Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 28 листопада 2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого отрималакредит у розмірі 5 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач не виконала своїх зобовязань, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 69 255 (шістдесят девять тисяч двісті пятдесят пять) грн. 23 коп. Просять суд стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати, справу розглянути без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні з розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідач пояснила, що не згідна із розрахунком заборгованості, оскільки сума коштів нарахована безпідставно. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 28 листопада 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого отрималакредит у розмірі 5 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні кредитного договору сторони виходили із вимог статті 634 ЦК України,\~у відповідності до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач ознайомилась та погодилась з умовами надання кредиту, про що свідчить її підпис на зворотній стороні Анкети-заяви та де зазначено, що вона разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» уклала між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк»договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Натомість позичальник взяті на себе зобовязання виконувала не належним чином, передбачені умовами договору платежі своєчасно не надавала. 30 жовтня 2014 року здійснила останній платіж на виконання боргових зобовязань. Заяви про застосування наслідків спливу позовної давності відповідачем не подано. Наслідком неналежного виконання умов кредитного договору у неї виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 30 квітня 2017 року складається з такого: 3\~570,68 грн. заборгованість за кредитом, 57\~878,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4\~270,00 грн. заборгованість за пенею; штрафи відповідно до пункту п.8.6 «Умов та правил надання банківських послуг» 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 3\~285,96 грн. штраф (процентна складова). Розмір зазначеної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано, а тому судом він приймається як достовірний. Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості\~випливає, що за порушення грошових зобовязань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення цивільного судочинства у відповідності до Конституції України\~\~суд вважає, що вимога у частині стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 250,00 грн. та процентної частини штрафу 3\~285.96 грн. не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу необхідно відмовити. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач порушила взяті на себе зобовязання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 65\~969 (шістдесят пять тисяч девятсот шістдесят девять) грн. 27 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення задоволення. На підставі статті 88 ЦПК України\~\~підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved