Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває з 2012 року в Управлінні-службі у справах дітей адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти». Мати дитини - [PERSON] , померла [INFO] . Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Дніпровської міської ради від 15.01.2019 року №03/45, дитина відвідує амбулаторію самостійно. 23.11.2020 року на адресу управління надійшов лист УССД АНД району щодо вилучення малолітніх дітей, які 20.11.2020 року були вилучені з родини, проживали за адресою: [ADDRESS] та доставлені до КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради. Встановлено, що протягом 2018-2020 років [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору служби в зв`язку з тим, що її батько [PERSON] злісно ухилявся від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займався. Дитиною повністю займається бабуся [PERSON] . Згідно характеристики з КЗО СЗШ №1 зазначено, що батько спочатку справив приємне враження, відвідував батьківські збори, спілкувався з класним керівником, але згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки та з`являтись до школи. В 2018 році дитина була переведена до КЗО СЗШ №117. Відповідно до характеристики за 2018-2020 роки вказано, що батьки не приділяють належної уваги навчання та вихованню дитини, батьківські збори не відвідують. Протягом 2019-2020 років на зв`язок із класним керівником не виходили, за винятком одного разу, з приводу шкідливих звичок доньки. Однак, батько відмовився приходити до школи та не відреагував на отриману інформацію. Неодноразово батько запрошувався до УССД для надання письмових пояснень, однак спілкування відбувалось лише в телефонному режимі та запрошення були повністю проігноровані. 03.06.2020 року [PERSON] запрошувався на комісію з питань захисту дітей для розгляду питання щодо виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, однак запрошення було проігнороване, жодних письмових пояснень не було надано. [PERSON] нехтує запрошеннями та листами від суб`єктів соціальної роботи. Не дотримується жодних наданих йому рекомендацій та взагалі не прикладає жодних зусиль для повернення доньки в родину. Умови проживання дитини незадовільні. За місцем реєстрації в квартирі за борги вимкнено світло та газ. Зі слів батька борг складає приблизно 100000 грн. Відповідно до акту від 07.12.2020 року дитина [PERSON] передана до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпровської міської ради. Згідно довідки вказаного закладу від 23.12.2020 року №290/01-06, з час перебування у закладі дитину жодного разу батько не відвідував та не цікавився її долею. У дитини є телефон але батько не телефонував їй та не цікавився її життям. З адміністрацією та психологами не спілкувався. При розмові з дитиною було з`ясовано, що вона не хоче проживати з батьком та вважає доцільним позбавити його батьківських прав. Всі вище перелічені факти свідчать про байдужість та повне ігнорування відповідачем життя його доньки, відсутність бажання розширювати її кругозір, займатись підготовкою до самостійного життя та взагалі про повну відсутність навіть бажання спілкуватись. Адміністрацією Центрального району Дніпровської міської ради надано розпорядження про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 19.02.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою від 23.03.2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, а також враховуючи думку представника позивача, судом у відповідності до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського МУЮ реєстрацію народження дитини проведено відповідно до ст.133 СК України. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Також з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №31 від 31.10.2012 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , була взята на облік Управлінням-служби у справах дітей Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах з підстав ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки №11022 від 25.11.2020 року дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно інформації Управління-служби у справах дітей з 2019 року дитина фактично мешкала зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Дніпровської міської ради від 15.01.2019 року №03/45 вбачається, що дитина спостерігається сімейним лікарем, декларація з лікарем не укладена. Дитина на диспансерному обліку не перебуває, самостійно відвідує лабораторію. З характеристики КЗО СЗШ №1 вбачається, що батько дитини спочатку справив приємне враження, відвідував батьківські збори, спілкувався з класним керівником, кілька разів приходив до школи з дитиною. Згідно характеристики КЗО СЗШ №117 вказано, що батьки не приділяють належної уваги вихованню дитини, навчанням, розвитком, поведінкою та емоційним станом дитини не цікавляться, батьківські збори не відвідують. Протягом 2019-2020 років на зв`язок із класним керівником не виходили, за винятком одного разу, з приводу шкідливих звичок доньки. Однак, батько відмовився приходити до школи та не відреагував на отриману інформацію. Відповідно до акту від 07.12.2020 року дитина [PERSON] передана до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпровської міської ради. Згідно довідки вказаного закладу від 23.12.2020 року №290/01-06, з час перебування у закладі дитину жодного разу батько не відвідував та не цікавився її долею. У дитини є телефон але батько не телефонував їй та не цікавився її життям. З адміністрацією та психологами не спілкувався. При розмові з дитиною було з`ясовано, що вона не хоче проживати з батьком та вважає доцільним позбавити його батьківських прав. Викладену в довідці від 23.12.2020 року інформацію підтвердила допита під час розгляду справи в якості свідка працівник КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпровської міської ради [PERSON] . Під час розгляду справи була заслухана малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що батько її життям та навчанням не цікавиться, будь-якої участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Не телефонує їй, не поздоровляє з днем народження та святами. Декілька разів вона за власною ініціативою телефонувала батьку, але єдиним питанням яке його цікавило було зняття її з реєстрації в квартирі. З батьком вона проживати не бажає та вважає, що його потрібно позбавити батьківських прав. Відповідно до розпорядження Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради №3-р від 26.01.2021 року, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та понов-лення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спіл-куються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом та вбачається з наведених вище доказів, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , ще в 2012 році була взята на облік Управлінням-служби у справах дітей Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах з підстав ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, що мало місце і в подальшому на протязі тривалого часу. З 2019 року дитина проживала зі своєю бабусею, а в подальшому була вилучена із сім`ї та передана до КЗСЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» Дніпровської міської ради. Відповідач протягом вказаного часу будь-яких дієвих заходів до зміни свого образу життя, ставлення до виховання дитини та її належного розвитку та догляду не вжив, виклики та рекомендації соціальних служб ігнорує, з дитиною у будь-який спосіб не спілкується, її життям та навчанням не цікавиться, допомоги на утримання не надає. Протягом усього часу розгляду справи відповідач жодного разу до суду не з`явився, заперечень проти позову не надав. З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідача до питання виховання та утримання дитини, думку самої дитини щодо розглядаємого питання, самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, наявні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення останнього баткьівських прав. В звязку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню. При цьому, позбавлення відповідача баткьівських прав не позбавляє останнього в подальшому можливості поновити відповідні права в порядку, передбаченому ст.169 СК України, в разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.194 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, відсутність заперечень відповідача та відомостей, які б виключали можливість останнього утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує положення ч.5 ст.183 СК України, відповідно до якої за загальним правилом розмір аліментів на одну дитину визначається у частці від доходів платника аліментів в розмірі ј частини. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від доходів відповідача, позивач належним чином вказані вимоги та підстави для визначення аліментів саме у вказаному розмірі не обгрунтував. В зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2021 року (дня подачі позову) та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави також слід стягнути судовий збір в сумі 1816 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved