Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11.11.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-Ф/2011, відповідно до якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 296 096,00 гривень на строк з 11.11.2011 року по 10.11.2031 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 15,3 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 20,3 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.11.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №4. Згідно умов кредитного договору повернення суми кредиту відповідач [PERSON] зобов'язана здійснювати щомісячно з 1-го по 10-е число місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1 234,00 грн. Проте [PERSON] порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 267 788,01 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідачів, понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що зменшені позовні вимоги визнає повністю, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань від [PERSON] до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 11.11.2011 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-Ф/2011, відповідно до якого позивачем було надано [PERSON] кредит у сумі 296 096,00 грн. для придбання нерухомості на строк з 11.11.2011 по 10.11.2031 включно з умовами сплати за користування кредитом процентів у розмірі 15,3% річних. Відповідач зобов'язалась використати кредит на зазначені в кредитному договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним, інші платежі за договором та повернути його позивачу в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 15.01.2014 р. становить 291 788,01 грн., а саме: 264 012,00 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 5 813,78 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 1 706,83 грн. - заборгованість по процентах поточна; 20 255, 40 грн. - заборгованість по процентах прострочена. Разом з тим, у попередньому судовому засіданні, представник позивача подав суду заяву, в якій вказав, що зменшує розмір позовних вимог, так як після пред'явлення позову до суду відповідач [PERSON] здійснила погашення прострочених відсотків у сумі 23 784, 65 грн. та погашення простроченого кредиту згідно кредитного договору №4-Ф/2011 від 11.11.2011 року у сумі 215,35 грн., про що додав виписки по рахунках №№ 2237, 2239. Таким чином розмір заборгованості, який просить стягнути позивач становить 267 788, 01 грн. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, визнала повністю, про що також подала заяву. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 11.11.2011 №4-Ф/2011 отримала кошти в розмірі 296 096,00 грн. зі сплатою встановлених кредитним договором платежів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2031 року, але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору поруки №4 від 11.11.2011 р. [PERSON] поручився за виконання [PERSON] умов кредитного договору та відповідає перед кредитором як солідарний боржник. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками перед позивачем та зобов'язані виконати, взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору від 11.11.2011 №4-Ф/2011 та договору поруки № 4 від 11.11.2011. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що п. 3.1 та п. 3.2 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами, а також те, що позичальник систематично прострочує виконання зобов'язання щодо своєчасного повернення чергової частини кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишилась до сплати та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №4-Ф/2011 від 11.11.2011 року в сумі 267 788,01 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved