Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

ПАТ «КБ «Експобанк» зверулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту № 129/2008 USD, посилаючись на те, що 05.06.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 19 861 долар США з процентною ставкою за користування кредитом - 15 % річних та терміном повернення не пізніше 04.06.2015 року. Внаслідок невиконання умов договору виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 12 188 доларів США 64 центи, що в еквіваленті до національної валюти України становить 97 423, 80 грн. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язався протягом одного дня з дня отримання вимоги кредитора сплатити кредит та суми процентів, неустойки, комісійних. Проте вимога банку [PERSON] не виконана. Тому просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 302 890, 62 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028, 91 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволоти. Представник відповідачів позов визнав частково, не погоджується із стягненням пені так як вона значно перевищує суму боргу, а також пояснив, що в 2010 році [PERSON] передав автомобіль ЗАЗ, легковий седан, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ КБ «Експобанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 129/2008 USD, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 19 861 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних від суми кредиту. Позичальник повертає банку кредит у строки, що визначені графіком, але не пізніше 04 червня 2015 року. Для забезпечення виконання своїх зобов'язань за цим Договором позичальник передає банку у заставу автомобіль марки ЗАЗ ТF699P, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Також п. 3.7 Кредитного договору було встановлено, що позичальник зобов'язаний за вимогою банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення встановленого строку при виникненні будь-якої з перелічених у вказаному пункті подій, зокрема порушення строків сплати процентів та будь-яке інше порушення умов цього договору. Згідно п. 5.2. Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день прострочення. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Банком та [PERSON] 05.06.2008 року був укладений Договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту, відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, зокрема за повернення кредиту у встановлений строк, сплату процентів за користування кредитом, комісійних, неустойки. Поручитель взяв на себе зобов'язання протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги кредитора про порушення позичальником договору кредиту, виконати відповідне зобов'язання за позичальника шляхом сплати кредиту (або частини кредиту) та/або суми процентів, комісійних, неустойки на належні рахунки кредитора, або іншим способом, що визначений вимогою кредитора. У випадку порушення позичальником договору кредиту поручитель зобов'язаний відповідати перед кредитором як солідарний боржник усім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення. Договір набирає чинності з дати його укладення і діє по повного виконання сторонами своїх обов»язків. Банк свої зобов'язання за договором виконав. В свою чергу відповідач порушив умови договору і станом на 22.08.2013 року має заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку складається з простроченої заборгованості за кредитом - 12 188 доларів США 64 центи, що в еквіваленті до національної валюти України становить - 97 423, 80 грн., прострочена заборгованість за комісією - 757, 96 грн., пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 25 394 долари США 19 центів, що еквіваленті до національної валюти України становить - 202 975, 76 грн.; пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії - 1 733, 10 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Проте суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів та вивчивши надані сторонами письмові докази, прийшов до висновку, що заявлена позивачем сума заборгованості підлягає частковому стягненню з наступних підстав. Стаття 10 та ст. 60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем було надано копію договору, а також розрахунок ціни позову, де наведено зокрема розрахунки заборгованості по кредиту, відсоткам, пені, комісії та іншим нарахуванням. Чинним законодавством передбачено обов'язок боржника повернути кредит та сплатити проценти, а в разі порушення боржником свого зобов'язання сплатити також і пеню. В той же час відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволеню, оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір пені - 204 708,86грн. не відповідає вартості автомобіля, яка визначена в договорі застави, а саме 96 325, 85 грн, який крім того був переданий позивачу в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Суд враховує й те, що позивачем не надано належних доказів того, яку суму було отримано від реалізації заставленого автомобіля, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідки порушення зобов'язання не є співрозмірними, а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 3 000 грн. Що стосується пред»явленої позовної вимоги до поручителя [PERSON], то судом береться до уваги Постанова №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якій вказано, що умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказаівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, договір поруки укладений між позивачем та [PERSON] вважається таким, що строк його дії не встановлений. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що 17.05.2010 року відповідачем [PERSON] було передано автомобіль ЗАЗ, в рахунок погашення заборгованості перед банком і з того часу повністю припинено виплату коштів, таким чином суд вважає, що саме з 2010 року у позивача виникло право на пред»явлення вимоги до поручителя, в свою чергу повідомлення - вимогу позивач направив [PERSON], лише 24.05.2013 року. Крім того, виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Судом враховується й те, що в порушення договору, який відповідач [PERSON] підписав, а отже погодився з усіма умовами договору, він не виконав свої зобов'язання, крім того визнав нараховану заборгованість позивачем по тілу кредиту, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту, а тому з відповідача необхідно стягнути тіло кредиту - 97 423, 80 грн., комісія - 757, 96 грн., пеню - 3000 грн., що в загальній сумі становить - 101 181,76 грн. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне частково стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що відповідно до розміру задоволених позовних вимог складає 1011,81 грн.

Outcome: partial