Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 301 гривень 62 коп. В судове засідання сторони повторно не з'явились. Про день слухання справи повідомленні своєчасно. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов не визнав. Вивчивши матеріали справи в повному об'ємі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачу згідно договору від 16.04.2007 року, укладеного в виді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку було надано кредит в розмірі 2 000 гривень 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36,0 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Обов'язковий мінімальний платіж по сплаті кредиту становить 7 % на місяць від суми використаних коштів. Згідно Заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. З поданого розрахунку суми боргу вбачається, що станом на 31.12.2016 року заборгованість по картковому рахунку становить 23 301 гривень 62 коп., з них : заборгованість по тілу кредиту в сумі 1 301 гривень 83 коп. , заборгованість по сплаті процентів в сумі 17 136 гривень 52 коп., комісія - 3 277 гривень 48 коп. , штрафи - 500 гривень та 1 085 гривень 79 коп. . З доданого розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту з 12.06.2014 року , що свідчить про прострочення сплати обов'язкових мінімальних платежів в розмірі 7 % від суми використаних коштів. Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1056 - 1 ЦКУкраїни фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року (справа № 489/9289/14-ц, провадження № 61-5307св18), у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо; боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку; такий висновок наведений і у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік, з 01.01.2013 року процентна ставка була зменшена до 30,00 % річних, з 01.09.2014 року зменшена до 34,80% річних, а з 01.04.2015 року збільшена до 43,20 % річних. Однак, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки - її збільшення до 43,20 % річних з 01.04.2015 року, а тому суд за цей період бере до уваги первинну процентну ставку - 36,00 % річних (3% на місяць). Щодо дотримання порядку зміни процентної ставки до 30,00 % річних у період з 01.01.2013 року до 31.08.2014 року та до 34,80% річних у період з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року, то слід зазначити, що зменшення процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку правомірно. Крім того, суд звертає увагу, що поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. До 30 січня 2014 року розмір заборгованості за тілом кредиту змінювався, та станом на 30 січня 2014 року загальний залишок заборгованості за процентами становив 37 гривень 99 коп. Починаючи з 30 січня 2014 року та до 30 жовтня 2016 року (дата, станом на яку пред'явлено позов), заборгованість за тілом кредиту не змінювалася та становила 1301 гривню 83 коп. У період з 30 січня 2014 року до 31.08.2014 року (214 днів ) процентна ставка за Кредитним договором становила 2,5%на місяць (30% на рік). З розрахунку 360 днів уроці,що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,08%. У період з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року (211 днів) процентна ставка за Кредитним договором становила 2,9% на місяць (34,8% на рік). З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,097%. У період з 01.04.2015 року до 31.10.2015 року (214 днів) процентна ставка за Кредитним договором становила 3,0% на місяць (36%на рік). З розрахунку 360 днів уроці,що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,1%. Заборгованість за процентами за період з 30 січня 2014 року до 31.08.2014 року є добутком: 1301 гривні 83 коп. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався) х 214 днів (з 30 січня 2014 року до 31.08.2014 року) х 0,08 % та дорівнює 222 , 88 грн. Заборгованість за процентами за період з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року (211 днів) є добутком: 1301 гривні 83 коп.(заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався ) х 211 днів (з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року включно) х 0,097% та дорівнює 266,45 грн. Заборгованість за процентами за період з 01.04.2015 року до 31.10.2015 року (214 днів) є добутком: 1301 гривні 83 коп.(заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався ) х 214 днів (01.04.2015 року до 31.10.2015 року (214 днів) х 0,1% та дорівнює 278,60 грн. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (жовтень 2015 року включно). Отже, у межах строку кредитування по жовтень 2015 року включно відповідач мав повертати кредит і сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з листопада 2014 року у позичальника виник обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Відповідно до абзацу 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України, вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (по жовтень 2015 року). В подальшому, права та інтереси банку підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Проте, такі вимоги позивачем не заявлялися. При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. У підсумку,заборгованість за процентами за весь період користування кредитом складає 805 гривень 92 коп. (37 гривень 99 коп. + 222 , 88 грн. + 266,45 грн. + 278,60 грн.). Верховний Суд України у Постанові від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у розмірі 3277 гривень 48 коп. відсутні. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до умов Кредитного договору, у разі порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобов'язань передбачений штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Враховуючи те, що розмір заборгованості , яка підлягає стягненню становить 2107,75 грн. (1301 гривню 83 коп. - заборгованість за кредитом + 805 гривень 92 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом), то процентна складова штрафу (5% від суми позову) становить 105,40 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України , необхідно стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 192 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 12 %).

Outcome: partial