Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір ZPC0GK00000658, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 24 500,00 доларів США на термін до 26.08.2037 р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ZPC0GK00000658, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 05.08.2015 р. заборгованість складає 14093,60 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 14093,60 доларів США та судовий збір. В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір ZPC0 GK 00000658, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 24 500,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки, винагороди за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 1, п. 7.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредит на придбання квартири у розмірі 14\~000,00 доларів США та 10\~500,00 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 26.08.2037 року шляхом видачі готівки через касу. Відповідно до п.п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунка до дати погашення кредиту позичальник сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини даного договору. Відповідно до п. 5.4. кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5 % від суми позову. Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити \~проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, та допустив заборгованість по кредиту, чим порушує умови договору, припинив погашення кредиту та процентів в порядку і строки, передбачені договором, і станом на 05.08.2015 р. утворилася заборгованість за кредитним договором, а тому повинен нести відповідальність, передбачену договором та сплатити штрафи передбачені договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 27.08.2007 р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № ZPC0GK100000658, згідно з умовами якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з п. 4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 5, 6 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання, а поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Як вбачається з повідомлення від 11.08.2015 року № 30.1.0.0/2-031, реєстру поштових відправлень-рекомендованих листів претензій до боржників № 2706, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконання зобовязань за договором кредиту № ZPC0GK00000658. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання перед боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначено у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012\~ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, оскільки вимогу кредитора до [PERSON] та поручителя [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0GK00000658 від 27.08.2007 р. було відправлено 15.08.2015 р., то, відповідно, банк мав право предявити вимоги до [PERSON] протягом шести місяців від дня настання цього строку, тобто до 15.02.2016 року. Позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» подано до суду 10.09.2015 року, тобто в межах строку. Аналізуючи викладені норми права, вивчивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPC0GK00000658 від 27.08.2007 року підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Уклавши з банком кредитний договір та отримавши суму, відповідач [PERSON] у відповідності з умовами кредитного договору зобовязався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а поручитель [PERSON] зобовязався солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Стосовно вимог про стягнення пені в іноземній валюті слід зазначити наступне. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За умовами кредитного договору, а саме п. 4.1 встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Таким чином, заборгованість [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № ZPC0GK00000658 від 27.08.2007 року в загальному розмірі складає 14029,88 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13\~258,94 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 658,94 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 112,00 доларів США, а також пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 1383,36 грн. Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з ч. 2 п. 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, про можливість стягнення суми в іноземній валюті, оскільки спір виник із зобовязань, виражених в іноземній валюті. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь банку понесені ним судові витрати.

Outcome: approved