Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Наприкінці жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 25 березня 2013 року у сторін народився син [PERSON] На даний час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, внаслідок чого між ними виникають суперечки, свідком яких є малолітній [PERSON] Зважаючи на це, [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Крім цього, малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від участі у вихованні сина, матеріальної допомоги не надає. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлення (а.с.20,25). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Крім того, 25 березня 2013 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого на його імя (а.с.10). На даний час малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №20-36-2405 від 18 жовтня 2017 року (а.с.11). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні сина [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоровя, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні дружина та батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні. Враховуючи рівний обов'язок батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, суд прийшов до висновку, що зазначений позивачем розмір аліментів є обґрунтованим та розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечить необхідний рівень утримання малолітнього [PERSON] Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1), вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Предявлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору. Предявлений нею позов задоволений. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved