Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

ПАТ КБ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому посилався на те, що між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] 3 жовтня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно якого він надав відповідачу кредит у розмірі 46\~000 доларів США, кредит надавався строком з 3 жовтня 2008 року по 2 жовтня 2015 року з розрахунку 16 % на рік. 8 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даних договором. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту № 11401246000 іпотекодавці - відповідачі по справі за договором іпотеки №94838 від 3 жовтня 2008 року передали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №8 в буд.№19-21 по вул..Комарова в м.Чернівці. Посилаючись на вимоги ст.ст. 514, 526, 509, 610, 386, 391, 321, 1049, 1050, ЦК України, ст.ст. 33, 35, 36, 37, ЗУ «Про іпотеку», вказував, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, через що станом на 30 жовтня 2014 року у нього наявна заборгованість в сумі 1\~345 583,48 грн., з яких 574\~035,35 грн. заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 771\~548,13 грн. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов банку підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила його задоволити та пояснила, що на даний час предмет, зміст та ціна позову, як і особи, що беруть участь по даній справі, банком не змінюються. При цьому враховуються обставини цієї справи щодо правової позиції банку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду письмове заперечення на нього, яким стверджено правову позицію відповідачів по даній справі, їх відношення до наданих сторонами доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов банку не обґрунтований і не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, договір іпотеки, умови яких ними погоджені, при укладанні договорів сторони проти їх умов не заперечували. Вказані обставини стверджені копіями договору про надання споживчого кредиту від 3 жовтня 2008 року, правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «Укрсиббанк», графіку погашення кредиту, графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, договору іпотеки №94838 від 3 жовтня 2008 року, довідки АТ «Дельта банк» про розмір заборгованості, листів-вимог позивача, виписки з договору купівлі-продажу прав-вимоги за кредитами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України збов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Відповідно до ч.1 ст.33, ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, і одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок. Крім того, вирішуючи даний спір суд виходить з того, що з приводу цих же обставин Шевченківським райсудом м.Чернівці 2 березня 2011 року було винесене рішення, яким позов банку був задоволений, яке Апеляційним судом Чернівецької області 30 червня 2011 року було скасоване і банку відмовлено в задоволенні даного позову. Також судом враховується те, що позивачем був пропущений строк позовної давності, визначений для звернення до суду з даним позовом, оскільки строк виконання зобов»язань за кредитним договором №11401246000 від 3 жовтня 2008 року був змінений первинним кредитором (ПАТ «Укрсиббанк») на підставі ч.2 ст. 1054 ЦК України, який звернувся до суду та стягнув достроково заборгованість, які існувала станом на 10 жовтня 2010 року у загальній сумі 467\~885,07 грн., а тому позивач (новий кредитор) з урахуванням приписів ст.262 ЦК України мав звернутися до суду і захистом пропущеного майнового права в межах 3-річного строку до 10 жовтня 2013 року, проте звернуся із позовом лише 31 жовтня 2014 року. Проаналізувавши надані сулу докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed