Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей з 02.07.2018 року, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, внаслідок неналежного виконання матірю своїх обовязків. Мати дитини [PERSON] самоусунулась від виховання та матеріального утримання дитини, не цікавиться життям та здоровям сина, не відвідує за місцем проживання, не надає грошей на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, шкільного приладдя, не телефонує до дитини, проживає в [PERSON], має іншу сімю. Дитина проживає із бабусею [PERSON], яка забезпечує усім необхідним дитину. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на користь майбутнього піклувальника дитини. Представник органу опіки та піклування Луцької міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності позовні вимоги підтримав.Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, зокрема, шляхом розміщення судового оголошення на веб-сайті судової влади. Клопотань від відповідача не надходило. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У 2006 році внаслідок укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З наадних суду доказів, вбачається, що на даний час неповнолітній [PERSON] навчається в в 10-А класі КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №3 Луцької міської ради Волинської області» (а.с. 15). З 02.07.2018 року [PERSON] значиться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що стверджується наказом Служби у справах дітей Луцької міської ради від 02.07.2018р. №23 (а.с. 6). Вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON], яка виховує дитину, забезпечує її усіма необхідними речами, що стверджується актом обстеження умов проживання від 02.07.2018 року (а.с. 11).Висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради від 26.09.2018 р. №224 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлено, що відповідач з 2012 року і по даний час перебуває в [PERSON], вона не виявила бажання забрати сина до себе на постійне місце проживання, не бере участі у вихованні та утриманні сина, фактично із самого народження [PERSON] проживав з бабусею (а.с.5). З пояснень неповнолітнього [PERSON] було встановлено, що мати залишила його у чотирирічному віці, не дзвонить, матеріально не допомагає, він повністю перебуває на утриманні бабусі (а.с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює, як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і обєктивних перешкод для спілкування з дитиною при її бажанні. Вона не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування не зверталася. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. \~Відповідно до\~ст.166 ч.3 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~ батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи ту обставину, що відповідача позбавлено батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина, суд вважає необхідним стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 536,80 гривень.

Outcome: approved