Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» (надалі Позивач або Банк) 26 березня2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору № AN38RP666460009 від 01 листопада 2011 року отримав кредит на суму 4 887 грн. 38 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 відсотків на рік. Відповідач не виконав свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в сумі 15 047 грн. 62 коп., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4 887 грн. 38 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 0 грн.31 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 257 грн. 97 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 6 709 грн. 22 коп. а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та сума 692 грн.74 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві, що надійшла до суду просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, наполягає на стягненні саме вказаної суми, оскільки відповідач не сплачує борг по кредитному зобов'язанні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи в суді за останнім відомим місцем реєстрації його проживання, оскільки до суду повернулись поштові відправлення із відміткою пошти про отримання поштових відправлень. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 15, 16, 22, 526, 549, 550, 610-612, 614, 615, 617, 625, 1054 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № AN38RP666460009 від 01 листопада 2011 року отримав кредит на суму 4 887 грн. 38 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 відсотків на рік. Відповідач не виконав свої зобов'язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в сумі 15 047 грн. 62 коп., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4 887 грн. 38 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 0 грн.31 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 257 грн. 97 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 6 709 грн. 22 коп. а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та сума 692 грн.74 коп. (процентна складова). Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості по кредиту. Суд також приймає до уваги, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а це є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу за договором кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved