Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначає, що у 2013 році наказом позивача від 15.08.2013р. №117 о/с [PERSON] було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом університету від 06.11.2015р. №165 о/с, [PERSON] було звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних сил України за п.63 «к», проте з 07.11.2015р. відповідача призначено на посаду курсанта денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у звязку зі службовою необхідністю, поставивши на всі види утримання та забезпечення згідно законодавства. Після закінчення університету та отримання диплому про вищу освіту, наказом університету від 25.06.2016р. №91 о/с [PERSON] було відряджено до подальшого проходження служби в органах Національної поліції до ГУ НП Черкаської області, проте наказом від 20.04.2018 року №152 о/с відповідача було звільнено. Між Головним Управлінням Національної поліції в Черкаській області та відповідачем, 01.09.2016 року було укладено контракт про здобуття освіти в Одеському державному університеті внутрішніх справ, згідно умов якого, у разі звільнення особи з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами, передбаченими п.3 зазначеного договору, відповідач має відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до вимог договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з органів Національної поліції протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу. У звязку з тим, що у позивача відсутня інформація від відповідача про можливість добровільного відшкодування зазначеної заборгованості, що виникла в звязку з невиконанням умов договору, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь витрати на навчання в сумі 27337,36грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 08.01.2019 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається\~із матеріалів\~справи між позивачем та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університету внутрішніх справ від 09.09.2013 року та 01.09.2016 року між зазначеним сторонами укладений контракт про здобуття освіти в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Згідно умов яких відповідач зобовязується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником і відпрацювати не менше трьох років, а у разі звільнення відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно розрахунку фактичних витрат №413 від 22.11.2018р., повязаних з утриманням курсанта [PERSON] у ОДУВС, відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007року №313 за період 15.08.2013р. по 25.06.2016р. та довідкою про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в ОДУВС курсанта [PERSON] загальна сума витрат складає 27337,36грн. Відповідно до витягу з наказу №104 о/с від 08.07.2016 року [PERSON] призначено для подальшого проходження служби після закінчення ОДУВС старшим інспектором Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, з 27.06.2016 року. Відповідно до витягу з наказу №152 о/с від 20.04.2018 року [PERSON], відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.7 ( за власним бажанням) ч.1 ст.77. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в області та особою, яка навчається. Особи, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно положень п.2, п. 4, п.5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчальних закладів, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. За змістом ч.1\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування витрат за період навчання відповідачем у розмірі 27337грн. 36коп. підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 11, 525, 526, 530, 610, 629 ЦК України,

Outcome: approved