Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що позивач згідно кредитного договору №HEXRRX13490304 від 20.02.2008 р. надав відповідачу кредит в сумі 2898,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.02.2010р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору станом на 19.06.2014 року існує заборгованість 13362,58 грн., яка складається з наступного: 12250,08грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 612,50 грн. штраф (процентна складова). З посиланням на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач просив позов задовольнити, стягнувши з [PERSON] заборгованість у розмірі 13362,58грн за кредитним договором №HEXRRX13490304 від 20.02.2008 р., а також судові витрати. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив застосувати позовну давність, вважаючи, що поважних причин для її продовження чи поновлення позивач не навів, та взагалі не клопотав про поновлення такого строку, ніщо не перешкоджало позивачу своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом. Заслухавши відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2008 року відповідач [PERSON] підписав заяву, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. За умовами договору банк надав відповідачу кредит в сумі 2898,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 105,78грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 483,00грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, з кінцевим терміном повернення 20.02.2010р. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з грудня 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 06 серпня 2014 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору періодом сплати вважається період з 18 по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 242,42грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншим витратам банку. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами у період з 18 по 25 число кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань. Згідно ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позовна давність за позовними вимогами спливла і підстав до її поновлення немає, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed