Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Орган опіки і піклування Рожищенської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] У 2012 році [PERSON] померла, неповнолітній [PERSON] залишився проживати з відповідачем [PERSON] Проте у 2013 році батько залишив неповнолітнього сина та пішов проживати окремо в будинок своєї сестри, а неповнолітній залишився проживати з бабою [PERSON] , 1936 року народження в [ADDRESS] . Протягом шести років відповідач вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, здоров`ям та фізичним розвитком, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Дитину доглядає баба та родичі померлої матері. Відповідач [PERSON] отримує пенсію, яку витрачає на свої потреби. Неповнолітній [PERSON] навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ст. с.Мильськ, Рожищенського району та перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Рожищенської райдержадміністрації, як такий, що виховується в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнути з відповідача в користь дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Разом з тим, суду пояснила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє до нього батьківської турботи, не забезпечує дитину одягом та продуктами харчування. На даний час дитина проживає та перебуває на повному утриманні баби [PERSON] , яка забезпечує його усім необхідним. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позов визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та згідний сплачувати аліменти на його утримання. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З свідоцтва про смерть встановлено, що мати дитини - [PERSON] [INFO] померла (а.с.5). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). А відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Про те, що батько дитини [PERSON] не бере участі у його вихованні, утриманні та навчанні підтверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-17). З акту обстеження умов проживання від 03.07.2019 року встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання хороші, в кімнатах чисто, наявні необхідні меблі, побутова техніка. Дитина має окрему кімнату, забезпечений одягом, взуттям, продуктами харчування. Баба [PERSON] займається його вихованням, здійснює догляд, матеріально забезпечує. Батько до дитини не приходить, не цікавиться його життям та здоров`ям (а.с.12). Органом опіки і піклування Рожищенської районної державної адміністрації 18.07.2019 року надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі того, що батько ухиляється від батьківських обов`язків, проживає окремо від сина, не займається вихованням дитини та не надає будь-якої допомоги на його утримання, не цікавиться його духовним та фізичним розвитком (а.с.4). Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, не цікавиться її фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи. Зазначені обставини об`єктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями, наданими в судовому засіданні представником позивача та відповідача. Відповідно до роз`яснень, даних в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка після смерті матері проживає разом із бабою [PERSON] та приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь неповнолітньої дитини аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142 ЦПКУкраїни визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а при подачі позову позивач звільнений від сплати судового збору, тому за дві позовні вимоги з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 768,40 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved