Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Наприкінці липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, яким просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль та звільнити з-під арешту ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль, що накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] від 14 липня 2011 року у ВП №25065581. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 10 квітня 2008 року між нею та [PERSON] було укладено купівлі-продажу ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль. 22 липня 2015 року [PERSON] стало відомо, що на належну їй ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль накладено арешт, згідно постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] від 14 липня 2011 року у ВП №25065581. 23 липня 2015 року позивач звернулася до ВДВС Бориспільського МРУЮ із заявою про зняття арешту з належного їй майна, проте листом від 28 липня 2015 року позивачу повідомлено, що арешт може бути знятий виключно за рішенням суду. Позивач у судове засідання не зявилась. Її представник [PERSON] до суду не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи в його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення заперечував. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, свого представника до суду не направили, причини неявки не повідомили, заяви про слухання справи без їх участі та письмових заперечень не надали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 10 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 922 (а.с.7). Внаслідок якого [PERSON] стала власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль Київської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «БТІ» №37011815 від 27 грудня 2012 року (а.с.8). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №104877298 від 22 липня 2015 року (а.с.11) на нерухоме майно, що належить позивачеві на праві власності, накладено арешт на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ [PERSON] від 14 липня 2011 року у ВП №25065581 (а.с.12). Відповідно до положень ст.655 ЦК України, задоговором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч.2 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, на час накладення державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ в Київській області арешту на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль Київської області, останній належав на праві власності позивачу. Відповідно накладення арешту на вказане нерухоме майно державним виконавцем є протиправним. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зважаючи на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню шляхом визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незавершеного будівництва (73% готовності) по вул. Тургенєва, 47 в м. Бориспіль Київської області та із звільненням його з-під арешту, накладеного державним виконавцем. На підставі викладеного та

Outcome: approved