Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 07.09.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 14560 грн. 05 коп. та понесені судові витрати - 1378 грн. Свої вимоги мотивував наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 28.04.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті, складає між ним та [PERSON] Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує. Станом на 04.08.2016 року його заборгованість перед банком складає 14560,05 грн., з яких: - 7034,00 грн. тіло кредиту; - 2570,63 грн. відсотки за користуванням кредитом; - 3742,35 грн. пеня за прострочене зобовязання; - 950,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 669,53 грн. штраф (процентна складова); з них 906,46 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.09.2015 року (дати зміни облікових правил банку). У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов визнає частково. Прохав у стягненні пені відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу не дозволяється. Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив, що відповідно до договору б/н від 28.04.2010 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві. За умовами договору [PERSON] щомісяця мав сплачувати встановлений відсоток від суми заборгованості. Відповідач взяті на себе зобовязання порушив - не вносив платежі у визначені строки та у повному обсязі. Станом на 04.08.2016 року його заборгованість перед банком, згідно розрахунку позивача, складає 14560,05 грн., з яких: - 7034,00 грн. тіло кредиту; - 2570,63 грн. відсотки за користуванням кредитом; - 3742,35 грн. пеня за прострочене зобовязання; - 950.00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 669,53 грн. штраф (процентна складова); з них 906,46 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.09.2015 року (дати зміни облікових правил банку). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг (надалі Умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.7 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник на вимогу банку зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороди [PERSON]. В пункті 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Кредитним договором від 28.04.2010 року передбачено і пеню і штрафи за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто за одне і те ж порушення зобов»язання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зазначено, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення. З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що в стягненні пені на користь позивача слід відмовити. При цьому суд також врахував, що в розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суми пені та комісії не розмежовані (одна графа), що є недопустимим. Встановивши, що [PERSON], як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, суд позов задовольняє, проте, частково. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: - 7034,00 грн. тіло кредиту; - 2570,63 грн. відсотки за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 669,53 грн. штраф (процентна складова) за мінусом 906,46 грн. - коштів на погашення заборгованості з 01.09.2015 року (дати зміни облікових правил банку), тобто всього 9867грн. 70 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив, що сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial