Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договром. В обгрунтування позову вказує, що 12.09.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем укладено кредитний договір №12/09/2208/980-К-6, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 298448,72 грн. з терміном погашення до 11.09.2018 року з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,99% річних, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу для придбання нерухомого майна. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, позичальник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме, двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, всупереч підписаному кредитному договору, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 222284,58 грн., яка складається з: 133632,56 грн. заборгованості за кредитом, 39834,62 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, нарахована пеня - 18972,53 грн., штраф у розмірі 10% у відповідності п.5.3. договору, що становить 29844,87 грн. а також 3334,27 грн. судового збору. Представник позивача адвокат Присяжнюк Р.В. за викликом до суду не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача адвокат Мукомел Л.А. позов визнала в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та пені, в решті позову заперечила. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1049; ч.1 ст.1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 12.09.2008 року між сторонами укладено кредитний договір №12/09/2208/980/-К-6, згідно якого банк надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у сумі 298448,72 грн. з терміном погашення до 11.09.2018 року з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,99% річних, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу для придбання нерухомого майна. Однак, всупереч підписаному кредитному договору, відповідач не виконав його умови, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. За період\~прострочення виконання\~зобов`язання\~станом на\~12.10.2017\~року \~у відповідача\~перед позивачем\~виникла заборгованість\~в сумі\~192439,71\~грн.,\~яка складається\~з:\~133632,56\~грн.\~заборгованості за\~кредитом,\~39834,62\~грн.\~заборгованості по\~відсоткам за\~користування кредитом,\~18972,53 грн. заборгованості за пенею. Дані обставини підтверджуються анкетою - заявою на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення» від 04.09.2008 року, копією кредитного договору №12/09/2208/980/К-6 від 12.09.2008 року, копією договору іпотеки, кредитним рішенням від 11.09.2008 року, щодо видачі рішення про видачу кредиту для відповідача, розрахунком заборгованості станом на 12.10.2017 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 штраф і пеня відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~ \~ \~ \~Викладене дає підстави для висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне виконання ним грошового зобов`язання є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення є також вимога позивача про стягнення з відповідача 3334,27 грн. витрат по сплаті судового збору, оскільки позивачем суду не надано доказів на підтвердження того, що ним було сплачено судовий збір у вказаному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed