Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.08.2012 року. В обґрунтування позову вказує, що 23.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 19227 грн. 47 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Заборгованість за Кредитом починається з 32-ого дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При складанні Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 06.08.2013 року має заборгованість в сумі 22646 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 19227 грн. 47 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 1863 грн. 98 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1054 грн. 57 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 22646 грн. 02 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю Васьковський Р.М. та Герасименко О.А. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та подали до суду письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення представників позивача Васьковського Р.М., Герасименко О.А., відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. 13.12.2007 року та 04.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено два кредитних договори. Оскільки [PERSON] належним чином не виконав вимоги договорів, утворилась заборгованість по першому договору 15798 грн. 61 коп., по другому договору 4776 грн. 86 коп. 23.08.2012 року між позивачем - ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 19227 грн. 47 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,0% на суму залишку заборгованості за кредитом, строком 12 місяців, з 23.08.2012 року по 31.08.2013 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1691 грн. 61 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості по кредиту повинна бути не пізніше 31.08.2013 року. Заборгованість за Кредитом починається з 32-ого дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] своїм підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір. Суд ставиться критично до посилання відповідача [PERSON], про те, що він не підписував дану угоду, оскільки вони спростовуються показами свідка [PERSON], яка пояснила, що вона, як працівник банку, якому надані повноваження, посвідчувала особу [PERSON], перевіряла паспортні дані та роз»яснювала зміст та правові наслідки укладання угоди. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більше ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку та підлягає до сплати в чергу чергу. Позичальник свої зобовязання перед Банком не виконав, порушивши умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.08.2012 року, а також Умови та Правила надання банківських послуг, що призвело до утворення заборгованості Позичальника перед Банком, яка відповідно до розрахунку заборгованості гр. [PERSON] по кредиту, відсотках, штрафах згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.08.2012 року станом на 06.08.2013 року становить 22646 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 19227 грн. 47 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом 1863 грн. 98 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1054 грн. 57 коп. У відповідності до ст.60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.» Відповідно до ст.204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». Відповідно до ст.207 ЦК України «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.» Відповідно до ст.215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).» Суд вважає, що при укладенні Генеральної угоди реструктурзаціїї від 23.08.2012 р. були дотримані усі вимоги ст. 203 ЦК України, додержаня яких є необхідним для чинності правочину так як угода не суперечать актам цивільного законодавства, сторони договору мали необхідний об»єм цивільної дієздатності, волевиявлення сторін за договором було вільним, договір укладено в формі, встановленій законодавством, правочин був направлений на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, а тому суд вважає, що посилання представника відповідача про нікчемність угоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Посилання представника відповідача про відсутність в угоді про реструктиризацію печатки банку та факсимільного підпису, не може слугувати єдиною підставою нікчемності угоди. Таким чином суд вважає, що відповідачем не надано суду переконливих доказів які спростовують, доводи позивача, які ґрунтуються на вимогах закону Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Оскільки в судовому засіданні обєктивно встановлено, що відповідач свої зобовязання перед Банком не виконав в звязку з чим станом на 06.08.2013 року має заборгованість перед Банком в сумі 22646 грн. 02 коп., то зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved