Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Бучацької міської ради звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 19 березня 2021 року до служби у справах дітей Бучацької міської ради надійшло повідомлення про дитину, яка зазнала насильства. Працівниками служби у справах дітей спільно з представником сектору ювенальної превенції відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП УНП в Тернопільській області та фахівцем соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Бучацької міської ради проведено оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] , під час проведення якої з`ясувалось, що малолітній зазнав фізичного насилля від співмешканця матері [PERSON] . Мати дитини про факт побиття сина знала, однак не повідомила у відповідні органи. Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради № 53 від 19 березня 2021 року малолітнього [PERSON] було вилучення з сім`ї та направлено до дитячого відділення КНП «Бучацької міської лікарні» для обстеження стану його здоров`я та надання необхідної допомоги. З лікувального закладу дитину забрав біологічний батько [PERSON] у с. Переволока Бучацького району Тернопільської області. Під час обстеження умов проживання дитини у батька фактично встановлено, що останній не займався належним виховання свого сина, самоухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавився здоров`ям та навчанням, тому бабуся самовільно повернула хлопчика матері. Повернення дитини до матері на даний час є неможливе, оскільки існує загроза життю та здоров`ю дитини, а батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом позовом органу опіки і піклування Бучацької міської ради до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали суду від 08 червня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом позовом органу опіки і піклування Бучацької міської ради до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися, відзиву на позовну заяву до суду не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Згідно рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради від 19 березня 2021 року № 53 «Про негайне вилучення з сім`ї та невідкладне направлення до закладу охорони здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » дитину було вилучено з сім`ї, де виникла безпосередня загроза його життю і здоров`ю, та направлено у дитяче відділення КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради для обстеження стану здоров`я дитини та надання необхідної медичної допомоги. З 19 березня 2021 року малолітній [PERSON] проживав з батьком [PERSON] в с. Переволока Бучацького району Тернопільської області. Розпорядженням голови Бучацької міської ради від 22 березня 2021 року № 47-од малолітнього [PERSON] взято на облік служби у справах дітей, як дитину, яка зазнала фізичного насилля в сім`ї. З акту від 08 квітня 2021 року, складеного посадовою особою служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації [PERSON] в присутності фахівця соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» [PERSON] та ДОП [PERSON] , при обстеженні умов проживання [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , вбачається, що дитина за місцем проживання батька відсутня. Зі слів бабусі [PERSON] , батько декілька днів зловживав алкоголем та не цікавився вихованням дитини. Бабуся відвезла хлопчика до матері [PERSON] у с. Новосілка, оскільки він захворів. Згідно рішення Бучацької міської ради від 09 квітня 2021 року № 102 вилучено малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] та влаштовано дитину до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, як таку, що зазнала насилля і потребує соціально-психологічної допомоги. Із висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради від 27 травня 2021 року № 138, вбачається, що органом опіки та піклування при розгляді матеріалів справи встановлено, що 19 березня 2021 року до служби у справах дітей Бучацької міської ради надійшло повідомлення про дитину, яка зазнала насильства. 19 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] , було вилучено з сім`ї матері [PERSON] , де виникла безпосередня загроза його життю та здоров`ю, та направлено у дитяче відділення КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради для обстеження стану здоров`я та надання необхідної медичної допомоги. З лікувального закладу дитину забрав біологічний батько [PERSON] , житель с. Переволока Бучацького району. Під час комісійного обстеження умов проживання дитини у батька встановлено, що останній не займається належним вихованням сина, самоухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає алкоголем, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та навчанням дитини. На момент проведення обстеження бабуся самовільно повернула малолітнього [PERSON] до сім`ї матері. За нанесення співмешканцем матері [PERSON] тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] , 2011 року народження, відділенням поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, по якому проводиться досудове розслідування. З ситуації, що склалася, повернення дитини до матері на даний час є неможливе, оскільки існує загроза життю та здоров`ю дитини, а батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва тощо. Визначаючи відмінність підстав позбавлення батьківських прав від відібрання дитини без такого позбавлення, суд виходить з того, що за своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не завжди пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). У частині першій статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Суд вважає доведеним той факт, що батьки належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що відповідачі не цікавилися фізичним та духовним розвитком дитини. Відтак, залишення дитини з відповідачами є небезпечним для здоров`я і морального виховання малолітньої дитини. Орган опіки і піклування зробив висновок про доцільність відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, оскільки вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відібрання дитини у батьків - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із заявою про повернення їм дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що залишення малолітньої дитини у відповідачів є безумовно небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Більше того, суд вважає, що у даному випадку відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення негативного розвитку дитини, а також їх недогляду за дитиною, враховуючи вік дитини, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved