Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: пр-т. Героїв-підпільників 3/2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, із відкриттям на її імя особового рахунку № [NUMBER]. Квартира є неприватизованою та перебуває в комунальній власності територіальної громади Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що вбачається з довідки (а.с.6). Інших споживачів за вказаною адресою немає, оскільки [PERSON] знятий з реєстраційного обліку 14.12.2006 року, а [PERSON] 13.09.2013 року. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії, встановлений в установленому порядку. Тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: рішенням виконкому Криворізької міської ради № 584 від 13.08.2008 року, що складає 245грн. за 1 Гкал; з 01.01.2011 року постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 «Про затверджено тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа» що складає 269,50. за 1 Гкал (без ПДВ); з 01.07.2014 року постановою №650 від 06.06.2014 року; з 21.11.2014 року постановою №146 від 17.10.2014 року; з 01.05.2015 року постановою №1171 від 31.03.2015 року. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Протягом періоду з 01.10.2009 року по 01.11.2017 року позивач свої зобовязання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: пр-т. Героїв-підпільників 3/2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область (з урахуванням опалюваної площі 64,80 кв.м.) виконував належним чином, однак відповідач [PERSON] своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті нею послуги не вносила, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 26\~596,86 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), показів приладів обліку, Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Враховуючи те, що відповідно до ст.162 ЖК УРСР тягар утримання майна, у тому числі обовязок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на основного наймача (власника) приміщення, яким є [PERSON], а також з огляду на доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь позивача 1600 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved