Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 лютого 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у своєму позові посилався на те, що 20 лютого 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. 8 травня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] грошову заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 5 248 грн.. Разом з тим, відповідачем після стягнення з нього заборгованості за кредитним договором заборгованість у повному обсязі погашена не була, кредитний договір не розірвано. Таким чином, у відповідача знову з'явилася заборгованість перед банком, яка ним не сплачується, та яка з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 травня 2009 року, станом на 31 січня 2014 року становить 16 679 грн. 52 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 16 679 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15 409 грн. 07 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 770 грн. 45 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17), та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом отримання платіжної кредитної картки, яка ним була отримана 20 лютого 2006 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 8 зворот). Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є заява клієнта на оформлення кредитної картки. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 4 400 грн. На підставі п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо впродовж цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той саме строк. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ від 8 травня 2009 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 5 248 грн. (а.с. 4). Заборгованість було стягнуто згідно наданого банком розрахунку станом на 21 квітня 2008 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 219 грн. 91 коп, заборгованості за процентами у розмірі 1 028 грн. 09 коп, а всього 5 248 грн. Разом з тим, до теперішнього часу договір, який було укладено між сторонами, розірвано не було, заборгованість відповідачем вчасно погашена не була, тому у відповідача станом на 31 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 16 679 грн 52 коп (а.с. 5-7), з урахуванням суми боргу у розмірі 5 248 грн., яка була стягнута з відповідача на користь банку судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 травня 2009 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором більш ніж на 120 днів, клієнта зобов'язано сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 16 679 грн. 52 коп, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15 409 грн. 07 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 770 грн. 45 коп. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», складає 16 923 грн. 12 коп (16 679 грн. 52 коп + 243 грн. 60 коп = 16 923 грн. 12 коп). На підставі викладеного,

Outcome: approved