Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить накласти заборону на\~ відчуження ? частини будинку [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачці до досягнення повноліття її сином [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що такі заходи є необхідними для збереження житлового приміщення та забезпечення права дитини на користування таким житлом. В судове засідання представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю Дахновська Т.В. не з`явилася,\~ скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі,\~ позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду пояснення, які приєднані до матеріалів справи. Просила ухвалити рішення відповідно до норм закону. Представник третьої особи КЗ «Чигиринський навчально реабілітаційний центр Черкаської обласної ради» Черкаська область, за довіреністю Щербина А.Ю. в судове засідання не з`явилася, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просили його задовольнити. Дослідивши надані сторонами письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Малолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини, позбавленої батьківського піклування відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.08.2011 № 372. Батьками [PERSON] є [PERSON] \~ та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Батько [PERSON] позбавлений батьківських прав на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.09.2008.\~ Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.08.2011 № 380 малолітній [PERSON] направлений до державної установи на повне державне утримання. На даний час малолітній [PERSON] \~ влаштований\~ до\~ КЗ «Чигиринський навчально реабілітаційний центр Черкаської обласної ради» Черкаська область, де фактично і проживає. Мати [PERSON] , є власником ? частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.05.2008 та\~ витягом КП «ЧООБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19000112 від 29.05.2008. До набуття статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON] був зареєстрований\~ та проживав в буд. [ADDRESS] .\~ Окрім нього в будинку зареєстровані [PERSON] , 1972 року народження,\~ та [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджено довідкою з місця проживання та про склад сім`ї № 133 від 23.05.2013. Відповідно до ст.176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~За таких обставин малолітній [PERSON] набув, як член сім`ї відповідача, та має право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності включає право володіння, користування та розпоряджання майном (ст.317 ЦК). За змістом ст.321 ЦК України обмеження здійснення права власності допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 статті 59 СК України передбачено, що при розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Таким чином, законом прямо передбачено випадки обмеження права власності батьків на житло, оскільки вони позбавлені можливості розпоряджатися ним без дозволу органу опіки та піклування у випадках, передбачених законом (ч.3 ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства»). В обґрунтування позовних вимог представником органу опіки та піклування зазначено, що існуючий порядок контролю за вчиненням правочинів із нерухомим майном, об`єктом яких є приватні житлові будинки, зумовлює необхідність застосування додаткових заходів задля забезпечення можливості реалізації органом опіки та піклування своїх завдань, зокрема, і дієвості положень ч.3 ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства». Тому необхідно встановити обмеження права відповідачки на відчуження житла на період до досягнення її сином [PERSON] \~ повноліття. Особисті майнові відносини між батьками та дітьми регулюються положеннями СК і таке регулювання здійснюється з метою, зокрема, утвердження почуття обов`язку перед дітьми на засадах справедливості, добросовісності та розумності з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.2 ст.1, ч.8, 9 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. На підставі ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ч. З ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 вищевказаного Закону закріплено, що жилі приміщення, в яких проживали діти - сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з п.2 ч.1 ст.248 СК України дитина-сирота і дитина позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає оскільки відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітнього [PERSON] , що може мати наслідком відчуження житла без врахування інтересів дитини, то з метою збереження права дитини на користування зазначеним житловим приміщенням необхідно закріпити право дитини, а саме: накласти заборону на відчуження ? частини будинку [ADDRESS] до досягнення неповнолітнім [PERSON] , [INFO] повноліття, а саме до [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому\~ судові витрати по справі, які складаються з судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] в сумі 640 грн. до спеціального фонду Державного бюджету\~ . На підставі викладеного,

Outcome: approved