Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.12.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1317, відповідно до умов якого (п.1.1.) банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 836212,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, терміном на 234 місяці з остаточним погашенням не пізніше 24.06.2027 року, з цільовим призначенням на придбання житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Петровського, 44 в м. Вінниці (п.1.2). згідно п.1.6 договору про іпотечний кредит позичальник зобовязався проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 3574 грн. не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 24.06.2027 року. пунктом 1.6.1. договору передбачено, що нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно в сумі 10453 грн. не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Перша сплата процентів в сумі 2750 грн. на умовах цього Договору має бути здійснена в строк до 31.12.2007 року включно. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 7047, згідно умов якого (п.1.1, 1.2) іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передає в іпотеку, а іпотеко держатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями, що розташований в м. Вінниці, вул. Петровського, 44, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2007 року за реєстровим №7042, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з ДРП та зареєстровано ВООБТІ за реєстровим № 7196, в реєстровій книзі № 163. В наслідок порушень позичальником договірних зобовязань, згідно умов кредитного договору та чинного законодавства України, банк звернувся до суду з вимогою до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором (цивільна справа № 2-621-2009). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21.05.2009 року стягнуто з позичальника на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість станом на 06.05.2009 року в сумі 128691,51 грн. Також 13.09.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці було ухвалено рішення по цивільній справі №2-1213/10. Згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором станом на 31.12.2009 року в розмірі 1008283,33 грн. Однак, дані рішення суду станом на 01.12.2016 року не виконані, заборгованість не погашена. Станом на 01.12.2016 року сума заборгованості за кредитним договором №1317 становить 4705576,52 грн., з яких: 812011,97 основний борг, 538107,35 грн. проценти за користування кредитними коштами, 1792255,04 грн. пеня за простроченими основним боргом та процентами, 189330,43 грн. 3% річних, 1373871,73 грн. інфляційні втрати. За викладених обставин позивач просить згідно заяви про уточнення позовних вимог від 25.05.2017 року (а.с.106-107) виселити відповідачів з будинку, який є предметом іпотеки, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями, що розташований в м. Вінниці, вул. Петровського, 44, з наданням банку з реалізації предмета іпотеки усіх прав. Передбачених чинним законодавством.. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідачі до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому, враховуючи строки розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1317, відповідно до умов якого (п.1.1.) банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 836212,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, терміном на 234 місяці з остаточним погашенням не пізніше 24.06.2027 року, з цільовим призначенням на придбання житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Петровського, 44 в м. Вінниці (п.1.2). згідно п.1.6 договору про іпотечний кредит позичальник зобовязався проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 3574 грн. не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків. Відкритих в ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 24.06.2027 року. пунктом 1.6.1. договору передбачено, що нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно в сумі 10453 грн. не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Перша сплата процентів в сумі 2750 грн. на умовах цього Договору має бути здійснена в строк до 31.12.2007 року включно. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 7047, згідно умов якого (п.1.1, 1.2) іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передає в іпотеку, а іпотеко держатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями, що розташований в м. Вінниці, вул. Петровського, 44, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 26.12.2007 року за реєстровим №7042, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом з ДРП та зареєстровано ВООБТІ за реєстровим №7196, в реєстровій книзі №163. Позивач свої зобовязання щодо видачі кредиту виконав. Проте позичальник свої зобовязання не виконав. Так, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21.05.2009 року стягнуто, ухваленого по цивільній справі №2-621-2009 по цивільній справі за позовом прокурора Ленінського району м. Вінниці в інтересах держави в особі ВАТ «Дердавний ощадний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з позичальника на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість станом на 06.05.2009 року в сумі 128691,51 грн. Також 13.09.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по цивільній справі №2-1213/10 за позовом прокурора м. Вінниці, який діє в інтересах держави в особі ВАТ «Дердавний ощадний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1008283,33 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення суду до цього часу не виконані, зворотного судом не встановлено. Заборгованість за даним іпотечним договором № 1317 від 24.12.2007 року не погашена, позичальник продовжує користуватися коштами, а тому\~банк продовжує нарахування відсотків за користування відповідачем неповернутою частиною кредиту, комісії та пені за триваюче неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. Такі дії позивача відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору. Сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по цьому договору (п.8.1 договору). Відповідно до п. 5.2 за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних, винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше денної відсоткової ставки за користування кредитом. Від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, зміст кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідна Правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, яка вислу положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязкова до застосування. Станом на 01.12.2016 року сума заборгованості за кредитним договором №1317 становить 4705576,52 грн., з яких: 812011,97 основний борг, 538107,35 грн. проценти за користування кредитними коштами, 1792255,04 грн. пеня за простроченими основним боргом та процентами, 189330,43 грн. 3% річних, 1373871,73 грн. інфляційні втрати. Даний розмір заборгованості встановлений у судовому засіданні на підставі наданих доказів розрахунку боргу, розрахунку пені (а.а.19-23), звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 24.12.2007 року по 01.12.2016 рік (а.с.24-27).. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Згідно ст. 572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу», ч. 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»\~кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець) забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна\~переважно перед іншими кредиторами. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст.5 90 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку»\~та ст.20 Закону України «Про заставу» у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Такі ж положення чинного законодавства передбачають і умови іпотечного договору. Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства, умов іпотечного та кредитного договорів, за рахунок предмету іпотеки, належного відповідачу, позивач має право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити свої вимоги, які виникають із кредитного договору, оскільки позичальником належним чином не виконуються умови кредитного договору, а саме, в частині повернення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є доведеною, позов підлягає задоволенню. Позовна вимога позивача про виселення відповідачів з житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замкова (Петровського), 44, підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 898-ІV у редакції від 22 вересня 2011 р. після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічне положення містить змінена згідно із Законом № 3795-VI ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР. Зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону № 898-ІV. З урахуванням ч. 2 ст. 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зміст\~ст. 109 ЖК України\~зазначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками,встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, суд бере до уваги правову позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, у якій зазначено, що за змістом статей\~39,\~40 Закону України «Про іпотеку»\~та\~статті 109 ЖК Української РСР\~особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2\~статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті\~109\~та статті\~132-2\~ЖК УРСР. Згідно матеріалів справи іпотечне майно придбане за рахунок кредиту, тому суд не вбачає підстав для визначення іншого житлового помешкання, куди належить виселити відповідачів. На підставі вищенаведеного вимога про виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замкова (Петровського), 44 підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. Враховуючи наведене,

Outcome: approved