Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Орган опіки та піклування - Кілійська районна державна адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. В позовній заяві голова районної державної адміністрації вказав, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] (мати дитини) та [PERSON], перебували в шлюбі з квітня 2008 р. по вересень 2009 р., в якому в них народився син [PERSON] [INFO] Після розірвання шлюбу [PERSON] з сином переїхала до батьків в м. Кілію. Батько дитини [PERSON], одразу після народження сина самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, нe цікавився життям та здоров'ям дитини ані в усній ані в письмовій формі, матеріально не допомагав. B ході бесіди з [PERSON], яка є бабусею хлопчика, встановлено, що [INFO] ії донька [PERSON], померла, проте батько не виявив бажання займатись вихованням сина. Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов проживання, [PERSON], створила всі умови для проживання та розвитку онука. Представники служби у справах дітей Кілійської райдержадміністрації в телефонному режимі спілкувались з батьком дитини [PERSON], в ході бесіди було з'ясовано, що батьку дійсно не цікаве життя та здоров'я дитини та те, що він не проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Враховуючи викладене, представник Кілійської РДА просив суд винести рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - [PERSON], [INFO], та стягнути на користь [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі 533,10 грн. на користь опікуна або державного закладу, в якому перебуватиме дитина. Представники позивача, надали заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти заочного розгляду справи та просять суд розглянути справу без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач, [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 30.04.2008 р., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 30.04.2008 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис за № 318. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.08.2009 р. та зроблено актовий запис № 525. Після розірвання шлюбу, прізвища залишено без змін. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 98, [PERSON], померла [INFO]. З акту з питання підтвердження умов проживання неповнолітнього [PERSON], складеного депутатом Кілійської міської ради від 12.06.2017 р. вбачається, що будинок [PERSON], площею 132 кв. м. розташований за адресою: [ADDRESS]. Кімната де проживає [PERSON] площею 16 кв. м. обладнана ліжком, столом, шафами для книг та одягу. Є кімната площею 20 кв. м. для ігор, перегляду телепередач. Також будинок обладнано санвузлом, пічним та водяним опаленням. Згідно довідки наданої Кілійською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 14.06.2017 р., [PERSON], [INFO], після розлучення батьків проживає разом з бабою та дідом. Батько в вихованні та лікуванні дитини участі не приймає. Відповідно довідки наданої дошкільним навчальним закладом ясла-садок «Дельфін» № 29 від 14.06.2017 р., [PERSON], [INFO], дійсно відвідував зазначений заклад з 2012 р. по 2014 р. Дитиною опікувалась мати [PERSON] та бабуся [PERSON], які проводили його до ДНЗ, забирали її, оплачували за утримання в ДНЗ та опікувались нею. За час відвідування, дитиною батько [PERSON] жодного разу в дитячому закладі не з'явився та не цікавився дитиною. Згідно характеристики наданої Кілійським НВК «ЗОШ -І-ІІІ ст. № 1 - ліцей», [PERSON], 2008 р.н. в зазначеному закладі навчається з першого класу. Вихованням хлопчика займалася матір [PERSON]. На теперішній час вихованням займаються бабуся [PERSON], дідусь [PERSON]. Батько дитини, вихованням не займається. На протязі навчання не з'являвся. З протоколу бесіди з [PERSON] від 07.06.2017 р. вбачається, що її донька [PERSON] після розлучення, проживала з сином [PERSON] у неї. Фактично доглядала за дитиною бабуся, оскільки донька постійно хворіла. Батько хлопчика самоусунувся від його виховання та утримання. Як вбачається з листа служби у справах дітей Одеської міської ради № 08/4330 від 26.06.2017 р. в телефонному режимі під час бесіди з батьком [PERSON] - [PERSON], було з'ясовано, що за вказаною адресою він тимчасово не проживає. Також повідомив, що [PERSON], [INFO], не є його біологічним сином, тому він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та пообіцяв надати письмові пояснення до відділу, однак до цього часу не надав жодних документів до відділу. 27.06.2017 р. Кілійською районною державною адміністрацією було складено висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини: [PERSON], [INFO]. Стосовно вимог щодо стягнення аліментів відносно неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивачем не надано доказів стосовно того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, що є підставою для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд визначає розмір належних до стягнення з нього аліментів на утримання дитини у частці від заробітку, як те встановлено положеннями ст. 183 СК України, та вважає вимогу такою, що підлягає до стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком неповнолітньої дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини та не бажає змінити своє ставлення до його виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial