Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 22.09.2014р. звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму уточненому позові посилався на те, що 31.07.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 680 000,00 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 02.08.2027р., а відповідач зобов'язався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 27.08.2014р. склав 2 600 273,23 доларів США, що за курсом 13,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.08.2014р. складає 36 117 795,11 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 36 117 795,11 грн. та судові витрати, задовольнивши позов. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № DNDVGK00000431, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 680 000,00 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 02.08.2027р., а відповідач зобов'язався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.8-10). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 27.08.2014р. відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 36 117 795,11 грн. (а.с4-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з розрахунком у відповідача перед позивачем станом на 05.09.2014р. виникла заборгованість за кредитним договором № DNDVGK00000431 від 31.07.2007р. у сумі 2 600 273,23 доларів США (що за курсом 13,89 відповідно службового розпорядження НБУ від 27.08.2014р. (а.с.7) становить 36 117 795,11 грн.), яка складається з: заборгованості по сплаті кредиту в розмірі 697 110,21 доларів США, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 513 586,76 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 111 520,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 1 154 216,58 доларів США, штрафу (фіксованої частини) у розмірі 18,00 доларів США та штрафу (процентної складової) у розмірі 123 821,68 доларів США (а.с.4-6). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 117 795,11 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір (а.с.18). На підставі викладеного,

Outcome: approved