Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пров. Леваневського, буд. 4 за правилами спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 19.10.1999 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого 19 жовтня 1999 року. Спадкове майно після смерті батька успадковано позивачем шляхом подачі заяви до нотаріуса. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пров. Леваневського, 4 відмовлено, оскільки за життя [PERSON] здійснено побудову нового житлового будинку, однак належним чином прав на обєкт нерухомості не було оформлено (відсутній правовстановлюючий документ). За таких обставин [PERSON], з посиланням на положення ст. ст. 328, 392, 1276 ЦК України заявлено вимоги захисту майнових прав. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру на ведення справи) у судове засідання не зявилися, суду адресовано заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем [PERSON] міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON], [INFO], уродженка с. Ягодний Среднеканського району Хабаровського краю, зареєстрованим місцем проживання є адреса: [ADDRESS] (відомості паспорта громадянина України - а.с. 4). [PERSON] є донькою [PERSON], - родині відносини підтверджено свідоцтвом про народження серія ЕЧ № 284275 (а.с. 6), свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 345614 (а.с. 5). 19 жовтня 1999 року [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-Но № 415772 - а.с. 7). Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином спадкування після смерті [PERSON] здійснено за ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця. [PERSON] за життя не скористався наданим статтею 534 ЦК України (в редакції 1963 року) правом на залишення заповіту, тому спадкування після його смерті здійснено за законом. Статтями 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено дві черги спадкоємців за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пров. Леваневського, буд. 4, належний спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено 15.10.1951 року державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори (а.с. 8-9). Згідно технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок, виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 25.10.2017 року обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Залізнична (до перейменування вул. Шота)[ADDRESS] має наступну характеристику будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок «А-1» 1932 р. побуд., житловий будинок «Б-1» 1959 р. побуд., тамбур «а-1» 1932 р. побуд., прибудова «б-1» 1969 р.побуд., убиральня «Г-1» 1953 р.побуд., сарай «Д-1» 1988 р.побуд., І колодязь питний, огорожі № 1, № 4, ворота № 3 (а.с. 12-15). Спадщину прийнято згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54723395 від 14.01.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 111/2017, дата заведення 07.09.2017 року, місце зберігання Перша покровська державна нотаріально контора (а.с. 28, 29). Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори від 09.11.2017 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с. 17). Постанова нотаріуса вмотивована положенням п. 4.14 Глави 10 Порядка вчинення нотаріальних дій нотаріусами України з поясненням, що до складу спадкового майна входить житловий будинок А-1 (зруйнований, залишковою наявністю 68 %), житловий будинок Б-1, розташовані за адресою: м. Покровськ, пров. Леваневського, буд. 4, при цьому житловий будинок «Б-1» 1959 року побудови в органах технічної інвентаризації не зареєстрований, є самочинним будівництвом, на імя спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2018 року по справі № 235/6150/17 за [PERSON] в порядку спадкування переведено право забудовника на домоволодіння № 4 по пров. Леваневського в м. Покровськ Донецької області (а.с. 10-11). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ Донецької області № 40861278 від 27.04.2018 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок № 4 по пров. Леваневського в м. Покровськ. Така відмова вмотивована посиланням на п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - підставою для державної реєстрації прав є: рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тому рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2018 року не є підставою для реєстрації права власності на житловий будинок (а.с. 16). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] в частині вимог про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пров. Леваневського, буд. 4 в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 529, 535, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved