Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Направленим позовом заявник ставить питання про збільшення розміру аліментів, стягуваних за рішенням Житомирського районного суду від 24.03.2008 року з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини до твердої грошової суми в розмірі 6000 (шести тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого зазначено наступне. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.03.2008 року визначено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. З часу ухвалення вказаного рішення витрати на утримання дочки значно зросли. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки, працюючи за кордоном тривалий час, має постійний дохід. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, причин переходу до порядку загального позовного провадження судом встановлено не було. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. З розміром аліментів, який просить стягувати позивач, не погодився, оскільки позивачем не враховані всі обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.03.2008 року визначено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 Сімейного Кодексу України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Законом визначено та розширеному тлумаченню не підлягає, що розмір аліментів згодом може бути змінено у разі зміни якоїсь з перелічених обставин. Позивачем доведено не було таку зміну з часу стягнення аліментів, а отже позов задоволеним бути не може. Посилання позивача на те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дочки значно зросли, судом до уваги не приймаються, як обставини, не визначені законом для збільшення розміру аліментів. В даному випадку навіть визнання позову відповідачем законом не пов'язує право суду задовольнити позовні вимоги. Крім того, судом встановлено, а позивачем не оспорюється, що відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки в значно більшому розмірі, аніж визначено рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.03.2008 року. Зміна на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів не є підставою для подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed