Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] ([PERSON]П.) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №VOY0GA0000000002 від 01.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ([PERSON]П.), остання отримала кредит в розмірі 43760,00 доларів США та зобовязалась повернути його, сплативши відсотки за користування коштами в строки та порядку, встановлених договором. Однак, відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконала і станом на 29.09.2014 року загальна сума її боргу становить 41108,70 доларів США. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, повязані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №VOY0GA0000000002 від 01.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ([PERSON]П.), остання отримала кредит в розмірі 43760,00 доларів США та зобовязалась повернути його, сплативши відсотки за користування коштами в строки та порядку, встановлених договором (а.с. 8-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно п.п. 3.1. умов надання споживчого кредиту за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (а.с. 9 зворот). Відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу (а.с. 10). Згідно п. 5.3. умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 10). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ([PERSON]П.) належним чином не виконала взяті на себе зобовязання і як вбачається із розрахунку заборгованості, її борг станом на 29.09.2014 року за кредитним договором становить 41108,70 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 33751,51 доларів США, по процентах за користування кредитом 4224,83 доларів США, по комісії 121,12 доларів США, пеня 1035,23 доларів США, штраф (фіксована частина) 19,38 доларів США., штраф (процентна ставка) 1956,63 доларів США (а.с. 4-6), що по курсу НБУ становить 530302,29 грн. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] ([PERSON]П.) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» встановлену в судовому засіданні суму заборгованості. При цьому, доводи і заперечення представника відповідача про невідповідність нарахованих сум і сплачених коштів розрахунку заборгованості, не підтверджуються будь-якими доказами, а тому суд їх до уваги не приймає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved