Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 26.06.2014 p., зареєстрований в реєстрі за №1248, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору позики передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 88,3 і вісімдесят вісім цілих три десятих) кв.м., житловою площею 51,7 (п'ятдесят один цілий сім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва по цивільній справі № 757/25968/13-ц від 03.02.2014, яке набрало законної сили. Натомість, укладання договору іпотеки між [PERSON] та [PERSON] від 26.06.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 1248 було здійснено сторонами всупереч наявного іпотечного договору від 14.12.2007 №5433, який було укладено між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] Отже, в зв'язку із відсутністю попередньої письмової згоди AT «Ощадбанк» на передачу квартири [ADDRESS] у наступну іпотеку, банк вважає, що договір іпотеки від 26.06.2014, зареєстрований в реєстрі за №1248 є недійсним в силу приписів частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку». Просить суд визнати недійсним з моменту укладання договору іпотеки від 26.06.2014, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1248. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та одночасно представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що спірний договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства, позовні вимоги є необґрунтованими, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав письмові заперечення проти позову з проханням розглядати справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус Куксова М.С. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, матеріали цивільної справи № 757/25986/13-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Судом встановлено, що поручитель [PERSON] передав в іпотеку AT «Ощадбанк» нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Іпотечний договір від 14.12.2007 №5433 було укладено на виконання п.4.1. договору відновлюваної кредитної лінії від 14.12.2007 №2420 між AT «Ощадбанк» та [PERSON], за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень 00 копійок строком на 9 (дев'ять) років із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,5 % (шістнадцять цілих п'ять десятих) відсотків річних, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Холод Т.А. та проведено його державну реєстрацію шляхом внесення реєстраційного запису №6234675 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та знесення реєстраційного запису №6235609 до Державного реєстру іпотек. Пункт 3.3.1. іпотечного договору від 14.12.2007 №5433 містить зобов'язання іпотекодавця без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати, не міняти, не передавати предмет іпотеки в найм (оренду), не встановлювати інші обтяження щодо предмета іпотеки. В свою чергу, пункт 5.1.2. вищезазначеного іпотечного договору містить запевнення, що не існує прав, обтяжень та вимог інших осіб на предмет іпотеки, останній нікому не відчужений, не переданий в управління, у спорі та/або під арештом та забороною не перебуває, не є предметом іпотеки по інших договорах (угодах), укладених іпотекодавцем з третіми особами. Стаття 13 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2014 [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №1248, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору позики передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 88,3 і вісімдесят вісім цілих три десятих) кв.м., житловою площею 51,7 (п'ятдесят один цілий сім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва по цивільній справі №757/25968/13-ц від 03.02.2014. Судом встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не надавав будь-якого будь-кому дозволу на наступну іпотеку, а представник відповідача [PERSON] не довів зворотного належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що 03.02.2014 Печерським районним судом міста Києва в справі № 757/25986/13-ц винесено рішення про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] загальною площею 88,3 кв. м., в тому числі жилою площею 51,7 кв. м., укладений між [PERSON] та [PERSON] від 30.10.2007, посвідченого посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М.. реєстраційний номер 4275у, удаваним із моменту його укладення в частині покупця [PERSON]; визнано [PERSON] покупцем за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та визнано право власності на зазначену квартиру за [PERSON], оскільки дане рішення було скасовано Апеляційним судом м. Києва та в задоволенні позову було відмовлено. В подальшому рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року було залишено без змін. З витягу з Державного реєстру іпотек від 14.12.2007 вбачається, що іпотека по зазначеному об'єкту належним чином зареєстрована в день укладення між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» іпотечного договору 14.12.2007. Умовами договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Холод Т.А. накладено заборону на відчуження спірної квартири, що зареєстрована в реєстрі за №674 (т. 1, а.с. 21; 32). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо визнання недійсними договору іпотеки від 26.06.2014 слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved