Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , яка була зареєстрована та фактично мешкала по день смерті в своєму будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя, а саме 06.11.2008 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно якого остання заповіла позивачці все належне їй майно. Як спадкоємець за заповітом позивачка звернулася до державного нотаріуса Ананьївської районної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок. На підставі поданої нею заяви 08.05.2019 року нотаріусом було заведено спадкову справу №186/2019. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус відмовила, мотивувавши причини відмови відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, та рекомендувала позивачці звернутися до суду для визнання за нею права власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування. Як зазначає позивачка в позовній заяві, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, та претендує на спадщину у вигляді житлового будинку. Спадкоємцем першої черги за законом є також її брат [PERSON] у якого також не прослідковуються родинні відносини з покійною матір`ю через розбіжності у прізвищах зі спадкодавцем, котрий не входить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, спадщину не прийняв. Батько позивачки та чоловік спадкодавця - [PERSON] , помер [INFO] . Позивачка зазначає, що правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок у її покійної матері [PERSON] не було. Разом з тим, згідно довідки Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області житловий будинок по [ADDRESS] , дійсно належав покійній [PERSON] , що підтверджується копією виписки із погосподарської книги. З позовної заяви вбачається, що згідно викопіювання наданого Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області, будинок матері позивачки розташований в [ADDRESS] . Відповідно до довідки Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області №1598 від 03.12.2019 року, що згідно по господарських книг за покійною [PERSON] значилась в користуванні земельна ділянка площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на якій розташоване домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Як зазначається в позовній заяві, що згідно листа відділу надання адміністративних послуг Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 17.12.2019 року за вих. №110, позивачці було відмовлено в реєстрації права власності на вищевказаний будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на зазначений об`єкт нерухомості. В прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд визнати за нею [PERSON] , [INFO] , уродженкою та мешканкою с.Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області, ідентифікаційний номер - [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 28.02.2000 року, право власності на житловий будинок літ.А вартістю 85357 грн., веранду літ.а вартістю 6330 грн., літню кухню літ.Б вартістю 33875 грн., ганок літ.б вартістю 749 грн., гараж літ.В вартістю 18471 грн., сарай літ.Г вартістю 1740 грн., сарай літ.Д вартістю 1003 грн., убиральню літ.Е вартістю 2791 грн., навіс літ.Ж вартістю 2806 грн., огорожі №1 вартістю 6654 грн., хвіртку металеву №2 вартістю 760 грн., ворота №3 вартістю 2432 грн., колодязь №4 вартістю 3292 грн., вимощення І вартістю 1187 грн., розташованих за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] . Відповідно до ухвали від 22 січня 2020 року головуючим суддею у справі було відкрито провадження у справі (а.с.49-50). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам та третій особі, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову, а також роз`яснено третій особі про право на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву. Як вбачається з матеріалів справи, що у встановлені строки та відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачами відзив на позовну заяву до суду не було подано. Відповідно до ст.193 ЦПК України зустрічний позов відповідачем до суду також не було подано. А також, з матеріалів справи вбачається, що третьою особою Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області у строк встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі пояснення щодо позовної заяви до суду не було подано. В подальшому, 23 червня 2020 року головуючим суддею у справі після виконання всіх завдань визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 27 липня 2020 року (а.с.93-94). У судове засідання, що призначене на 27 липня 2020 року позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Пивовар Юрій Олексійович, повноваження якого підтверджені ордером серії ОД №368808 від 28 листопада 2019 року (а.с.37), не з`явилися. Проте, 27 липня 2020 року представником позивача - адвокатом Пивоваром Ю.О. було подано через канцелярію суду заяву, в якій він зазначає, що в зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19, та враховуючи рекомендації, які містяться у листі Ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20 щодо проведення судових засідань (по можливості) буз участі сторін у справі, просить провести розгляд справи за позовною заявою [PERSON] за відсутності позивача та її представника, та винести рішення по справі на підставі наявних у справі матеріалах, позовні вимоги [PERSON] задовольнити (а.с.103). Відповідач Жеребківська сільська рада Ананьївського району Одеської області у судове засідання 27 липня 2020 року не з`явилася. Однак, в матеріалах справи міститься заява голови сільської ради Джабієва А., котра надійшла до суду 17 лютого 2020 року, про слухання справи без участі представника сільської ради, проти розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами сільська рада не заперечує (а.с.61). Відповідач [PERSON] у судове засідання 27 липня 2020 року не з`явився. Однак, в матеріалах справи міститься заява відповідача, яка надійшла на адресу суду 28 лютого 2020 року, про проведення підготовчого судового засідання та подальший розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.62). Третя особа - Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області у судове засідання 27 липня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена належним чином (а.с.104). Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від третьої особи не надходило. Причини своєї неявки третя особа суду не повідомила. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленою про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників процесу, враховуючи заяву представника позивача, заяви відповідачів, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та зареєстрована в с.Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.10-11). З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, котрий належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Жеребкове, Ананьївського району Одеської області, померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27 грудня 2018 року Виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.18). З копії довідки №737 виданої 07 травня 2019 року вбачається, що будинок розташований в [ADDRESS] , дійсно належав [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.20). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Як зазначалось в позовній заяві позивачем, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до копії довідки №736 виданої 07 травня 2019 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті, тобто по [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). З наведеного вбачається, що спадщиною котра відкрилась після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , є житловий будинок, котрий знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З копії виписки з погосподарської книги виданої 03 грудня 2019 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що номер об`єкта ПГО 0561-01 в погосподарській книзі № 6 за адресою: [ADDRESS] , відкритий на громадянку [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.22). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області тридцятої позачергової сесії сьомого скликання №330-УІІ від 08 жовтня 2018 року та копії переліку вулиць, які перейменовуються вбачається, що вулицю «Первомайську» було перейменовано на вулицю «Весняну» (а.с.89-90). Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що за життя спадкодавець склала заповіт, котрий посвідчений секретарем виконкомом Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області Поліщук О.М., яким заповіла все своє майно, де б воно не було б із чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі належний їй житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9). З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56078176 виданої 08 травня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., вбачається, що в Спадковому реєстрі чинний заповіт складений за життя [PERSON] , котрий посвідчений 06 листопада 2008 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7). Крім того, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначено в ч.1 ст.1261 ЦК України. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 жовтня 1965 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою спадкодавця [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 17 вересня 1983 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району позивачка після укладення шлюбу обрала прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Згідно позовної заяви до першої черги спадкування входить також відповідач, котрий є сином спадкодавця - [PERSON] , що також підтверджується листом від 03 грудня 2019 року Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, з якого вбачається, що в відомостях про батьків [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена спадкодавець (а.с.17). Проте, в даній справі спадкування здійснюється за заповітом, котрий був складений спадкодавцем за життя [INFO] . Суд також бере до уваги заяву відповідача [PERSON] , в якій він зазначає, що щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.62). Частиною 1 статті 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі змісту ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦПК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Приписами ч.2 ст.1270 ЦК України визначено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №560784466 виданого 08 травня 2019 року державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №186/2019 на майно котре залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] (а.с.8). Як зазначалось раніше, що предметом спадкування за заповітом є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] . З наявної довідки Ананьївського бюро технічної інвентаризації Одеської області від 10 вересня 2019 року вбачається, що правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутні, співвласники відсутні (а.с.27). При цьому, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] зверталася до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, з листа державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області Чернієнко О.В. від 17 грудня 2019 року, вбачається, що позивачці [PERSON] було відмовлено та роз`яснено, що відповідно до ч.1 ст.27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі технічного паспорту неможливо здійснити державну реєстрацію права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва (а.с.25). Відповідно до п.3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2016 року № 553, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Згідно технічному паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 10 вересня 2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики та складається в цілому з: одноповерховий саманний житловий будинок обкладений цеглою літ. «А», веранда цегляна з дерев`яним перекриттям літ. «а», літня кухня цегляна літ. «Б», ганок з трьома сходинками: площа до 4 м2, стінки цегляні, сходинки бетонні набивні, залізнена цементна стяжка, металеве огородження з дерев`яними поручнями літ. «б», гараж цегляний літ. «В», сарай цегляний літ. «Г», сарай цегляний літ. «Д», убиральня цегляна літ. «Е», навіс з обшивкою з трьох сторін літ. «Ж», огорожі з металевої плетеної сітки по стовпах з металевих труб діаметром 80 мм, висота до 2,0 м №1, хвіртка металева в металевих стовпах з заповненням сіткою «Рабиця» №2, ворота металеві висотою 2,2 м, шириною 3м, в металевих стовпах, з хвірткою безпосередньо в воротах, з заповненням сіткою «Рабиця», площа 6.6 м2 №3, колодязь питний зі збірних залізобетонних кілець діаметром до 1,0м, глибиною до 7,0 №4, вимощення цементне товщиною 20мм по підстилаючому бетонному шару та щебеневій основі товщ. 100мм літ. «І» (а.с.28-34). За приписами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. З листа №2127/02-14 від 28 листопада 2019 року виданого державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О., вбачається, що за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №186/2019 на майно [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, державний нотаріус відмовила Марченко С.І. у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутися до судових органів (а.с.6). Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, вважає, що позовна заява [PERSON] до Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області, підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved