Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (далі - позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 21114,04 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між Банком та відповідачем укладений Кредитний договір №16075/31/к від 12.06.2013, за яким відповідач отримав від Банку кредит в розмірі 21000 гривень під 27% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 12.06.2015. В порушення вимог статей 526, 526, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 20.06.2018 дорівнює 21114,04 грн., з яких 7431,87 грн. - заборгованість за кредитом, 11021,56 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 2660,61 грн. - інфляційне нарахування на суму простроченого кредиту. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. 12.06.2013 між позивачем та відповідачем укладений Кредитний договір №16075/31/к, згідно з яким відповідач отримав від Банку кредит в розмірі 21000 гривень зі сплатою 27% річних на строк 24 місяці - по 12.06.2015. Банк свої зобов'язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що відповідач станом на 20.06.2018 має заборгованість за наданим кредитом в розмірі 20.06.2018 дорівнює 21114,04 грн., з яких 7431,87 грн. - заборгованість за кредитом, 11021,56 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 2660,61 грн. - інфляційне нарахування на суму простроченого кредиту. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України (глава 48 - виконання зобов'язання) зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Положеннями ст.625 ЦК України (глава 51 - правові наслідки порушення зобов'язання; відповідальність за зобов'язання) передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за укладеним ним з Банком договором належним чином не виконав, доказів на спростування чого до суду не надав, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved