Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) у січні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 21.12.2010 року між Банком та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 300 гривень на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та комісії не вносить, внаслідок чого станом на 25.10.2016 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 16377,29 гривень, з яких заборгованість за кредитом 7912,67 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 1403,96 гривень, заборгованість за пенею в сумі 5804,60 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 756,06 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON] У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Додатково в своїх письмових поясненнях представник позивача зазначав, що на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписаної [PERSON] 21.12.2010 року, відповідач 07.02.2013 року отримав в Банку кредитну картку, за користування коштами на якій в подальшому і нараховувалися проценти, а за невиконання взятих на себе позичальником зобов`язань - пеня та штрафи. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом неодноразового направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву та письмові пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 21.12.2010 року укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви позичальника, Пам`ятки клієнта, Тарифів, а також Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9-44). Відповідно до умов вказаного Договору про надання банківських послуг, - Банк надає [PERSON] кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, базова процентна ставка встановлена на рівні 30 % річних, розмір щомісячних платежів 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним. За кредитне обслуговування передбачено сплату комісії, а за несвоєчасне погашення заборгованості пеня та штрафи. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 5-7), станом на 25.10.2016 року [PERSON] має заборгованість за Договором про надання банківських послуг в сумі 16377,29 гривень, з яких заборгованість за кредитом 7912,67 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 1403,96 гривень, заборгованість за пенею в сумі 5804,60 гривень, штрафи в розмірі 500 гривень та 756,06 гривень. Штрафи нараховані на підставі п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг та згідно Тарифів за обслуговування кредитних карт. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. За таких обставини, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що між сторонами 21.12.2010 року укладено Договір про надання банківських послуг на підставі якого [PERSON] 07.02.2013 року отримав кредитну картку. Умови укладеного Договору щодо погашення заборгованості за кредитом, процентами та пенею [PERSON] належним чином не виконані, а отже заборгованість у сумі 16377,29 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь Банку. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved