Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору б/н від 10.12.2008 в розмірі 27990,06 грн., відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Від його представника адвоката [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволення позовних вимог, застосувати строк позовної давності та слухати справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.12.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який складається із заяви позичальника та Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами укладеного договору [PERSON] надано в розпорядження кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячною комісією 1,0% з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого перед банком виникла заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.12.2008, укладеного із [PERSON], станом на 05.03.2017, заборгованість за кредитом становить 1047,79 грн., заборгованість по процентам 21682,77 грн., комісія 3688,54 грн., судові штрафи 1570,96 грн., з яких 250,00 грн. (фіксована частина), 1320,96 грн. (процентна складова), а всього 27990,06 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Враховуючи, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом був проведений [PERSON] 12.06.2014, а до суду із відповідним позовом банк звернувся 24.03.2017, відсутні підстави вважати пропущеним строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України. Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо нарахованого банком розміру заборгованості по процентам, оскільки в наданому суду розрахунку розмір процентної ставки складає 30%, а позичальник [PERSON] отримував кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом саме в розмірі 1,9% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується наданими банком документами. Встановивши, що заборгованість [PERSON] за кредитом становить 1047,79 грн., а відсоткова ставка складає 1,9% на місяць, заборгованість за процентами за 36 місяців (3 роки), тобто в межах строку позовної давності, становить 716,40 грн. Щодо вимоги банку щодо стягнення з позичальника щомісячної комісії в розмірі 3688,54 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття закону «Про захист прав споживачів» та закону «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017. За положеннями абз.3 ч.4 ст.11 закону «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні цього закону, є нікчемною. Згідно із цим законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пп.17 і 23 ст.1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, однак банком не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються, комісія за послуги, що супроводжують кредит, є компенсацією сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є несправедливим та незаконним (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-174цс16). Банком також заявляється вимога про стягнення з [PERSON] судових штрафів в розмірі 1570,96 грн., з яких 250,00 грн. (фіксована частина), а 1320,96 грн. (процентна складова). При цьому, пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, банком заявлено фіксовану суму штрафу 250,00 грн., а 5% від суми позову (1764,19 грн.) становить 88,21 грн. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial