Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) у квітні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 12.12.2014 року між Банком та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі Угода), на підставі якої було проведено реструктуризацію заборгованості за договором № б/н від 27.08.2014 року та надано [PERSON] строковий кредит в сумі 92933,54 гривні на строк 36 місяців з 12.12.2014 року по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, зі сплатою 1,5% в місяць. Погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячно до 25-го числа в сумі 3371,63 гривні. Однак відповідач свої зобовязання за Угодою не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та комісії не вносить, внаслідок чого станом на 27.03.2016 року існує заборгованість за Угодою у сумі 148641,71 гривень, з яких заборгованість за кредитом 88430,63 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 18664,96 гривень, заборгованість за пенею та комісією в сумі 38909,42 гривень, штрафи згідно Угоди у сумі 2636,70 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, зазначив, що сума заборгованості за Угодою не змінилась, реструктуризація заборгованості [PERSON] не проведена, а тому наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 12.12.2014 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 7). Відповідно до умов вказаної Угоди було проведено реструктуризацію заборгованості [PERSON]О по кредитному договору від 27.08.2014 року, та надано [PERSON] строковий кредит в сумі 92933,54 гривні на строк 36 місяців з 12.12.2014 року по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, зі сплатою 1,5% в місяць. Погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячно до 25-го числа в сумі 3371,63 гривні. За кредитне обслуговування передбачено сплату комісії, а за несвоєчасне погашення заборгованості штрафи. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 24), станом на 27.03.2016 року [PERSON] має заборгованість за Угодою від 12.12.2014 року у сумі 148641,71 гривень, з яких заборгованість за кредитом 88430,63 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 18664,96 гривень, штрафи згідно Угоди у сумі 2636,70 гривень, заборгованість за пенею та комісією в сумі 38909,42 гривень Штрафи нараховані на підставі п.3.2.2.10.8 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 12.12.2014 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов і правил надання продукту кредитних карт, умови якої щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 148641,71 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved