Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №KTXRRJ92659452 від 11.10.2013 року. Згідно позову, 11.10.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір №KTXRRJ92659452 від 11.10.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8988,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитному розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особи «Розстрочка» складає між відповідачем та банком договір, про що свідчить власний підпис [PERSON] у заяві. Відповідач був повідомлений про те, що погашення заборгованості здійснюється у порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, відповідачем були порушені умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2016 року складає: заборгованість за кредитом в розмірі 7694,69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12,71 грн., заборгованість по комісії за несвоєчасність виконання зобовязань в розмірі 7278,92 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за користуванням кредитом в розмірі 7278,92 грн., а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф(процента складова) в розмірі 921,89 грн., а всього 19859,65 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість з [PERSON], а також понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на позові наполягав, просив його задовольнити. У судовому засідання представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, показав, що відповідно до діючого законодавства в сфері надання кредитних послуг, банки зобовязанні в кредитному договору зазначати: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обовязкових платежів; тарифів нотаріусів, страхових компаній, субєктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність або відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстраторів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування та погашенням; правило, за яким змінюється процента ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках, яку він нарахував відповідачу. Тому, встановивши в кредитному договорі обовязок позичальника, щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банком не було зазначено які саме послуги за вказану комісію надаються в даному випадку позивальнику [PERSON], фактично кредитодавець не надає ніяких послуг за встановлену плату, яку він бажає стягнути з відповідача, також вказану комісію не можна вважати і витратами позивальника за оформлення договору. Крім того, на теперішній час м.Краматорськ, згідно Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету міністрів України» є територією де проводилась антитерористична операція у звязку з чим відповідача слід звільнити від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Просить у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення в розмірі 3451,44 грн, пені в розмірі 7278,92 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процента складова) в розмірі 921,89 грн., відмовити, а письмові заперечення долучити до матеріалів справи. Суд, вивчивши позов, заяву та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № KTXRRJ92659452 від 11.10.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 8988,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк кредиту складає 36 (тридцять шість) місяців з 11.10.2013 року по 10.10.2016 року включно. (а.с.5). Згідно Умов та правил надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 250,14 грн., з 30.09.2014 року у сумі 393,95 грн., період сплати з «25» по «29» числа кожного місяця. Порушення строків виконання позичальником зобовязання веде до нарахування пені. (а.с.6-12) У звязку з допущеними боржником [PERSON] неплатежами за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 31.10.2016 року складає: 19859,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 7694,69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом -12,71 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом -3451,44 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором -7278,92 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500,00 грн., штраф (процента складова) 921, 89 грн. (а.с.4). Виходячи з наданого позивачем розрахунку суд погоджується в частині обґрунтованості вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7694,69 грн. та за процентами за користування кредитом в сумі 12,71 грн., та вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії, то суд вважає потрібним врахувати правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16, згідно якій Положення пунктів 22, 23 ст.1, ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладання кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, нарахування позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» комісії за послуги, що супроводжують споживчий кредит за договором №KTXRRJ92659452 від 11.10.2013 року, є незаконним. У звязку з чим позов в частині стягнення комісії в сумі 345,441 грн. задоволенню не підлягає. 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Краматорськ Донецької області, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють її частково від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 7278,92 грн., що утворилася за період з 25.05.2014 року по 31.10.2016 року, слід відмовити. Також, банк не повинен був нараховувати, або скасувати відповідачу нараховані штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 921,89 грн. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №KTXRRJ92659452 від 11.10.2013 року в розмірі 7707,40 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 7694,69 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12,71 грн. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», пропорційно задоволеному позову, за рахунок відповідачки позивачу слід відшкодувати сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір в розмірі 620,94 грн. (7707,40 х 1600 /19859,65). На підставі викладеного та

Outcome: partial