Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказав, що його батько [PERSON] помер [INFO] . Батько був членом КСП «Рассвєт». Вказаному підприємству на той час був виданий Державний акт на право колективної власності на землю. До цього Державного акту був доданий список громадян - членів КСП, які мали право на отримання земельної часки (паю), до якого батько позивача був включений під номером 794. У зв`язку зі смертю батько не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). На час смерті батька позивача право на отримання спадщини крім самого позивача мала його мати - [PERSON] , яка померла вже після подання цього позову - [INFO] року. Оскільки позивач також прийняв спадщину після смерті матері, а нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №01715524, він вимушений був звернутись до суду із заявою, в якій просить визнати в порядку спадкування після смерті батьків право на отримання земельної частки (паю), на яку за життя мав його батько як член КСП «Рассвєт». Ухвалою від 04 лютого 2019 року у справі було відкрите провадження та в ній було призначене підготовче судове засідання. Учасникам справи визначені строки для подання заяв по суті справи з необхідними доказами. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року у справі за заявою позивача була замінена третя особа з відділу Держгеокадастуру у Біловодському районі Луганської області на Головне управління Держгеокадастру у Луганській області У встановлений судом строк від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Джафарової В.М. надійшло письмове пояснення, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що позивачем пропущений строк позовної давності. Після закінчення підготовчого провадження та призначення ухвалою суду від 28.07.2020 справи до розгляду від представника позивача - адвоката Карягіна А.Н. надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав. Відповідач до суду свого представника не направляв, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, відзив на позов не надавав. З огляду на те, що учасники справи по її розгляд були сповіщені належним чином, від відповідача заяв про розгляд справи за відсутності його представника не надходило, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності її учасників за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів, в тому числі в судовому порядку. Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадинами, юридичними особами, та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень частин дев`ятої, десятої статті 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (па місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомого статті 6 цього Кодексу. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ, організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється па кількість осіб, які працюють у сільська господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживаю сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариств) із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом І Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організацій (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, ню додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно статті 9 ЦК Української PCP здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української PCP та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначені що сертифікати па право па земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається державного акта па право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Випискою зі списку членів КСП «Расвєт», виданою відділом земельних ресурсів у Біловодському районі Луганської області 20 листопада 2007 року, підтверджується факт, що [PERSON] був внесеним до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на отримання земельної частки (паю), під № 794. Довідкою про земельну частку (пай) від 20.11.2007 № 328, виданою [PERSON] відділом земельних ресурсів у Біловодському районі Луганській області, підтверджується, що сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] зареєстрований в книзі сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Рассвєт» під номером 794. Розмір земельної частки (паю) складає 9,21 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) складає 53533,88 грн. з урахуванням коефіцієнту 2,551. Із ксерокопії сертифіката на земельну частку (пай) серії № 017524 вбачається, що цей документ був оформлений на ім`я [PERSON] та зареєстрований 14 квітня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 794. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] йдеться, що він помер [INFO] в с Євсуг Біловодського району Луганської області, тобто до оформлення на його ім`я вказаного вище сертифіката на земельну частку (пай). На час смерті [PERSON] відносини щодо спадкування регулювались ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець, зокрема, прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння. В управління спадковим майном після смерті [PERSON] вступили позивач та його мати - [PERSON] , що, зокрема, підтверджується довідкою Євсузької сільської ради від 03.10.2011, з якої йдеться, що на момент смерті [PERSON] з ним також проживав його син - [PERSON] (позивач у справі). З постанови державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.04.2018 № 517/02-31 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката серії ЛГ № 0171524. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] у с Євсуг Біловодського (нині - Старобільського) району Луганської області, що підтверджується її свідоцтвом про смерть. Нотаріально оформленою заявою позивача від 13.03.2019 підтверджується, що він у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері - [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі воно може набуватись в порядку спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ця норма закону є тотожною ст. 548 ЦК УРСР, під час якої позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Суд переконався, що позивач, прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , успадкував право на Ѕ частки на земельну частку (пай), що належала останньому на підставі сертифіката серії № 0171524. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , позивач також успадкував Ѕ частки на земельну частку (пай), що належала його батькові на підставі сертифіката серії № 0171524, яка в порядку спадкування за законом перейшла у власність його матері. За таких обставин, враховуючи, що позивач у позасудовому порядку позбавлений оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), яка належала його батькові [PERSON] , суд вважає вимогу позивача обґрунтованою, тому його позов слід задовольнити. Суд не бере до уваги доводи представника третьої особи стосовно того, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки даний строк не застосовується до спадкових відносин. На підставі наведеного,

Outcome: approved