Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 8547,82 гривень, а також понесених ним при предявленні позову судових витрат у розмірі 1762,00 гривень, посилаючись на те, що[PERSON] проживає за адресою: [INFO], та згідно з особовим рахунком №551305031 є споживачем електричної енергії за вказаною адресою. На теперішній час відповідач здійснив не повну оплату за надану позивачем у період з 24.02.2016 року по 01.09.2017 року електричну енергію, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 8547,82 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і є споживачем електричної енергії (особовий рахунок 551305031), яка постачається ПАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с.5, 8-9). Відповідно до договору №551305031, укладеного 22.12.2013 року між [PERSON] (споживач) та ВАТ «Запоріжжяобленерго» (енергопостачальник), правонаступником якого є позивач, енергопостачальник взяв на себе зобовязання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВТ електроустановок споживача, а споживач зобовязався оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є споживачем електричної енергії, що постачається ПАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно із розрахунком суми заборгованості, [PERSON] має заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7370 кВт/год за період з 24.02.2016 року по 01.09.2017 року в сумі 8547,82 гривень, яку добровільно ним не сплачено (а.с.4). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. На підставі ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved