Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що 05 липня 2013 року вона вступила в шлюб з відповідачем по справі. Їхній шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Галузійської сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис №6. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ананьївської міської ради. Позивачка в позовній заяві зазначає, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла у зв`язку з тим, що у них різні з чоловіком характери у зв`язку з чим часто виникали різного роду конфлікти, а також різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Вказані обставини призвели до того, що в даний час вони ніяких стосунків не підтримують, тобто на даний час вони стали фактично чужими людьми. Таким чином, їхній шлюб носить виключно формальний характер. На думку позивачки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини (оскільки конфлікти та сварки впливають на психологічний стан дочки), тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про розірвання шлюбу, дане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. В прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд: - винести рішення, яким розірвати шлюб між нею - [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , уродженкою м.Ананьїв, Одесьої області та мешканкою [ADDRESS] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 06 серпня 2013 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , уродженцем м.Рівне, Рівненської області, зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 06 серпня 2009 року Маневицьким РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований 05 липня 2013 року виконавчим комітетом Галузійської сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис №6. - після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею витрати, пов`язані з зверненням до суду, а саме: сплатою судового збору в розмірі 908 гривень, а також витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 гривень. Ухвалою від 20 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.29-30). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачеві про його процесуальній права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, та не подав до суду відзив на позовну заяву, не пред`явив зустрічного позову. З урахуванням викладеного та ч.8 ст.178 ЦПК України, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання 17 серпня 2021 року сторони по справі не з`явилися. При цьому, 17 серпня 2021 року позивачка надала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.49). Відповідач також 17 серпня 2021 року надав через канцелярію суду письмову заяву (а.с.50), в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги клопотання позивача та відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Ананьїв Одеської області, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06 серпня 2013 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.4-5 Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Рівне Рівненської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 6 серпня 2009 року Маневицьким РВ УМВС України у Волинській області (а.с.10-12), та довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради №432 від 16 квітня 2021 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с.28). Судом встановлено, що 05 липня 2013 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, про що було складено відповідний актовий запис №6, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2013 року Виконавчим комітетом Галузійської сільської ради Маневицького району Одеської області (а.с.7). Встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Згідно довідки Ананьївської міської ради №1393 від 14 квітня 2021 року позивачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що предебачено частиною 1 статті 4 ЦПК України. Зі змісту частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Відповідно до позовної заяви, що рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла у зв`язку з тим, що у них різні з чоловіком характери у зв`язку з чим часто виникали різного роду конфлікти, а також різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Вказані обставини призвели до того, що в даний час вони ніяких стосунків не підтримують, тобто на даний час вони стали фактично чужими людьми. Таким чином, їхній шлюб носить виключно формальний характер. На думку позивачки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини (оскільки конфлікти та сварки впливають на психологічний стан дочки), тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про розірвання шлюбу, дане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивачка та відповідач тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Пунктом 1 частини 1 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи те, що позивачкою було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесений нею судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень 00 копійок, згідно наданих до позовної заяви підтверджуючих документів, які відповідають вимогам ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved