в якому прохає стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 1804485,81 грн. у солідарному порядку та пропорційно 3654,00 грн. понесених судових витрат, що пов'язані зі сплатою судового збору. Заявлені вимоги мотивує тим, що 11.04.2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є позивач, та боржником [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту у сумі 184000,00 доларів США. Виконання кредитних зобов'язань було забезпечено порукою [PERSON] Внаслідок порушення умов договору станом на 21.03.2014 року утворилась заборгованість у вказаній вище сумі, яку позивач прохає стягнути з відповідачів як солідарних боржників. В ході розгляду справи, [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «ОМЕГА БАНК» (т.2 а.с.2-5) про визнання правочинів недійсними, в якій прохає визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині купівлі-продажу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1607/0408/55-004 від 11.04.2008 року між [PERSON] і АКБ «ТАС-Комерцбанк». Одночасно [PERSON] прохає визнати недійсним додатковий договір №3 до кредитного договору №1607/0408/55-004 від 11.04.2008 року, укладений між [PERSON] і ПАТ «Дельта Банк» 29.10.2012 року. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.02.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» не були дотримані вимоги ч.1 ст.203 ЦК України. Ухвалою суду від 04.07.2016 року (т.2 а.с.10), зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ПАТ «Дельта Банк». Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, учасники процесу в судове засідання не з'явились. Від представника позивача за первісним позовом - ПАТ «Дельта Банк», адвоката Кириченко Г.В., діючої в інтересах відповідача [PERSON], та представника ПАТ «Омега Банк» надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (т.2 а.с.76,223,225). Позивачем заявлені вимоги підтримані у повному обсязі, представник відповідача у задоволенні позову прохала відмовити. Відповідач за зустрічним позовом ПАТ «Дельта Банк» заявлені [PERSON] позовні вимоги не визнав за безпідставністю, про що надав письмові заперечення (т.2 а.с.31-36) та прохав застосувати строки позовної давності у відношенні до заявлених позивачкою вимог (а.с.96). Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 11.04.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (споживчий кредит під заставу житлової нерухомості) у сумі 184000,00 доларів США грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,90% річних на строк по 11.04.2018 року (т.1 а.с.6-14). Відповідно до умов укладеного договору (розділ 3) позичальник зобов'язався щомісячно не пізніше 10 числа забезпечити погашення кредиту шляхом здійснення фіксованих платежів в сумі 2640,79 доларів США та сплати фактично нарахованих в порядку п.3.2 договору відсотків за період користування кредитом. Пунктом 9.1 вказаного договору визначено право банка вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, вразі неналежного виконання чи не виконання позичальником умов кредитного договору та/або умов договору іпотеки. Відповідно до наданих копій договорів про внесення змін до доповнень до кредитного договору від 11.04.2008 року та додаткових угод до вказаного договору (т.1 а.с.24-30) у період часу з 13.04.2009 року по 06.03.2012 року до укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] кредитного договору були внесенні зміни щодо зміни кредитної ставки на 11,9%, розміру строкової та простроченої заборгованостей, порядку погашення кредиту та нарахованих процентів шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів в сумі 2890,25 доларів США щомісячно 10 числа (згідно з останніми змінами від 06.03.2012 року). З метою забезпечення повернення кредиту ВАТ «Сведбанк» було укладено договір поруки від 11.04.2008 р. № 1607/0408/55-004-Р-1, за яким в якості поручителя боржника [PERSON] за своєчасне та повне виконання нею свого обов'язку перед кредитором поручився відповідач [PERSON] Зазначені вище зміни були внесені у вказаний договір поруки, укладений з [PERSON], відповідно до договорів від 03.02.2010 р., 06.03.2012 р., 29.10.2012 р. Як вбачається з матеріалів справи (т.1а.с.51-61), 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким позивач набув права грошової вимоги банку щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, згідно з реєстром (додатком). Відповідно до витягу з Додатку № 1 до вказаного договору позивач придбав право вимоги за кредитним договором № 1607/0408/55-004 від 11.04.2008 року укладеним з [PERSON] За нормами ст.ст.512,514 ЦК України однією з умов заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з приєднаними до матеріалів справи копією додаткового договору №3 від 29.10.2012 року до кредитного договору № 1607/0408/55-004 (т.1а.с.15-23) сторони у справі домовились змінити валюту виконання зобов'язань з відповідним переведенням заборгованості з доларів на гривні, розмір якої склав 197542,29 доларів США, що еквівалентно 1611945,08 грн. Згідно з розділом 1 даного договору [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти в сумі 1611945,08 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.02.2022 року за процентною ставкою 17,49% річних (22,49% річних у разі невиконання зобов'язань). Також змінено порядок повернення кредиту, передбаченого розділом 3 угоди, згідно з яким позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів шляхом перерахування фіксованих платежів у сумі 29291,86 грн. до 29 числа кожного місяця. У зв'язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань станом на 21.03.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1804485,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1575497,94 грн., заборгованості за відсотками - 228987,87 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.46). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положення ст.ст. 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] наполягала на неврахуванні банком здійснених нею платежів за договором від 10.04.2012 року та 07.05.2012 року (т.1а.с.145), проте належним доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до додаткового договору №3 від 29.10.2012 року до кредитного договору №1607/0408/55-004 (т.1а.с.15-23) [PERSON] визнала на момент його укладення заборгованість за кредитним договором складала 197542,29 доларів США (що еквівалентно 1611945,08 грн.), тому твердження про неврахування зазначених вище платежів суд вважає хибними та не приймає до уваги. Крім того, заперечення проти позову були обґрунтовані представником відповідача тим, що приєднані до справи розрахунки заборгованості не відповідають фактичним сумам боргу. За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на що суд не приймає до уваги доводи відповідача та її представника щодо недостовірності наданого банком розрахунком. Ухвалою суду від 31.07.2017 року, на підставі ч.2 ст.86 ЦУПК України, судом скасовано ухвалу про призначення судово-економічної експертизи, яка призначалася за клопотанням представника відповідача з питань перевірки правильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Розглянувши справу в межах заявлених ПАТ «Дельта Банк» вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, кредитний договір та договір поруки не суперечать діючому законодавству, враховуючи положення ст. 1049 ЦК України, яким визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, обсяги відповідальності солідарних боржників у справі, та визначене право банка на дострокове повернення кредитних ресурсів, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити повністю. Вирішуючи зустрічний позов, суд виходить з наступного. Виходячи із змісту зустрічного позову, [PERSON] в порядку ч.1 ст.215 ЦК України, прохає визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, в частині купівлі-продажу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та визнати недійсним додатковий договір №3 до кредитного договору, укладений з ПАТ «Дельта Банк», оскільки зміст договору від 25.05.2012 року суперечить статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, тобто банком не були дотримані вимоги ч.1 ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 даного Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (частина 1 ст.216 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Наполягаючи на задоволенні зустрічного позову, [PERSON] та її представником не надано суду належних та допустимих доказів та підтвердження наявності підстав, з якими Закон пов'язує визнання правочинів недійсними. Всі їх доводи, ґрунтуються виключно на вільному та хибному тлумаченні діючих норм цивільного законодавства та на спотворенні фактичних обставин, тому визнаються судом неспроможними та не приймаються до уваги. З огляду на викладене, суд вважає зустрічний позов таким, що не підлягає до задоволення. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved