Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Національний авіаційний університет звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, який надійшов до суду 11.10.2017 року, з проханням : стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь НАУ 5 950 гривень боргу за договором № 13-1/)Ф-1927, пеню з простроченої суми у розмірі 1596,70 гривень та інфляційні нарахування у розмірі 6951,99 гривень, а всього 14 498,69 гривень, а також покласти на відповідачів судові витрати.( а.с.1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 серпня 2013 року між Національним авіаційним університетом, [PERSON]та [PERSON] було укладено договір про навчання № 13-1/)Ф-1927, за умовами якого позивач брав на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] надати освітню послугу за по здійсненню навчання її сина [PERSON] за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом «Системна інженерія», очної форми навчання на платній основі. Відповідно до п.п. 2.2.1 Договору відповідач зобов'язався виконувати робочий навчальний план та своєчасно сплачувати кошти за навчання. Згідно з п. 3.2. Договору вартість навчання за один навчальний семестр становить 5950 гривень, що відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 1190,00 гривень на місяць. Пунктами 3.8.Договору визначено, що кошти на навчання у поточному навчальному році сплачуються за семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру. При заборгованості по оплаті більше 2-ох місяців, виконавець має право відрахувати замовника з університету за невиконання умов договору. Пунктом 5.3. договору встановлено, що дія договору може бути припинена за письмовою згодою обох сторін. Крім того позивач зазначає, що [PERSON] належним чином зобов'язання за договором не виконала, сплатила лише за перший семестр навчання [PERSON], який під час навчання був неповнолітнім, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 5950 грн. Також зазначили, що згоди на відрахування ні від матері, ні від служби в справах дітей та сім'ї не отримали, тому студента [PERSON]. було відраховано наказом від 27.08.2014 р. № 1991/ст. за академічну неуспішність, лише після того, як йому виповнилося 18 років. 22.07.2015 р. відповідач [PERSON] звернувся до НАУ з заявою про визнання боргу за навчання та проханням відстрочити оплату за графіком до 31 грудня 2015 року, однак станом на 30.09.2017 р. заборгованість не сплачена. Відповідно до п. 4.2. договору у випадку несвоєчасної сплати за надання освітніх послуг відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожний календарний день заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України. Сукупний борг відповідачів станом на 30.09.2017 року, враховуючи вимоги ч.1 ст.625 ЦК України, з урахуванням розміру пені та інфляційних нарахувань, становить 14 498,69 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився. Однак, від нього надійшла заява, в якій просив розглянути справу за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення( а.с.46). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не заявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та відзиву на позов суду не направила. Представник відповідача [PERSON] - Динник О.В. у судовому засідання заперечувала щодо позову та просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представника відповідача Динник О.В., дослідивши заяву та письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2013 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON], [PERSON] було укладено договір про навчання № 13-1/ОФ-1927. Зазначений договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача ( а. с.8). Відповідно до п.п.1, 3.5 договору № 13-1/)Ф-1927, виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу студенту [PERSON] по здійсненню навчання з 01.09.2013 р. за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за напрямом 6.050201«Системна інженерія» в інституті, на факультеті ІАН, форма навчання очна, із терміном навчання 4 роки. Відповідно до п.3.1, 3.7, 3.8. договору вартість навчання визначається до початку прийому на навчання. Плата за навчання вноситься за весь перший рік або семестр з початку навчання. Обліковою(базовою) одиницею оплати навчання вважається кошторисна вартість навчання за місяць. Кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються за навчальний семестр не пізніше 10-днів від початку семестру. Відповідно до п. 5.2 договору про навчання, дія договору може бути достроково припинена виконавцем в односторонньому порядку у разі відрахування студента за умов, зазначених у п.2.4.1, п.4.3. Пунктом 2.4.1 договору передбачено, що виконавець має право відрахувати студента за академічну неуспішність, порушення правил внутрішнього розпорядку, порушення умов договору( в т.ч.-несплату за навчання у визначений термін) та в інших випадках, що передбачені чинним законодавством, а п. 4.3- при заборгованості в оплаті за навчання більше 2-ох місяців, виконавець має право відрахувати студента з університету за невиконання умов договору. У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що з початку навчального семестру, який розпочався 01.09.2013 р., відповідач [PERSON] навчався лише один місяць, залікова книжка йому не видавалася та іспитів за 1 семестр не складав. У подальшому, а саме до 24 серпня 2014 року, освітньої послуги відповідач не отримував. Як вбачається з витягу з наказу № 1706/ст від 23 серпня 2013 року про зарахування на навчання, [PERSON] на підставі рішення приймальної комісії від 23.08.2013 року протокол № 16 зарахований з 01 вересня 2013 року студентом 1 курсу інституту аеронавігації факультету за напрямом підготовки 6.050201 « Системна інженерія»(а.с.12). Згідно витягу з наказу про відрахування № 1991/ст від 27.08.2014 р.( а.с.13) встановлено, що наказом ректора Національного авіаційного університету М.Кулик студента 1-го курсу Інституту аеронавігації Приходька М.Ю., групи СУ-101, напрям підготовки 6.050201 « Системна інженерія», 2013 рік вступу, який навчається на договірній основі, відрахувати з університету за академічну неуспішність з 24 серпня 2013 року. Будь-яких доказів, на підтвердження академічної неуспішності відповідача [PERSON], позивачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Водночас, згідно з даними , внесеними до Академічної довідки №078426 від 27 серпня 2014 року, студент заліків та іспитів 1 семестр 1 курс не складав (а.с.18). Крім того, з листа в.о. ректора НАУ № 06.03/113-ю наданого 02.04.2018 р. на запит адвоката Динник О.В., вбачається, що журнал обліку проведення навчальних занять за 2013/2014 навчальний рік знищено, тому університет не має можливості визначити дату припинення відвідування навчальних занять [PERSON] Заліки та іспити по закінченню першого навчального семестру студент не здавав. Залікова книжка була видана командиру групи 101 для передачі її [PERSON] і до особової справи [PERSON] не повернута.( а.с.50). Так, відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦПК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.903 ЦПК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.905 ЦПК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За загальним правилом передбачено припинення зобов'язання взаємною згодою сторін, але винятки з цього правила можуть бути встановлені договором або законом (наприклад, ст. 1008). Якщо сторони в договорі передбачили право сторін на односторонню відмову від виконання договору, то вони повинні погодити порядок та наслідки такої односторонньої відмови. Стаття 907 ЦК України також встановлює винятки із загального правила про неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Одностороння відмова від договору можлива у будь-який час - як до початку надання послуги, так і в процесі її надання до завершення відповідних дій. Винятки з цього правила можуть бути встановлені законом або договором. Як встановлено в судовому засіданні відповідачами сплачено кошти за перший семестр навчання, в якому відповідач [PERSON] навчався лише місяць, позивачем у повному обсязі не було надано йому послуги. Доказів надання відповідачу [PERSON] послуги у повному обсязі за весь 1-ший навчальний семестр, а також у 2-ому навчальному семестрі, суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідач [PERSON]., відповідно до п. 2.2.1 договору не внесла своєчасно плату за наступний навчальний семестр, що давало позивачу підстави для припинення договору відповідно до п.5.2 (а.с.8). Суд також звертає увагу, що укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] Договір про навчання передбачає, що у разі відмови Студента від навчання кошти, внесені наперед за навчання, повертаються Замовнику з урахуванням витрат, понесених виконавцем у розмірі 350,00грн. Відповідно до вимог ч.2 та ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Враховуючи викладене, зокрема ту обставину, що позивачем не доведено факт надання освітніх послуг відповідачу [PERSON] з навчання у Національному авіаційному університеті 2-ому семестрі, а також враховуючи, що студент [PERSON], відповідач у справі, відмовився від навчання та не складав заліків та іспитів у 1 семестрі, в зв'язку з чим не міг продовжити навчання у 2-ому семестрі, а позивач, зловживаючи своїми правами вчасно не вжив заходів для відрахування студента та нарахував оплату за 2 семестр, а також пеню, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з вищенаведених підстав. При цьому суд враховує, що оскільки на момент укладення договору відповідач [PERSON] не був повнолітній та не брав на себе зобов'язань сплачувати кошти за навчання за укладеним Договором про навчання №13/-ОФ-1927 від 26.08.2013 року, підписання ним заяви від 22 липня 2015 року про визнання боргу, не спростовує вищенаведених висновків суду та не може бути підставою для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.(а.с.7), відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed