Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути на користь банку з [PERSON] заборгованість за Договором банківського обслуговування № BL_КГ100095311 від 16.02.2012 року в розмірі 45950,60 грн.. Позивач до судового засідання не з'явився надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надані клопотання про перенесення судового засідання, суд, вважає неповажними. Відповідно норми ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути, видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Також у відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №BL_КГ100095311. Згідно пунктів 1.1. - 1.7. Договору, Банк надав Відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 16 500,00 грн. (Шiстнадцять тисяч п'ятсот гривень 00 копiйок), термін повернення Кредиту - 16.02.2015 року. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (надалі за текстом - «Графік»). Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 0,01 % річних (п. 3 Спеціальної частини Договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 3,00% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору). Згідно із п. 2.5.2. Договору Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п. 4.2. Договорів у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договорів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов`язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.08.2015 року становить 45 950,60 грн., з них: - заборгованість по поверненню кредиту - 7 285,19 грн. - заборгованість по сплаті відсотків - 0,51 грн.; - по сплаті комісії - 7 920,00 грн.; - плата за пропуск платежів - 30 744,90 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надай, грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула кредитні кошти, а також заборгованість з відсотків та неустойки. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача відповідно до кредитного договору. Відповідач надала до суду свої заперечення проти позовної заяви в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, викривляють фактичні обставини і підкріплені недостовірними доказами, чим грубо порушують її права споживача. Пояснивши, що 16 лютого 2012 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 16500, гривень із кінцевим терміном погашення заборгованості 16 лютого 2015 року та зі сплатою процентів за користування кредитом. Поряд зі встановленням строку дії договору [PERSON] підписала графік платежів, який є складовою частиною договору. 17 лютого 2012 року у відділенні банку отримала кредитні кошти в розмірі 15680,60 гривень. Весь час відповідач добросовісно виконувала зобов'язання, сплачуючи щомісячні платежі. У вересні 2013 року завчасно у відповідності до положень ст. 531 ЦК України та на підставі п. 2.6. Договору повідомила банк про свої наміри про дострокове виконання своїх зобов'язань в цілому. Після переговорів з банком [PERSON] була розрахована остаточна сума заборгованості станом на 20 вересня 2013 року, так званий «фіксований платіж закриття позики» у розмірі 23972,67 гривень, ій на руки була видана дана роздруківка. 23 вересня 2013 року [PERSON] сплатила в рахунок закриття кредитного зобов'язання грошові кошти в сумі 24142,00 гривень, отримавши на руки роздруківку - розрахунок дострокового повернення по кредиту та ківтанцію про сплату даних коштів № 971039. Після цього працівники банку її запевнили, що у відповідача немає кредитної заборгованості, а доказом є квитанція про сплату заборгованості. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу. Також позивач надала до суду клопотання про призначення по справі економічної експертизи. Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року клопотання [PERSON] було задоволено та призначено по справі економічну експертизу, витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи було покладено на [PERSON] 22 грудня 2015 року справу було направлено до Харківського науково - дослідницького Інституту судових експертиз ім.. професора М.С. Бокаріуса для проведення економічної експертизи. На виконання ухвали суду позивач надав додаткові матеріали для проведення економічної експертизи. Однак 05 травня 2016 року справу було повернуто до Комінтернівського районного суду м. Харкова в зв'язку із тим, що [PERSON] не сплатила суму вартості проведення заявленої неї експертизи. Суд проаналізувавши наявні докази у справі,заслухавши пояснення сторін, приходить до того, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» (копія додається) та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого, з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON]. Згідно п. 1 ч. 3. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Так, з 17.02.2012 року [PERSON] почала несвоєчасно та неналежним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором № BL_КГ100095311. У зв'язку з чим,станом на 23.09.2013 року у Відповідача виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 508, 92 гривень., прострочені проценти у розмірі 0, 56 гривень, прострочена заборгованість за комісією за РО - 3 740, 52 грн. та плата за пропуск платежів (пеня) у розмірі 11 493, 24 гривень. 23 вересня 2013 року [PERSON] здійснила останній платіж на часткове погашення заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100095311 від 16.02.2012 року, в тому числі на погашення пені - 11 882, 10 гривень, комісії за РО - 3 740, 52 гривень, відсотків на строкову суму - 0, 56 гривень та заборгованості за кредитом у розмірі 7 508, 92 гривень. Після 23.09.2013 року Відповідач перестала виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.08.2015 року становить 45 950,60 грн. Також суд критично ставиться до заперечень відповідача, оскільки [PERSON] відмовилась сплачувати вартість судово економічну експертизу, яку було призначено по справі за її клопотанням. Суд вважає, що надані позивачем розрахунки за кредитним договором, необґрунтовані та нічим не підтверджені. Враховуючи, що наведені вище обставини свідчать про невиконання [PERSON] зобов'язань перед Банком по Договору кредиту, суд знаходить позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved