Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовною заявою в якій зазначило, що 29.04.2011 відповідач отримав в Банку кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови) складають Договір між сторонами. Відповідач належним чином умови Договору не виконав, через що станом на 30.05.2014 виникла заборгованість в сумі 23382,57 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9983,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9411,95 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2397,44 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) і 1089,65 грн. (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що на момент отримання платіжної картки кредитний ліміт на ній становив 4000,00 грн., проте в наступному він був збільшений до 10000,00 грн. Відповідач користувався наданими Банком коштами і вже після збільшення кредитного ліміту періодично погашав наявну заборгованість, проте в наступному перестав виконувати умови договору, що призвело до вказаної заборгованості. Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що отримав в Банку 4000,00 грн., а ні 10000,00, як вказує позивач. Умови договору виконував, проте був притягнутий до кримінальної відповідальності і поміщений до Харківського СІЗО, через що фізично не міг погашати заборгованість. На теперішній час Банк не йде на поступки і відмовляється укласти з ним договір про реструктуризацію боргу. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне: та обставина, що [PERSON] уклав 29.04.2011 з банком договір, за яким отримав кредитні кошти сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню, разом з тим суд вважає, що посилання [PERSON] на отримання ним на момент укладення Договору 4000,00 грн., а ні 10000,00 грн., як вказано в позові, є слушним, так як на це вказує, крім іншого, розрахунок заборгованості за Договором та виписка по лицевому рахунку (а.с. 4, 5, 58-61). Згідно змісту анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг [PERSON] ознайомився та згоден з вказаними умовами та правилами, а також тарифами Банка, зобов'язується виконувати їх та регулярно ознайомлюватись з їх змінами (а.с. 6). Відповідно до п. 2.1.1.2.3. Умов клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. передбачено, що підписання Договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Отже, збільшення позивачем кредитного ліміту до 8000,00 грн., а в наступному до 10000,00 грн. є цілком правомірним, тим паче що відповідач продовжував використовувати кредитні кошти та погашати кредит і до Банку з заявами про розірвання Договору не звертався (а.с. 58-61). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З погляду на вищевикладене, враховуючи наявну перед позивачем заборгованість за Договором (а.с. 4, 5), суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved