Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала, що вона проживала у шлюбі з відповідачем, від якого має двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у травні 2017 року. Шлюб було розірвано у серпня 2012 року за рішенням суду. За період спільного проживання з відповідачем та після розірвання шлюбу, останній неодноразово вчиняв фізичне і психологічне насильство відносно неї та дочок, з приводу чого вона навіть перебувала на лікуванні у медичному закладі. [PERSON] самоусунувся від виховання дітей: не відвідує їх та з ними не контактує, їхнім життям не цікавиться, не допомагає матеріально, не піклується про фізичний, психічний, моральний і духовний їхній стан, не цікавиться захопленнями, успіхами та навчанням, що негативно впливає на їхній розвиток. За час проживання на території Валуйської сільської ради відповідач був помічений у конфліктних ситуаціях із сусідами. З 18 серпня 2014 року на території ради не проживає, буває наїздами. Старша дочка подала заву до комісії з захисту прав дітей Станично-Лугансько РДА про те, що її батько протягом п'яти років не бере участі в її житті. Позивач одна дбає та піклується про дітей. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що з вони з відповідачем не проживають з 2012 року, шлюб було розірвано за ініціативи останнього. Після розірвання шлюбу вони залишались проживати в одному будинку. З боку відповідача відносно неї та дітей постійно здійснювався тиск як моральний, так і фізичний. Все це відбувалось через зловживання відповідачем спиртним. Через це вона з дітьми вимушена була жити у її батьків, однак відповідач приходив й туди, де влаштовував сварки. Останнього разу він побив її та її батька. Останньою краплею стало те, що він облив дітей бензином та погрожував їх підпалити. Все це він зробив через те, що після всього діти не бажали з ним проживати. Після цього діти не бажають бачити і знати батька, у зв'язку з чим старша дока змінила прізвище. Також позивач зазначила, що ініціатором цього позову була саме її старша дочка, яка не бажає, щоб в майбутньому батько мав претензії до неї, а вона її підтримує. Представник органу опіки та піклування та служби у справах дітей позовні вимоги позивача підтримав, вважав, що є усі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей, чим підтвердив відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочок. Представник служби у справах дітей та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщувались належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відповідач також відзив на позов не надав, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи та відповідача [PERSON] за наявними у ній матеріалами. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також жорстоке поводження з дітьми, як в сукупності, так й окремо є підставами для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 31 серпня 1997 року по 28 серпня 2012 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який за судовим рішенням було розірвано, що підтверджується рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 17 серпня 2012 року (а.с. 17). Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] та [PERSON] (див. свідоцтва про народження дітей, та свідоцтво про зміну імені [PERSON] - а.с. 9 - 11). Починаючи з 13 вересня 2016 році за рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2017, винесеною державним виконавцем Станично-Луганського РВДВС (а.с. 18). Характеристиками з навчального закладу на дітей підтверджується факт, що вихованням дітей займається саме мати. Про батька в них не згадується взагалі (а.с. 13,14). Про те, що вихованням дітей займається саме мати також свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання позивача (а.с. 15), з якого йдеться, що позивач проживає з дітьми одна. Батько у вихованні дітей участі не приймає, за місцем реєстрації не проживає, хоча періодично відвідує своїх родичів, що проживають на території Валуйської сільської ради. Із довідки Станично-Луганської РДВС про неотримання аліментів від 01.12.2017 за № 16-27-34/802 (а.с. 21) вбачається, що позивач за період знаходження на примусовому виконанні судового рішення про стягнення аліментів з відповідача аліменти на утримання дітей не отримувала. Характеристика на відповідача (а.с. 16) свідчить, що відповідач за час проживання на території Валуйської сільської ради зарекомендував себе з посередньої сторони. Під час вживання алкогольних напоїв [PERSON] відносно своєї родини вів себе агресивно. Також він був помічений у конфліктних ситуаціях з сусідами. Заявою старшої дочки сторін - [PERSON] на адресу комісії з захисту прав дитини Станично-Луганської РДА (а.с. 20) підтверджується, що остання звернулась до комісії з захисту прав дитини з проханням розглянути питання стосовно надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав її батька, вказуючи, що родинних зв'язків у неї з ним немає. Він її ігнорує, не цікавиться її життям протягом останніх п'яти років. Неодноразово підіймав на нею руку, кричав та бив її, меншу сестру та мати. Мати неодноразово після сварок потрапляла до лікарні. У червні 2016 року батько облив її, сестру, а потім мати бензином, та погрожував їх спалити. Факт побиття позивача відповідачем підтверджується виписним епікризом від 29.02.2016 № 395/174, з якого вбачається, що цього приводу перша знаходилась на стаціонарному лікування у хірургічному відділенні Станично-Луганської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями (а.с. 12). Наведені обставини були предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини, у зв'язку з чим висновком органу опіки та піклування від 11.01.2018 № 154 (а.с. 22) було визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочок. Суд погоджується із цим висновком, оскільки з досліджених судом доказів дійсно вбачається, що відповідач всупереч наведених вище норм закону ухиляється від виховання і утримання своїх дітей, крім того судом встановлений факт жорстокого його поводження з ними. З таких обставин, а також враховуючи, що відповідач відзив на позов не надав, суд вважає позов [PERSON] доведеним, у зв'язку з чим його слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved