Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.10.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком - Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 41579,11 грн., яка складається з наступного: 2638,49 грн. - заборгованість за кредитом; 33084,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1956,15 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 41579,11 грн. за кредитним договором № б/н від 11.10.2010 року та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 02.03.2020 року ухвалою суду справу № 415/5974/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду. 20.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він посилається на те, що Позивач просить суд стягнути з Відповідача: 2638,49 гривень - заборгованість за кредитом (основна частина); 33084,47 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3400,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 2456,15 гривень - загальна сума штрафів. Як на підставу своїх вимог, Позивач зазначає, що 11.10.2010 року Відповідач став клієнтом банку, та підписав заяву-анкету № б/н від 11.10.2010 року у зв`язку з чим отримав кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму задишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач у своєму позові, як на підставу стягнення з Відповідача коштів нарахованих в якості процентів посилається на невідомі Відповідачу витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. При отриманні кредиту, Відповідач оформлював та заповнював анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, і цю заяву-анкету підписав, але з самими Умовами та Правилами він не ознайомлювався та які йому для підпису не надавалися. Окрім того, у самій анкеті-заяві відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки (номер та дата) саме тих Умов та Правил надання банківських послуг, посилання про яке мається у позові, ким вони затверджені, та чи відповідають ці Умови та Правила, до яких нібито Відповідач приєднався, тим, що додані до позову. В позові жодним чином Позивач не обґрунтовує таку суму до стягнення, як «несплачені проценти на прострочену заборгованість», яким чином вона була розрахована, та на якій правові підставі. В заяві-анкеті Відповідача від 11.10.2010 року процентна ставка не зазначена. Також у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином вбачається, що згідно з розрахунку заборгованості, Позивач нараховував поряд зі ставкою (% ставка (поточна заборгованість)) яка була 30.00%. іще одну відсоткову ставку, а саме (% ставка (прострочена заборгованість)), також в розмірі 30%. яка змінюється в бік збільшення: в розмірі 34,80%, а з 01.04.2015 року по 28.02.2018 року в розмірі 43.20%. Відповідач вважає не зрозумілим, які є підстави її застосування (закон чи договір). Тобто змінюється одночасно як процентна ставка «поточна» так і «проценти на прострочену заборгованість» і яка нараховуються одночасно. Отже, з огляду на вищевказане, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 33084.47 гривень, в якості заборгованості за несплачені проценти на прострочену заборгованість є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами щодо законності їх нарахування. Окрім того, наданий Позивачем розрахунок заборгованості не є випискою в розумінні Постанови НБУ № 254 від 18.06.2003 року, оскільки не відповідає вимогам законодавства щодо її форми та змісту, а тому не може бути доказом у справі, оскільки не відповідає критеріям визначеними статями 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ЦПК України. Також, Позивачем в якості доказів було додано «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт» в якому містяться дані про тарифікацію кредитної картки « [INFO] » і в цьому Витягу також відсутні положення про можливість Позивачем застосувати до Відповідача «проценти на прострочену заборгованість» та в якому розмірі або тощо. Окрім того, з цього Витягу не можливо встановити, коли такі Тарифи були встановлені, тобто чи були вони чинні на дату підписання заяви-анкети, але з візуального перегляду можливо встановити, що в цьому Витягу містяться дані про тарифікацію на 2013 рік, тоді коли анкета-заява була підписана у 2010 році. Також Позивачем була заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені та штрафів, що є неприпустимим з огляду на те, що відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований та проживає в місті Лисичанськ Луганської області. Місто Лисичанськ Луганської області входить до Переліку населення пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 РОКУ № 1079-р. а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. З приводу процентів, які нараховані поза межами дії кредитного договору (строку кредитування), а також інших платежів (пені, комісії тощо) то, відповідач вважає що Позивач не довів у встановленому процесуальним законом належними та допустимими доказами свої вимоги про стягнення з Відповідача процентів в тому розмірі, які ним заявлені. На підставі вищевикладеного просив суд відмовити Позивачу - АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог. 21.01.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він посилається на те що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо форми кредитного договору позивач посилається на те, що При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»,

Outcome: partial