Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області в інтересах дитини [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи на стороні позивача без самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Сахновецької сільської ради, орган опіки та піклування в особі Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, Сенкевичівська ЗОШ-інтернат 1-3 ступенів Волинської обласної ради. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на даний час дитина перебуває в Сенкевичівській ЗОШ-інтернаті І-ІІІ ст. Волинської обласної ради. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Батько дитини [PERSON], [INFO], більше восьми років з сім'єю не проживає, життям сина не цікавиться, не турбується про його фізичний та розумовий розвиток, матеріальної допомоги не надає. На даний час відповідач проживає в с. Кропивна Ізяславського району без офіційної реєстрації, ніде не працює, належних умов для проживання, розвитку та виховання дитини не створює, підсобне господарства не веде, земельної ділянки не обробляє, самостійного доходу не має, вживає алкогольні напої, веде бродячий спосіб життя, підтримує стосунки з особами, які ведуть асоціальний спосіб життя. Відповідно до довідки Ізяславської центральної районної лікарні перебуває на обліку в психіатра. [PERSON], [INFO], з 13 груді 2011 року перебуває на обліку у Службі у справах дітей Маневицької районної держави адміністрації Волинської області як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає, що ухилення відповідача від виконання його батьківських обов'язків є підставою для позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала суду пояснення, вказавши на необхідність позбавлення батьківських прав відповідача у справі та стягнення аліментів, так як це відповідатиме інтересам малолітньої дитини. Також представник позивача звернув увагу на те, що відповідач не має жодного наміру брати участь в житті своєї малолітньої дитини, ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання, тому просить задовольнити позов повністю. Представник органу опіки та піклування в особі Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представники органу опіки та піклування в особі Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, Сенкевичівська ЗОШ-інтернат 1-3 ступенів Волинської обласної ради в судове засідання не з'явилися, у поданих до суду клопотаннях просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що гр. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Оконської сільської ради Маневицького району Волинської області. У відповідності до рішення виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 9 від 23.03.2018 року вирішено питання про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування в особі Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької своїм висновком від 29.03.2018 року вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON]. Відповідно до листа Сенкевичівської загальноосвітньої школи-інтернат I-IIIступенів № 117/14/1.16 від 24.04.2018 року [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням сина, учня 8-го класу, не відвідував його у закладі жодного разу, матеріально не забезпечує. Згідно листа Оконської сільської ради Маневицького району Волинської області № 264/01-28/2-18 від 21.05.2018 року, [PERSON] з дня народження сина [PERSON] з [INFO] року і по даний час участі у вихованні та утриманні сина не брав. Разом з тим, згідно акту обстеження умов проживання від 23.03.2018 року за адресою [ADDRESS] встановлено, що будинок, в якому проживає [PERSON], потребує ремонту, в кімнатах антисанітарія, холодно, відсутні продукти харчування, меблі, електроприлади. Не створено умов для проживання дитини. [PERSON] проживає в вищезгаданому будинку без реєстрації, веде аморальний спосіб життя. Згідно вказаного акта батько [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, зловживає спиртними напоями, не надає коштів на утримання. Згідно довідки Ізяславської центральної районної лікарні № 113 від 08.02.2013 р. гр.[PERSON], [INFO], житель с. Кропивна Ізяславського району Хмельницької області , перебуває на обліку в психіатра. Відповідно до характеристики Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 257 від 23.03.2018 р. гр. [PERSON] без реєстрації фактично проживає в [ADDRESS]. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, бродяжить, не вміє облаштувати побут. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України визначено обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини або є хронічними алкоголіками. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд, проаналізувавши встановлені по справі обставини на підставі поданих доказів, вважає, що є всі законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], а обраний позивачем спосіб захисту прав дитини відповідає інтересам дитини Так, відповідачу як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, що дає підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Зокрема, матеріали справи містять докази, на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що [PERSON] ухиляється від участі у вихованні дитини. Оскільки судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо батька дитини, то суд вважає за необхідне передати дитину [PERSON], [INFO], який на даний час перебуває у Сенкевичівській ЗОШ-інтернат 1-3 ступенів Волинської обласної ради, для влаштування органу опіки та піклування в особі Маневицької районної державної адміністрації Волинської області. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, обов'язок утримувати дитину лежить на батьках. При цьому, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], відповідач свого сина належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню неповнолітнього сина, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в його утриманні, так як за віком є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23 квітня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатним, оскільки інших доказів суду не надано. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved