Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з вище вказаним позовом, після уточнення позовних вимог остаточно просило: - стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на свою користь прострочений борг у розмірі 648,02 дол. США, нараховані відсотки по угоді - 484,99 дол. США та пеню на прострочений борг - 30295,82 грн. та судовий збір в сумі 5139,20 грн. (а.с. 135). На обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 380, за яким було надано кредит в сумі 13600 дол. США, з відсотковою ставкою 12 % річних. В цей же день з метою забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором було укладено тристоронній договір поруки № 440, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати по зобов'язаннях за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року солідарно та у тому ж обсязі, що і [PERSON]. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, тому станом на 11.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 309972,45 грн., що в еквівалентно 12146,64 доларів США. В зв'язку прострочення відповідачами повернення чергової частини позики банк звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідно до наданих письмових пояснень на заперечення [PERSON] вказала, що банком законно та обґрунтовано пред'явлено позов про стягнення солідарно заборгованості як з боржника так з поручителів (а.с. 89-92). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, відповідно до наданих письмових заперечень вказала, що позовні вимоги в частині стягнення боргу солідарно не знає, оскільки дана вимога не ґрунтується на нормах діючого законодавства та необґрунтована жодними належними та допустимими доказами, а тому просила відмовити позивачу в частині стягнення солідарно боргу з поручителів повністю (а.с. 78-80). [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення вимог позивача про стягнення з нього простроченого розміру тіла кредиту та процентів не заперечив, просив зменшити розмір пені з 30295,82 грн. до 500 грн., так як щомісячно здійснює погашення кредитної заборгованості, заробітну плату отримує в національній валюті України і девальвація гривні по відношенню до долару США не залежить від його волі. Крім того, зазначив, що його кредитне зобов'язання забезпечене нерухомим майном, а отже у випадку, коли у нього взагалі не буде можливості здійснити погашення кредиту, позивач буде мати можливість задовольнити свої вимоги за рахунок майна, що забезпечує кредитне зобов'язання і грошові кошти покриють повністю і розмір тіла кредиту і проценти і тому виходячи і з цієї обставини можна зробити висновок, що збитки завдані позивачу не будуть (а.с. 144). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором визнав, проте заперечив проти задоволення позову в частині солідарного стягнення з нього боргу. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 380, за яким було надано кредит в сумі 13600 дол. США, з відсотковою ставкою 12 % річних (а.с. 23-26). Відповідно п. 1.2 вище вказаного договору кредит надається на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04.07.2027 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 04.07.2007 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно до п. 1.5 даного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 04 числа місяця, наступного за звітом, здійснити погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 149,75 дол. США, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 04.08.2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкритті у філії-Кіровоградське ОУ АТ «Ощадбанк». Сплата останнього ануїтетного платежу здійснити до 04.07.2027 року. 04.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно до умов якого вона зобов'язалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007(а.с. 27-28). Також, 04.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно до умов якого він зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007(а.с. 29-30). Крім того, 04.07.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є нерухоме майно, а саме квартира № 157, що розташована в м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня в будинку 22 (а.с. 31-33). Відповідно до п. 5.2 договору про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно до п. 4.3.2 вказаного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 13600 дол. США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадках невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. В порушення умов договору кредиту, [PERSON] протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту у встановлений термін. Тому станом на 30.11.2016 рік його загальний розмір заборгованості за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року складає: 648,02 дол. США простроченого боргу, нараховані відсотки по угоді - 484,99 дол. США та пеню на прострочений борг - 30295,82 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 2.4. договорів поруки від 04.07.2007 року якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредитору, боржник та/або кредитор зобов'язується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Згідно до п. 2.5 договорів поруки поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника згідно з п. 2.4. даного договору виплатити несплачену боржником суму кредитору. Відповідно до п. 4.1 договорів поруки від 04.07.2007 року порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору. При виконанні поручителем зобов'язань по договору про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року не пред'явить вимоги до поручителя. Однак, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-53цс14 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02.11.2009 року позивач звернувся до [PERSON] з листом № 07-13/836, відповідно до якого повідомив, що станом на 02.11.2009 року у [PERSON] є заборгованість по кредиту в сумі 13728,50 дол. США, тому при несвоєчасному погашені позичальником борг буде стягнуто з фінансового поручителя, тобто з неї. Даний лист направлено до поручителя 18.11.2009 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 101). 19.11.2009 року [PERSON] отримала вище вказаного листа від банку (а.с. 101 зворот). З відповідними вимогами позивач звертався до [PERSON] та [PERSON] 14.01.2010 року, 15.01.2010 року, 10.09.2013 року, 12.10.2015 року, 11.02.2016 року, 12.03.2016 року (а.с. 47, 48, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 102). 23.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Однак, відповідно до розрахунку заборгованості, позичальником [PERSON] було порушено зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредитному договору 06.05.2009 року (а.с. 8). Отже, право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту виникло у кредитора з 07.05.2009 року протягом наступних шести місяців. Позивач протягом дії договору поруки не звертався з позовом до поручителів. З даним позовом звернувся лише 23.03.2016 року. В зв'язку з вище викладеним, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] та [PERSON], оскільки зобов'язання по договору поруки припинені внаслідок закінчення строку, так як позивач пропустив термін звернення з позовною заявою до поручителів. Щодо вимоги про стягнення боргу з [PERSON], судом встановлено. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином вимоги позивача до [PERSON] про стягнення відсотків в розмірі 484,99 дол. США та 648,02 дол. США тіла кредиту строк сплати якого настав підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення пенсі (неустойки), то відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що враховуючи, те що відповідач не полишав платити за кредитним договором, хоча і в меншому розмірі ніж це визначено в кредитному договорі, проте на цю обставину впливав незначний дохід, яки й на разі отримує [PERSON], що підтверджується довідкою про його доходи (а.с. 131). При цьому з цих доходів біля 2000 грн. позивач сплачував банку, таким чином розмір збитків від несвоєчасно отриманих банком коштів є незначним, та не відповідає наведеному розрахунку. За наведених обставин враховуючи. що даний відповідач продовжує вносити кошти за кредитним договором, тобто відсутній прямий умисел порушення умов кредитного договору, то розмір штрафних санкцій суд вважає за можливе зменшити до 3000 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі та

Outcome: partial