Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк (далі [PERSON]) у квітні 2016 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS]. При цьому [PERSON] посилався на те, що 15.05.2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси розглянувши цивільну справу №2-4148/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та вирішив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором СSHGG00000025 від 05.10.2006 року в розмірі 62234,89 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS]. Після звернення стягнення на предмет іпотеки [PERSON] звернувся до відповідачів із письмовою вимогою про звільнення квартири. Однак відповідачі вимогу Банку проігнорували. Крім того частина відповідачів були зареєстровані у спірній квартирі, вже після укладення Договору іпотеки без згоди Банку. За таких обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» просило виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 27.09.2016 року за ініціативою представника позивача, позов ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду. Розгляд справи продовжено відносно вимог про виселення [PERSON]. У вересні 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. У судове засідання представник позивача [PERSON] надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленої про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, при цьому суд не має відомостей про причину неявки відповідача, та згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 05.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2012 року, яке набрало законної сили 28.05.2015 року, у цивіль ній справі №2-4148/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, - звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором СSHGG00000025 від 05.10.2006 року в розмірі 62234,89 доларів США. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.08.2014 року у цивільній справі №2314/9061/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, - відповідачів виселено із квартири [ADDRESS]. Згідно даних Управління з питань державної реєстрації Департаменту з організаційного забезпечення Черкаської міської ради, - [PERSON] 31.10.1990 року зареєстрована за адресою [INFO] з 19.02.2014 року як піднаймач. [PERSON] не є та ніколи не була власником спірної квартири. Відповідно до ч.3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», особи, які проживають у житлі на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. [PERSON] 19.02.2014 року була без згоди Банку зареєстрована у квартирі, яка є предметом іпотеки вже після укладання Договору іпотеки від 05.10.2006 року та після звернення стягнення на предмет іпотеки 15.05.2012 року. Банк після укладення Договору іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки не давав своєї згоди на вселення [PERSON] у спірну квартиру чи укладення із нею договору найму/піднайму житла. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК УРСР, - звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до мешканців квартири за адресою [ADDRESS] із письмовою вимогою звільнити приміщення. Однак [PERSON] до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованою у спірному житлі. За таких обставин відповідач підлягає виселенню із квартири, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Таким чином [PERSON] підлягає зняттю з реєстрації, як особа, що не має права власності чи користування квартирою, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1378 гривень понесені позивачем при зверненні до суду (а.с. 1) необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved