Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради з 17.07.2019 року перебуває малолітня [PERSON] [INFO] , як така, що знаходиться у складних життєвих обставинах. [PERSON] одинока мати, ніде не працює, тривалий час вживає алкогольні напої, не виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї доньки. Згідно листа Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 14 березня 2019 року, надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства із застосуванням фізичної сили. Заявниця малолітня дитина. У день події працівниками патрульної поліції було виявлено гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, які висловлювались нецензурною лайкою відносно працівників поліції, останніми було складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно характеристик від адміністрації ЗОШ № 8 м.Полтави, [PERSON] , 2007 року народження, малолітня на уроках не активна, має нейтральне ставлення до навчання, не виконує домашні завдання, недисциплінована, мати гр. [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню дитини. [PERSON] неодноразово попереджалась про притягнення її до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини Просить суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду від 11.09.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.02.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки згідно якого остання просила відмовити в задоволенні позову, посилаючи на необгрунтованість позову. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволені. Відповідачка пояснила, що після звернення до суду виправила існуючу ситуацію, на даний час цікавиться життям своєї дитини, піклується про неї. Заслухавши пояснення учасників процесу,свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . На обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради з 17.07.2019 року перебуває малолітня дитина - [PERSON] [INFO] , як така, що знаходиться у складних життєвих обставинах . Згідно листа директора В.В.Гавриленко комунального закладу «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради була влаштована малолітня [PERSON] [INFO] . За період з 16.07.2019 р. по теперішній час мати [PERSON] регулярно відвідувала свою доньку [PERSON] , приносила дитині солодощі та фрукти. За весь час перебування [PERSON] у закладі мати відвідувала її майже кожного тижня. Зустрічі завжди проходять у позитивній та затишній атмосфері. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 13.06.2019 року в графі «Умови проживання зазначено, що кімната забезпечена предметами першої необхідності, дитина має спальне місце, стіл для підготовки уроків, є книги, одяг по сезону, їжа. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також, що неналежне виконання [PERSON] її батьківських обов`язків створило загрожу життю дитини, про що суду не надано жодного доказу. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню малолітньої дитини, яка виражається в неналежному догляді за дитиною, його слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed