Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій [PERSON] просить: 1) визнати спільною сумісною власністю майно, придбане в шлюбі з [PERSON] , а саме: будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0794 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2)\~визнати за\~нею право\~власності на\~1/2\~частину вказаного\~нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 19 серпня 1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання сторонами сумісно 23 січня 2001 року придбано житловий будинок разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за відповідачем [PERSON] Домовленості про розділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. На теперішній час між сторонами виникають спори відносно володіння спірним житловим приміщенням та земельною ділянкою, що змусило [PERSON] звернутись до суду з позовом щодо захисту її прав та інтересів шляхом визнання права спільної часткової власності на домоволодіння та земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення на підставі поданих доказів. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] \~у судове засідання не з`явився, надав суду, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України заяву про визнання позовної заяви, відсутності заперечень проти поділу майна подружжя та розгляд справи за його відсутності, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 24 січня 1974 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серійний номер [NUMBER] а.с. 10). В шлюбі у сторін по справі 28 травня 2002 року народжена донька [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] номер [NUMBER] а.с. 11). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 23.01.2001 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Степанченком С.В. придбано у власність будинок [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно реєстраційного посвідчення, видане 24.01.2001 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 13). Згідно технічного паспорта, складеного 10.11.2015 року КП «Бюро технічної інвентаризації» експлікація приміщень домоволодіння [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] Красноармійськ [ADDRESS] наступна: житловий будинок «А-1» загальною площею 70,5 кв. м., в тому числі жилою площею 37,5 кв.м. з прибудовою «а1-1», літня кухня «И-1», колодязь ІІ, гараж И-1, літній душ «Е-1», вбиральня «Д-1», ворота № 3, огорожа № 4 (а.с. 16-19). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 24.01.2001 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Степанченком С.В. придбано у власність земельну ділянку площею 0,0794 гектарів, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (а.с. 14). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серійний номер І-ДН № 115270, виданий 19.11.2001 року Красноармійською міською радою Донецької області [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0794 гектарів за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] придбані за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Такі обставини учасниками справи не оспорено. Відповідачем [PERSON] позову про визнання спірного майна об`єктами нерухомого майна його особистої приватної власності - не подавалось. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України). Визначаючи розмір часток сторін на спірну квартиру суд виходить з наступного. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Так, між сторонами по справі частки у праві власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку не визначались, спірне майно було придбано ними у спільну сумісну власність. Таким чином, визначаючи частку [PERSON] у спірному сумісному майні подружжя в порядку його поділу, - суд виходить з рівності їх з [PERSON] часток, та дорівнюють по половині кожному. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 68-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved