Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до суду з позовом та прохає суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2011 року, яка утворилася станом на 12 серпня 2015 року, в розмірі 44 229 грн. 30 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, 17 травня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLаЖГА00035060. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачці був наданий кредит на поточні потреби в розмірі 14500 грн. на умовах сплати 15 % річних за користування кредитними коштами, а також щомісячної сплати комісії за управління кредитом в розмірі 1, 75 % від суми кредиту. Кредит був наданий строком до 17 травня 2014 року. Свої зобов»язання за кредитним договором ПАТ «Всеукраїнський [PERSON] банк» виконало в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] зобов»язана була щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку погашення заборгованості. Однак, свою частину зобов»язань, що випливають з кредитного договору, відповідачка не виконала. Кредитним договором від 17 травня 2011 року також передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних зобов»язань, строк виконання яких настав і які мають бути виконані на день прострочення виконання за ставкою 0,5 %. Станом на 12 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 17 травня 2011 року становить 44 229 грн. 30 коп. та включає в себе заборгованість за кредитом в розмірі 6 893 грн. 65 коп.; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 729 грн. 31 коп.; заборгованість по сплаті комісії в розмірі 2 641 грн. 01 коп., а також пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі 33 965 грн. 33 коп. Позивач в судове засідання не з»явився, представник ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» за довіреністю [PERSON] (а.с. 32) надала до суду клопотання про розгляд справи без її часті, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному (а.с. 31). Відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно між нею та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» 17 травня 2011 року був укладений кредитний договір та вона отримала кошти в розмірі 14 500 грн. За умовами вказаного договору вона мала щомісяця вносити обов»язковий платіж, обумовлений графіком погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, в силу сімейних обставин, вона не виконала свої зобов»язання за кредитним договором та спочатку порушила графік погашення заборгованості за кредитним договором, а згодом взагалі перестала сплачувати кошти на виконання умов кредитного договору. Вона згодна з розміром нарахованого їй тіла кредиту, процентів та комісії. Проте, вважає, що розмір пені є значно завищеним, тому прохає його зменшити з урахуванням того, що вона проживає одна, є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1 238 грн. 00 коп., не мала змоги виконувати зобов»язання за договором від 17 травня 2011 року через хворобу, а розмір нарахованої пені значно перевищує розмір нарахованих їй до сплати тіла кредиту, процентів та комісії. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 17 травня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір № BLаЖГА00035060 (а.с. 8-15). За умовами договору від 17 травня 2011 року, [PERSON] був наданий кредит у національній валюті України на поточні потреби в розмірі 14 500 грн. 00 коп. строком до 17 травня 2014 року включно із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 15 % річних. Договором визначено, що позичальник сплачує банку комісію за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту (п.п 1.1.-1.6. Загальної частини договору та п.п. 1-4 Спеціальної частини договору) (а.с.8, 9). Пунктом 1.2. Загальної частини договору передбачено, що грошові кошти надаються [PERSON] у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії (а.с. 9). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов»язання за договором від 17 травня 2011 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» виконало. Пунктом 2.5.2 Загальної частини договору, укладеного між сторонами, встановлений обов»язок [PERSON] не пізніше дати, встановленої графіком погашення заборгованості та процентам, поповнювати рахунок ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», вказаний п. 6 Спеціальної частини договору у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших від суми платежів, встановлених у графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом (а.с. 12, 17). Однак, взяті на себе зобов»язання за договором від 17 травня 2011 року відповідачкою [PERSON] виконані не були (а.с. 7). Згідно п. 4.3 Загальної частини договору 17 травня 2011 року, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов»язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується ля обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору 0, 5 % (пеня розраховується за методом «факт/360») (а.с. 8, 14). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 17 травня 2011 року, заборгованість [PERSON] станом на 12 серпня 2015 року становить 44 229 грн. 30 коп. та включає в себе заборгованість за кредитом в розмірі 6 893 грн. 65 коп.; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 729 грн. 31 коп.; заборгованість по сплаті комісії в розмірі 2 641 грн. 01 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі 33 965 грн. 33 коп (а.с. 7). Позивачка [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про зменшення розміру пені, яка нарахована їй за договором № BLаЖГА00035060 від 17 травня 2011 року, враховуючи ту обставину, що вона проживає одна, є пенсіонером та отримує пенсію за віком в розмірі лише 1 238 грн. 00 коп., а розмір нарахованої їй банком пені значно перевищує розмір загальної заборгованості за кредитом, процентами та комісією, про що надала письмову заяву (а.с. 27). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано до сум, які нараховуються як неустойка, та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, та мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов»язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов»язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов»язання). Враховуючи, що розмір пені значно перевищує суму основного боргу, а також те, що відповідачка проживає одна, є пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 1238 грн., суд вважає необхідним зменшити розмір пені з 33 965 грн. 33 коп. до 2 000 грн. На підставі постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що до повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 48 та п. 5 ч. 2 ст. 37 вищевказаного закону, уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» слід стягнути заборгованість за договором № BLаЖГА00035060 від 17 травня 2011 року, яка утворилася станом на 12 серпня 2015 року, в розмірі 12 263 грн. 97 коп. (6 893 грн. 65 коп. заборгованість по кредиту + 729 грн. 31 коп. заборгованість по процентам + 2 641 грн. 01 коп заборгованість по сплаті комісії + 2 000 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань). На час звернення з позовом до суду, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» задоволені на 28 % (12 263 грн. 97 коп. : 44 229 грн. 30 коп. х 100). Враховуючи вищевикладене, з відповідачки у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 123 грн. 84 коп. (442 грн. 29 коп. х 28 %)

Outcome: partial