Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» (далі Банк) у вересні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 13.07.2016 року між Банком та відповідачем було укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500993562, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 45553,67 грн. та зобовязався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 14.06.2017 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 50507,85 гривень, з яких заборгованість за кредитом 44398,59 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 5109,26 гривень та штраф у сумі 1000,00 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500993562, яка складається із Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ «Альфа-Банк» від 13.07.2016 року, Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року, Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року та Публічної пропозиції на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 4-17). Згідно умов укладеного договору ПАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] особистий кредит на умовах продукту «Рефінансування безпідставних кредитів» в сумі 45553,67 грн. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії є 14.07.2023 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 23,00 % річних, тип процентної ставки фіксована ( п. 2 Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року та п. 2 Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року). Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до графіку платежів ( п. 7 Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року та п. 7 Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року). Згідно Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг від 13.07.2016 року (а.с. 16) мінімальний щомісячний платіж становить 1095,44 грн. У разі повного або часткового прострочення повертання кредиту та (або) сплати процентів за користування ним, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 150,00 гривень за кожен випадок допущеного прострочення платежу ( п. 11 Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року та п. 11 Акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500993562 від 13.07.2016 року). З моменту отримання кредиту відповідач систематично допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобовязань з оплати кредиту та процентів за його користування, а в період з січня 2017 року по дату звернення до суду взагалі не здійснював будь-яких платежів. У звязку з невиконанням умов укладеного між сторонами договору Банк 23.08.2017 року направляв відповідачу на адресу місця його реєстрації рекомендованою поштовою кореспонденцією вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 23), однак адресована кореспонденція повернулась без вручення. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 20) та виписки по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 21-22), станом на 14.06.2017 року внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором № 500993562 від 13.07.2016 року та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: за тілом кредиту 44398,59 грн.; за процентами за користування кредитом 5109,26 грн.; штраф 1000,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобовязання, в контексті ст.ст.546,549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 13.07.2016 року укладено договір про надання банківських послуг, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 50507,85 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved