Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилалася на те, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З 27 травня 2016 року, за заявою [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO] влаштований до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». 17 вересня 2018 року [PERSON] написала заяву з проханням позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON], у зв'язку із неможливістю належним чином забезпечувати дитину. Оскільки відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, не здійснює матеріальної допомоги на її утримання, не піклується про її фізичний стан і духовний розвиток та не спілкується взагалі, Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був сповіщений, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що з 27 травня 2016 року, за заявою [PERSON] та на підставі рішення Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради №132, малолітній [PERSON], [INFO] влаштований до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 22 березня 2016 р.. Відомості про батька дитини внесено до актового запису про народження дитини відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. В матеріалах справи міститься заява [PERSON], посвідчена спеціалістом Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 17.09.2018 р., в якій вона просить позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. З клопотання КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради», вбачається, що [PERSON], свого сина [PERSON], [INFO], за весь термін його перебування у закладі, жодного разу не відвідувала, не цікавилася станом здоров'я, не надавала йому будь-якої допомоги, та вважають за доцільне позбавити її батьківських прав. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Положеннями вищевказаних статей визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють право на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до частини 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обов'язку щодо матеріального утримання дитини, а також приймаючи до уваги, що дитина перебуває в комунальному закладі, то згідно положеннями ст.ст. 180,181.182,184,191 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачки у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів де будуть виховуватись її дитина [PERSON], [INFO]. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного.

Outcome: approved