Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6496,28 грн., внаслідок невиконання зобов’язань по поверненню кредиту, та судового збору у сумі 229,40 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що між банком і відповідачем 20.09.2011 року було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 6347 грн. Згідно умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач зобов’язалася повертати кредитні кошти та сплачувати проценти та комісію за його користування, однак свої зобов’язання відповідач не виконує. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка станом на 05.08.2013 року становить 6496,28 грн. Представник позивача у судове засідання не з’явився, однак надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проводити розгляд справи у його відсутності та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з’явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, заяв про розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 004-20061-200911, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 6347 грн. на придбання певного майна/послуг у строк до 19.07.2012 року. Банк виконав умови договору, про що свідчить меморіальний ордер № 33386455 від 21.09.2011 року та рахунок-фактура № ХФ4-2117 від 20.09.2011 року, а відповідач в свою чергу отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 20.09.2011 року. Згідно умов п.п.2.3, 2.9, 3.1 зазначеного договору відповідач зобов’язався повертати кредитні кошти рівними частинами у розмірі 803 грн. не пізніше 20 числа кожного місяця, сплачувати проценти, однак свої зобов’язання відповідач не виконує. На підставі викладеного, банк, відповідно до вимог п. 10.2 кредитного договору та ст. 1050 ЦК України, вимагає від відповідача повернення всієї суми заборгованості по кредиту, сплати відсотків за його користування та комісії. Згідно довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 05.08.2013 року складає 6496,28 грн., з яких: - 5839,15 грн. – заборгованість за кредитом; - 0,22 грн. – заборгованість за відсотками; - 656,91 грн. – заборгованість за комісіями. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 546, 1054, 1055 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, якою встановлено право кредитора у випадку прострочення повернення чергової частини кредиту вимагати дострокового повернення частини суми позики, що залишилася. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, а відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved