Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Новозаводська районна у м. Чернігові рада звернулась до суду в інтересах малолітніх дітей з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання. Свої доводи позивач мотивує тим, що [PERSON] має трьох малолітніх дітей: [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., та [PERSON], 2014 р.н. Мати дітей [PERSON] померла [INFO]. Після смерті матері діти залишились з батьком. Відповідач засуджений 10.09.2015 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з 16.10.2015 року перебуває на обліку в органі пробації. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області позовні вимоги Новозаводської у м.Чернігові ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно вказаних дітей задоволено частково, дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] відібрано від їх батька [PERSON] та передано органу опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради. На даний момент діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу. Після відібрання дітей відповідач продовжує вести антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не влаштувався на роботу, не має постійного доходу, в житловому приміщенні за місцем реєстрації та проживання дітей не створив умов для навчання, відпочинку, розвитку дітей. Відповідач продовжує ухилятися від виконання батьківських обов'язків, не виконує положення ст. 150, 155 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Одночасно позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. /а.с.61/ Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. 07.11.2017 року відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає, просить не позбавляти його права спілкування з дітьми. /а.с.75/ Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підтверджені доказами, що маються в матеріалах справи, тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач в порушення ст. 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх сина [PERSON], дочки [PERSON] та сина [PERSON]. Обов'язків батька відносно дітей, зокрема: утримувати дітей до досягнення ними повноліття, виховувати дітей, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дітьми загальної середньої освіти, відповідач не виконує. Зазначені обставини підтверджені дослідженими судом письмовими доказами справи. Дослідженням свідоцтв про народження встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. / а.с. 7-9/. Діти з моменту народження проживали з матір'ю та батьком. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] у віці 32 років у м. Чернігів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.10/. Після смерті матері діти залишились з батьком за адресою: [ADDRESS]. /а.с.25/ Протягом 2016 року відповідач порушував положення ст. 150, 155, 180 СК України, не належним чином виконував обов'язки по вихованню та утриманню своїх дітей. Внаслідок свідомого невиконання відповідачем його обов'язків батька відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2016 року вказаних дітей відібрано від їх батька [PERSON] та передано органу опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради. /а.с.17-20/. З письмових доказів справи встановлено, що після відібрання малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] влаштовані до дитячого будинку сімейного типу на базі подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджено розпорядженням Бобровицької районної державної адміністрації №363 від 28.11.2016 року, звітом начальника служби у справах дітей Бобровицької РДА Чергінівської області від 16.11.2017 року. З цього звіту вбачається, що відповідач не відвідував дітей під час їхнього проживання у вказаному дитячому будинку сімейного типу. /а.с. 88/ Дослідженням документів, що характеризують відповідача, встановлено, що останній характеризується незадовільно: [PERSON] є судимим, перебуває на обліку в органі з питань пробації, притягувався до адміністративної відповідальності, на нього надходять скарги від сусідів по місцю проживання. /а.с. 20-26./ Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської у місті Чернігові ради № 124 від 12.06.2017 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав /а.с. 5-6/. Вказаний висновок суд приймає до уваги у сукупності з іншими доказами справи та заявою відповідача про визнання позову. /а.с. 75/ Зважаючи на те, що висновок органу опіки та піклування не суперечить встановленим судом обставинам, суд вважає за доцільне погодитись з ним. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Пунктом 2 частини 1 даної статті як підставу позбавлення батьківських прав встановлено ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення і т.д. Доводи позивача, досліджені та перевірені у судовому засіданні, заслуговують на увагу та підтверджують факти неналежного виконання відповідачем батьківських обов'язків відносно його дітей на протязі тривалого часу, не зважаючи на попередження про можливе позбавлення батьківських прав, яке міститься в рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2016 року про відібрання від відповідача дітей. Відповідачем не спростовані докази, надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог, позовні визнані. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка у сукупності з вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками батька відносно його малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що свідчить про ухилення відповідача від виконання обов'язків батька по вихованню цих дітей. А тому, з метою захисту інтересів дітей відповідача, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд зважає на обов'язок кожного з батьків утримувати дітей матеріально, діючи в інтересах дітей, суд стягує з відповідача аліменти на трьох дітей у розмірі, заявленому позивачем, що складає 1/3 частину з усіх доходів відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 367 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». Оскільки заявлено дві позовні вимоги, які підлягають задоволенню, в силу ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved