Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Наприкінці лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що у 1946 році його дід [PERSON] , повернувшись з війни отримав земельну ділянку у користування площею близько 0,30 га та побудував на ній будинок. Для будівництва вказаного будинку у 1946 році був отриманий кредит. Згідно архівного витягу від 22 лютого 2019 року [PERSON] залишено для особистого користування присадибну ділянку площею 0,30 га. Позивач та його сім`я користувались вказаним домоволодінням та земельною ділянкою постійно та безперервно. 14 жовтня 1992 року матері позивача, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого вона успадкувала житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою площею 0,30 га від свого батька [PERSON] . В подальшому, 18 травня 2017 року позивач одержав від своєї матері у спадщину вказаний житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою. На початку 2019 року позивач вирішив приватизувати вказану земельну ділянку, яка весь час, починаючи з 1946 року, з покоління в покоління перебувала в його користуванні. Проте, під час підготовки документів з`ясував, що середня частина земельної ділянки приватизована іншою особою. Приватизована земельна ділянка площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0047 та розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] . Відповідного рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки Бориспільська міська рада не приймала. Тому реєстрація права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку здійснена неправомірно та без встановлених законом підстав. У такий спосіб були порушені права позивача, в користуванні якого перебувала земельна ділянка. У зв`язку з цим, [PERSON] просить витребувати на користь Бориспільської міської ради з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0047, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Протокольною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2019 року до участі в розгляді даної цивільної справи залучено в якості співвідповідача [PERSON] замість [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення пред`явленого позову. Представник ГТУЮ у Київській області Ставбчатий А.Ю. надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав на те, що позивач є неналежним суб`єктом звернення до суду з даним позовом. Оскільки, позивач просить витребувати спірну земельну ділянку на користь Бориспільської міської ради Київської області. В той час як Бориспільська міська рада є самостійною юридичною особою та здійснює самостійне представництво своїх інтересів у судах. Крім цього, ГТУЮ у Київській області позбавлено повноважень в частині прийняття рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а має виключно контрольні, координуючі та організаційні функції у сфері державної реєстрації прав. Тому навіть у випадку задоволення пред`явленого позову, ГТУЮ у Київській області не має можливості його виконати у зв`язку з відсутністю повноважень. Представник Бориспільської міської ради Лосінець Д.Ф. підтримав пред`явлений позов та не заперечував проти його задоволення. Представник Броварської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явився. Натомість направив до суду лист з проханням провести розгляд цивільної справи за відсутності їхнього представника та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення\~представників сторін\~та дослідивши\~докази,\~які містяться\~в матеріалах\~цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що згідно архівного витягу з наказу по радгоспу «Промінь» №15а від 30 квітня 1965 року «Про відновлення присадибних ділянок особистого користування робітників та службовців радгоспу» [PERSON] залишено присадибну ділянку для особистого користування у розмірі 0,15 га + сам. 0,15 га (а.с.21). З копії технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 01 жовтня 1992 року вбачається, що на земельній ділянці по [ADDRESS] збудований житловий будинок площею 49,4 кв.м., 1946 року побудови (а.с.10-17) Право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] набула його дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня1992 року(а.с.18-19). Після смерті [PERSON] вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , успадкував її син [PERSON] , згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2017 року та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 травня 2017 року (а.с.20,31-32). Позивач мав намір приватизувати земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташовується в [ADDRESS] . Проте, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:047 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є [PERSON] С [PERSON] . У відповідності\~до положення\~ч.1-ч.3\~ст.17\~ЗК України\~(в\~редакції 1990\~року,\~яка була\~чинною на\~час прийняття\~рішення виконавчого\~комітету Бориспільської\~міської ради\~народних депутатів)\~передача земельних\~ділянок у\~колективну та\~приватну власність\~провадиться Радами\~народних депутатів,\~на території\~яких розташовані\~земельні ділянки. Громадяни,\~заінтересовані у\~передачі їм\~у власність\~земельних ділянок\~із земель\~запасу,\~подають заяву\~про це\~до сільської,\~селищної,\~міської,\~а у\~разі відмови\~-\~до районної,\~міської,\~в адміністративному\~підпорядкуванні якої\~є район,\~Ради народних\~депутатів за\~місцем розташування\~земельної ділянки.\~У заяві\~зазначаються бажані\~розмір і\~місце розташування\~ділянки,\~мета її\~використання і\~склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельно ділянки у власність. За змістом відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2019 року було встановлено, що право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку зареєстровано на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №99 від 18 лютого 1997 року (а.с.22-23). Водночас, у копії відповідного рішення за №99 від 18 лютого 1997 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків громадянам», а саме за адресою по [ADDRESS] , не виявлено прізвища [PERSON] (а.с.30). Дана обставина свідчить, що приватизація спірної земельної ділянки [PERSON] була здійснена з порушенням ст.17 ЗК України (в редакції 1990 року). В силу положень ч.1 ст.13\~та ч.1\~ст.81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У зв`язку з цим, судом критично сприймають твердження позивача стосовно того, що середня частина земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:06:024:0047, яка розташовується за адресою: [ADDRESS] , яка була передана у власність [PERSON] , накладається на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у його користуванні. Оскільки, суд вважає неналежним та недопустимим доказом наданий позивачем план-схему №1 з схематичними позначками землі, яка перебуває у користування його та його сім`ї з 1946 року, а також спірної земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] С [PERSON] (а.с.40). У відповідності до ч.2 ст.78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.72 та ч.2 ст.102,\~ч.1\~ст.103\~ЦПК України\~суд призначає\~експертизу у\~разі необхідності з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо Експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Для того, щоб встановити чи існує накладення вказаних земельних ділянок, необхідні спеціальні знання. Тому, дана обставина може бути з`ясована виключно експертом, а не письмовими доказами. За змістом положень ст.ст.317 та 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положення до ст.387\~ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Встановлено, що [PERSON] не є власником земельної ділянки тому у нього відсутні правові підстави для витребування земельної ділянки, яка розташовується в [ADDRESS] , з володіння [PERSON] , як спадкоємця прав та обов`язків [PERSON] С [PERSON] . Крім цього, суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] стосовно того, що [PERSON] не вправі витребовувати спірну земельну ділянку на користь Бориспільської міської ради. Зважаючи на те, що Бориспільська міська рада Київської області є самостійною юридичною особою та вправі самостійно здійснювати представництво своїх інтересів у суді, в тому числі шляхом пред`явлення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння. За змістом ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України або договором. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів саме позивача. У зв`язку з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач вправі звернутись до суду виключно за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Натомість пред`явленим позовом [PERSON] просить витребувати спірну земельну ділянку на користь Бориспільської міської ради, у такий спосіб позивач просить захистити не свої власні права та інтереси, а виступає в якості представника Бориспільської міської ради, не маючи на це відповідних повноважень. Тому вказана земельна ділянка не підлягає витребуванню на користь Бориспільської міської ради. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. У відповідності до положення ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 3210500000:06:024:0047, яка розташовується в [ADDRESS] , є похідними від вимоги про витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння [PERSON] , у задоволенні яких було відмовлено. Тому суд вважає, що вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ст.48\~ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. На виконання вимог п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, якщо ці питання не були вирішені раніше. За змістом ч.1 та ч.2 ст.51 ЦПК України питання щодо заміни неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача суд вирішує виключно за клопотанням позивача. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В свою чергу, належними сторонами, у розумінні положень ЦПК України, є суб`єкти спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З огляду на це, ГТУЮ у Київській області не є належним відповідачем за позовом про скасування державної реєстрації права власності. Оскілки, у відповідності до змісту ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»саме державний\~реєстратор: встановлює\~відповідність заявлених\~прав і\~поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Тому у даному випадку належним відповідачем у спірних правовідносинах має бути державний реєстратор реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Дорогань К.В. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 21 лютого та від 18 березня 2019 року (а.с.1,62) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених ним судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed