Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Направленим позовом представник позивача просила визнати за її довірителем право власності на житловий будинок [ADDRESS] як за спадкоємицею за заповітом після смерті її баби. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ставлення до позову не виказав. За таких фактичних обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, адже матеріали справи містять достатньо доказів про правовідносини, що склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] (а.с.6-7, 10). Після смерті останньої залишилась спадкова маса, яка, серед іншого, складається зі спірного у даній справі житлового будинку [ADDRESS], який рахувався за спадкодавцем згідно погосподарської книги (а.с.11). 30 травня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла вищевказаний житловий будинок позивачеві (а.с.8). Згідно спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] (а.с.54-95), позивач є єдиною спадкоємицею спірної у даній справі нерухомості. Постановою нотаріуса від 31 травня 2013 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадуваний вище житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на такий об'єкт нерухомості. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз з'ясованих судом обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, однак оформити своє право власності на нього не встигла, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття нею права власності, як спадкоємицею за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 960,00 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved