Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звернувся з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Позивач зазначав, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. 24 січня 2017 року службою у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації було отримано повідомлення від голови Жердівської сільської ради Броварського району Київської області про те, що відповідач залишила малолітню [PERSON] із хворим дідусем та відсутня вдома вже п'ять днів. При цьому готової їжі в помешкані немає, дитина брудна та голодна. Дана інформація повністю була підтверджена комісією у складі: головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації Київської області [PERSON], старшого інспектора ювенальної превенції [PERSON], голови Жердівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області № 56 від 24 січня 2017 року малолітню [PERSON] відібрано у матері та направлено в центр «Дитяча лікарня» для проходження медичного огляду. Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 82 від 03 лютого 2017 року малолітню [PERSON] влаштовано до дитячого будинку «Надія». За період з 03 по 28 лютого 2017 року відповідач жодного разу дитину не відвідала. 31 січня 2017 року комісією з питань захисту прав дитини Органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області розглянуто питання про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] Комісія, врахувавши прохання відповідача про наданя терміну на виправлення, 07 лютого 2017 року надала висновок про відібрання у матері [PERSON] її малолітньої дитини [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Посилаючись на викладене, позивач просив суд відібрати малолітню [PERSON], [INFO], у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю є відповідач - [PERSON] (а.с.3). Із акту про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють від 24 січня 2017 року, складеного комісією у складі: головного спеціаліста служби у справах дітей та сімї Броварської районної державної адміністрації київської області [PERSON], старшого інспектора ювенальної превенції [PERSON], голови Жердівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], видно, що мати дитини [PERSON] була відсутня за місцем проживання п'ять днів, дитина була брудною, голодною та хворою (а.с.6). Згідно із характеристикою, виданною Жердівською сільською радою Броварського району Київської області, відповідач [PERSON] є інвалідом дитинства, в шлюбі не перебуває, проживає на житловій площі батьків, дитину не доглядає, не працює, гроші, які отримувала на дитину витрачала на свої потреби (а.с.8). На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області № 56 від 24 січня 2017 року малолітню [PERSON] відібрано у матері та направлено в центр «Дитяча лікарня» для проходження медичного огляду (а.с.5). 07 лютого 2017 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області надано висновок № 180/01-12 про відібрання у матері [PERSON] її малолітньої дитини [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.9). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved