Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого (далі - позивач, НЮУ ім. Ярослава Мудрого) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 7 193,51 грн., з яких 3 520,21 грн. за Угодою № 43 від 20.12.2006 року та 3 673,30 грн. за Угодою № 66 від 20.12.2007 року, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916 (далі - Порядок № 916) між НЮУ ім. Ярослава Мудрого та [PERSON] було укладено дві угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 43 від 20.12.2006 року (далі - Угода № 43) та № 66 від 20.12.2007 року (далі - Угода № 66) за формою, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки України від 31.07.2003 року № 508. У подальшому відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до розділу 1 Угоди № 66 та Угоди № 43, навчальний заклад відповідно до Порядку № 916 надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямом підготовки (спеціальністю) правознавство, код (7060101) за денною формою навчання у розмірі 5 291 грн. за навчальний рік 2006-2007 (за Угодою № 43) та 5 500 грн. за навчальний рік 2007/2008 (за Угодою № 66). Відповідно до п. 3.3 обох угод (№ 43 від 20.12.2006 року та № 66 від 20.12.2007 року) одержувач кредиту зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3% річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п. 6.1 Угоди № 43 та Угоди № 66 одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у розмірі 5261 грн. та 3% річних за користування кредитом на банківський рахунок НЮУ ім. Ярослава Мудрогодо 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним починаючи з травня 2009 року до травня 2024 року. За Угодою № 43 від 20.12.2006 року 1/15 частини від загальної суми отриманого кредиту (5 291 грн.) складає 352,73 грн., 3% річних за користування ними - 158,73 грн.; за Угодою № 66 від 20.12.2007 року 1/15 частини від загальної суми отриманого кредиту (5 500 грн.) становить 366,67 грн., 3% річних за користування ними - 165,00 грн. Оскільки [PERSON] ухилився від повернення кредиту та відсотків за користування ними, НЮУ ім. Ярослава Мудрого у березні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове повернення всіх сум кредиту за угодами про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, стягнення штрафних санкцій (справа № 754/4338/16-ц). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року у задоволенні позову НЮУ ім. Ярослава Мудрого відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 року апеляційну скаргу НЮУ ім. Ярослава Мудрого задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь НЮУ ім. Ярослава Мудрого заборгованість по угоді № 43 від 20.12.2006 року у розмірі 2 681,25 грн., по угоді № 66 від 20.12.2007 року у розмірі 2 708,33 грн., а всього - 5 389,58 грн. та судові витрати. [PERSON] виконав рішення суду в порядку виконавчого провадження. 04.10.2017 року відповідач сплатив 800 грн. за двома угодами, проте вказана сума не покриває повністю заборгованість, яка виникла після сплати ним коштів на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 року (оскільки розрахунки стягненої суми були до 01.03.2016 року) та до 04.10.2017 року (дата зарахування коштів сплачених відповідачем). Протягом наступних років жодних сплат не відбувалося та відповідач не виконував своїх зобов`язань зі сплати решти коштів за кредитом, внаслідок чого станом на 11.07.2019 року у [PERSON] виникла заборгованість за навчанняза Угодою № 43 від 20.12.2006 року у розмірі 3 520,21 грн. (2 363,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 370,76 грн. - відсотки за кредитом станом на 26.03.2019 року, 674,68 грн. - пеня по кредиту та відсоткам, 111,67 грн. - інфляційні втрати) та за Угодою № 66 від 20.12.2007 року у розмірі 3 673,30 грн. (2 472,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 379,23 грн. - відсотки за кредитом станом на 11.07.2019 року, 704,15 грн. - пеня по кредиту та відсоткам, 117,72 грн. - інфляційні втрати). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2020 року позовну заяву Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до [PERSON] про стягнення заборгованостібуло залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 25.05.2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого до [PERSON] про стягнення заборгованості та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Так, копія ухвали про відкриття провадження у справі від 26.05.2021 року разом з копією позовної заяви та додатками були направлені відповідачу за останнім відомим місцем роботи останнього - Офіс Генерального прокурора (Генеральна прокуратура України), оскільки інформація щодо місця проживання останнього відсутня. Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, одержане уповноваженою особою 18.10.2021 року. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між НЮУ ім. Ярослава Мудрого та [PERSON] укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 43, відповідно до якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямком підготовки (спеціальністю) правознавство за денною формою навчання у розмірі 5 291 грн. за навчальний рік 2006-2007. 20.12.2007 року між НЮУ ім. Ярослава Мудрого та [PERSON] укладено угоду № 66 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямком підготовки (спеціальністю) правознавство за денною формою навчання у розмірі 5 500 грн. на навчальний рік 2007-2008(а.с. 21-22). Відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.08.2016 року (справа № 754/4338/16-ц). Відповідно до п. 3.3 Угоди № 43 від 20.12.2006 року та Угоди № 66 від 20.12.2007 року, одержувач кредиту зобов`язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та 3% річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п. 6.1 Угоди № 43 від 20.12.2006 року та Угоди № 66 від 20.12.2007 року, одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у розмірі 5261 грн. та три відсотки за користування кредитом на банківський рахунок Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним починаючи з травня 2009 року до травня 2024 року. За Угодою № 43 від 20.12.2006 року 1/15 частини від загальної суми отриманого кредиту (5 291 грн.) складає 352,73 грн., 3% річних за користування ними - 158,73 грн.; за Угодою № 66 від 20.12.2007 року 1/15 частини від загальної суми отриманого кредиту (5 500 грн.) становить 366,67 грн., 3% річних за користування ними - 165,00 грн. 30.06.2007 року [PERSON] видано диплом бакалавра № [NUMBER] про отримання базової вищої освіти, а 14.06.2008 року - диплом спеціаліста про закінчення НЮУ ім. Ярослава Мудрогота отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації юриста. Наказом НЮУ ім. Ярослава Мудроговід 16.06.2008 року № 319-С [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста-спеціаліста з врученням диплому та відраховано з академії у зв`язку із закінченням навчання з 16.08.2008 року. Оскільки [PERSON] ухилився від повернення кредиту та відсотків за користування ними, НЮУ ім. Ярослава Мудрого у березні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про дострокове повернення всіх сум кредиту за угодами про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, стягнення штрафних санкцій (справа № 754/4338/16-ц). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року у задоволенні позову НЮУ ім. Ярослава Мудрого відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 року апеляційну скаргу НЮУ ім. Ярослава Мудрого задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь НЮУ ім. Ярослава Мудрого заборгованість по угоді № 43 від 20.12.2006 року у розмірі 2 681,25 грн., по угоді № 66 від 20.12.2007 року у розмірі 2 708,33 грн., а всього - 5 389,58 грн. та судові витрати. [PERSON] виконав рішення суду в порядку виконавчого провадження. 04.10.2017 року відповідач сплатив 800 грн. за двома угодами, проте вказана сума не покриває повністю заборгованість, яка виникла після сплати ним коштів на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2016 року (оскільки розрахунки стягненої суми були до 01.03.2016 року) та до 04.10.2017 року (дата зарахування коштів сплачених відповідачем). Після сплати поточної заборгованості за рішенням суду від 03.11.2016 року відповідач жодним чином не виконав своїх зобов`язань зі сплати решти коштів за кредитом. Цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти було надано відповідачу за рахунок коштів державного бюджету, тому сума заборгованості за кредитом має бути повернута до Державного бюджету України через вищий навчальний заклад. Заборгованість відповідача рахується як дебіторська заборгованість в бухгалтерській та фінансовій звітності позивача та є недоотриманням коштів Державним бюджетом України. Ураховуючи вимоги уряду України щодо економії державних коштів та недопущення витрат бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року № 65, позивач зобов`язаний проводити заходи з метою погашення кредиторської заборгованості перед Державним бюджетом України. Відповідно до п. 4.2 Угоди № 43 від 20.12.2006 року та Угоди № 66 від 20.12.2007 року, університет має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування ним з одержувача кредиту у разі ухилення від повернення кредиту. Згідно п. 7.2 Угоди № 43 від 20.12.2006 року та Угоди № 66 від 20.12.2007 року, у випадку ухилення одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним, одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої у строк суми. Відповідно до ст. 3 Закону України від 17.01.2002 року № 2984-III «Про вищу освіту» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами), реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується, зокрема, шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України від 05.02.1993 року «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами), молоді громадяни можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України. Зазначені кошти передбачаються у відповідних бюджетах окремим рядком. Порядок надання зазначених кредитів визначає Кабінет Міністрів України. Порядок надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916. Згідно п. 22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі, до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п`ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки Міністерства освіти і науки, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України. Відповідно до п. 20 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2018 роу № 637, позовна давність на вимоги щодо погашення кредиту до державного та місцевих бюджетів не поширюється. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як визначено у ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як визначено у ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач виконав свої зобов`язання за Угодою № 43 від 20.12.2006 року, Угодою № 66 від 20.12.2007 року, надавши відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету у передбаченому угодами розмірі, проте[PERSON] порушив умови Угоди № 43 від 20.12.2006 року, Угоди № 66 від 20.12.2007 року, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість за навчання, яка станом на 11.07.2019 року становить 3 520,21 грн. (2 363,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 370,76 грн. - відсотки за кредитом станом на 26.03.2019 року, 674,68 грн. - пеня по кредиту та відсоткам, 111,67 грн. - інфляційні втрати) та за Угодою № 66 від 20.12.2007 року у розмірі 3 673,30 грн. (2 472,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 379,23 грн. - відсотки за кредитом станом на 11.07.2019 року, 704,15 грн. - пеня по кредиту та відсоткам, 117,72 грн. - інфляційні втрати). Згідно cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги НЮУ ім. Ярослава Мудрого про стягнення з [PERSON] 2 363,10 грн. заборгованості за тілом кредиту, 370,76 грн. відсотків за кредитом станом на 26.03.2019 року за Угодою № 43 від 20.12.2006 року та 472,20 грн. заборгованості за тілом кредиту, 379,23 грн. відсотків за кредитом станом на 11.07.2019 року за Угодою № 66 від 20.12.2007 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача 674,68 грн. пені по кредиту та відсоткам, 111,67 грн. інфляційних втрат за Угодою № 43 від 20.12.2006 року та 704,15 грн. пені по кредиту та відсоткам, 117,72 грн. - інфляційних втрат за Угодою № 66 від 20.12.2007 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат є обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги НЮУ ім. Ярослава Мудрого до [PERSON] щодо стягнення з відповідача пені по кредиту та відсоткам у розмірі 674,68 грн., інфляційних втрат у розмірі 111,67 грн. за Угодою № 43 від 20.12.2006 року та пені по кредиту та відсоткам у розмірі 704,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 111,72 грн. за Угодою № 66 від 20.12.2007 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 873 від 11.07.2019 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved