Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Обґрунтовуючи свою заяву Нижньотепілвська сільска рада вказала, що під час вивчення стану додержання земельного законодавства на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області виявлено, що 20 лютого 2006 року померла [PERSON], [INFO], яка проживала у [INFO]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,77 га, розташованої на території Нижньотеплівської сільської ради, державний акт серія ІІ-ЛГ № 033212. Цю спадщину ніхто не прийняв. Перед початком судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та відповідь на запит суду щодо осіб, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] до суду не зявився, від нього надійшли письмові пояснення, в яких він повідомив, що не є родичем померлої [PERSON] просив розглядати справу за його відсутності, був не проти задоволення поданої Нижньотеплівською сільською радою заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 1277 Цивільного кодексу України дійсно передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно статті 278 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 30 травня 2017 року за № 00018129123, судом встановлено, що [PERSON] померла 20 лютого 2006 року у с. Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області. Після її смерті залишилась спадщина, яка, зокрема, складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,77 га, що розташована на території Нижньотеплівської сільської ради та на праві власності належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЛГ 033212 від 27 березня 2002 року. До початку судового засідання Нижньотеплівською сільською радою на запит суду надана відповідь від 12 грудня 2017 року № 386, з якої йдеться, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті даний житловий будинок на себе за заповітом оформив [PERSON]. Однак, у своїх письмових поясненнях від 08 лютого 2018 року, адресованих суду, [PERSON] заперечив факт того, що він вказаний вище будинок оформив у спадщину після померлої [PERSON] Насправді ж, [PERSON] оформив спадщину після смерті своєї тітки [PERSON], подругою якої була [PERSON]. [PERSON], у свою чергу, тільки проживала з ними у цьому будинку і ніякого відношення до нього не мала, як не мала вона і родичів. Також вона не складала за життя на нього заповіту. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 09.06.2017 № 48022088 підтверджується факт того, що після смерті [PERSON] ніхто для прийняття спадщини не звертався. Таким чином, виходячи з наведених вище норм закону, цю спадщину слід визнати відумерлою та передати її до комунальної власності територіальної громади. На підставі наведеного,

Outcome: approved