Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Перечинської РДА в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 листопада 2015 року Свалявським відділенням Мукачівського відділу ГУНП до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА був доставлений малолітній гр.[PERSON], який не надав про себе жодної достовірної інформації. До закладу 28 листопада 2015 року прийшов чоловік, який назвав себе [PERSON], батьком дитини [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS]. Оскільки особу малолітнього [PERSON] не було встановлено, то працівники Притулку припустили, що це одна і та ж дитина. [PERSON] впізнав свого малолітнього сина, який не захотів з ним спілкуватися, хоч і підтвердив, що це його батько. Малолітній [PERSON] перебував на профілактичному обліку служби у справах дітей, як такий що проживає у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, про що свідчить наказ ССД №6 від 11 лютого 2014 року. У зв'язку із зникненням підстав перебування на обліку, малолітнього [PERSON] було знято з профілактичного обліку служби, що стверджується наказом ССД №15 від 02 вересня 2014 року. Згідно інформації про стан здоров'я амбулаторної практики сімейної медицини с.Порошково від 09 грудня 2015 року - дитина [PERSON], [INFO], інвалід дитинства, знаходиться під наглядом сімейного лікаря АЗПСМ с.Порошково з народження, діагноз дитини: «наслідки перенесеної важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, правобічний геміпарез, слабка розумова відсталість». [PERSON] на протязі 5-ти останніх років категорично відмовляється від обстеження дитини у районних та обласних медичних установах, а також від проведення медико-педагогічної реабілітації дитини. Відповідно до інформації загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Порошково від 07 грудня 2015 року №262 встановлено, що згідно рішення районної ПМПК малолітньому [PERSON] призначено індивідуальну форму навчання. Крім цього, відповідно до листа Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА від 10 грудня 2015 року №01-14/1048 встановлено, що за період перебування у Притулку під час бесід малолітній [PERSON] розповів про те, що вдома з ним погано поводяться і він не хоче повертатись додому. Отже, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоюванню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, а тому, на думку позивача, зазначені фактори є підтвердженням свідомого нехтування матір'ю свого обов'язку, у зв»язку з чим просять відібрати від [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини.. У судовому засіданні представник позивача Ганчак М.І., яка діє на підставі доручення №867/01-26 від 29 грудня 2015 року, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Прокурор Лупяк Я.Я. у судовому засіданні також просив позов задовольнити. Малолітній [PERSON] у судовому засіданні просив суд залишити його у притулку для дітей, де він на даний час перебуває, при цьому зазначив, що взагалі не бажає повертатися додому. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила не відбирати від неї її сина, оскільки вона виправиться і буде займатися з ним у майбутньому. Разом з цим, підтвердила той факт, що за час перебування її сина у притулку вона жодного разу до нього не приходила і не забирала його звідти. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 грудня 2015 року. Разом з цим встановлено, що відомості про батька [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України записані зі слів матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05 грудня 2015 року за №00016080072. Також встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоюванню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, про що свідчить висновок органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації відповідачка від 15.12.2015 року. Крім цього встановлено, що на даний час малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Притулку для дітей служби в справах дітей Закарпатської ОДА. Так, у принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини... Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 цього ж Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального,культурного,соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 та 2 статті 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Отже, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачка фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не проявляє відносно неї щонайменшої турботи та уваги, тому суд вважає, що від такої слід відібрати малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, та передати його органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації з метою подальшого влаштування його у дитячі заклади області. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. На підставі наведеного та

Outcome: approved