Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 11.09.2018 (а.с.56-57), просить: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини сукупного доходу щомісячно, але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання заяви до суду; - малолітнього [PERSON], [INFO], передати органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради для подальшого влаштування. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Батько [PERSON] - [PERSON] відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії, виданого 19.12.2017 КМУ «Центр медико-санітарної допомоги», має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків. Відомості про батька малолітнього [PERSON] внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З 29.03.2018 малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Великоновосілківської райдержадміністрації, та рішенням виконкому Покровської міської ради № 215 від 21.06.2018 опікуном над малолітньою [PERSON] призначено [PERSON], [INFO]. Крім того [PERSON], народивши [INFO] сина [PERSON], покинула його в пологовому відділенні Покровської центральної районної лікарні, а також самовільно покинула пологовий будинок і більше долею дитини не цікавилась, не проявляла щодо дитини жодної батьківської турботи. З метою збереження біологічної родини малолітньої [PERSON] служба у справах дітей зверталась до Покровського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з питання взяття родини [PERSON] під соціальний супровід. Однак провести профілактичну роботу спеціалістам центру не було можливості у зв'язку з тим, що [PERSON] від взаємодії відмовляється. [PERSON] не працює, ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні своїх дітей, зловживає алкогольними напоями, перебуває в консультативній групі нагляду в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровськ». В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, на позовних вимогах наполягає, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судових засідань повідомлялась у спосіб, визначений ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за адресою місця її реєстрації (а.с.40) судової повістки разом із копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Двічі судові документи були отримані відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.36, 53), в подальшому поштові повідомлення повернуті на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». В силу приписів ст.128 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак в судові засідання не з'явилась, відзив на позов не надала. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та Служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області правом участі в судовому засіданні не скористались, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Ухвалою суду від 16.08.2018 клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON], у зв'язку з чим підготовче засідання відкладено (а.с.46). Ухвалою суду від 14.09.2018 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, у зв'язку з чим підготовче засідання відкладено (а.с.64). Ухвалою суду від 05.10.2018 закрито підготовче засідання на справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.76). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] відповідно (а.с.5-6) Відповідно до листа наркологічного диспансеру м.Покровськ відповідач на «Д» обліку не перебуває, знаходиться у консультативній групі нагляду (а.с.16). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.04.2017 малолітню [PERSON] відібрано від матері [PERSON], без позбавлення її батьківських прав, та передано органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради для подальшого її влаштування та стягнено з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.12.2023 (а.с.7-11). Рішенням виконкому Покровської міської ради від 15.06.2017 №165, враховуючи вказане рішення суду та те, що батько [PERSON] - [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (висновок ЛКК від 21.10.2016 №199/1), опікуном над [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.12). Рішенням виконкому Покровської міської ради від 15.06.2017 №164 малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.13). Рішенням виконкому Покровської міської ради від 18.04.2018 №143 [PERSON] звільнено від обов'язків опікуна над малолітньою [PERSON] (а.с.14). Рішенням виконкому Покровської міської ради від 21.06.2018 №215 опікуном над малолітньою [PERSON] призначено [PERSON] КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» листом від 09.02.2018 повідомила начальника служби у справах дітей, що дитина, яку народила відповідач [INFO], знаходиться у відділенні по вихажуванню недоношених дітей Селидівської МЛ; за період перебування дитину у відділенні жінка не відвідувала; старша дитина [PERSON], [INFO], знаходиться під опікою бабусі. Беручи до уваги те, що відповідач не проявляє материнських почуттів до дитини, веде аморальний образ життя, матеріально-побутові умови проживання незадовільні, Центр просить взяти сім'ю під соціальний нагляд (а.с.17). Покровська центральна районна лікарня листом від 13.02.2018 повідомила начальника служби у справах дітей, що відповідач після народження [INFO] дитини-хлопчика самовільно покинула пологовий будинок після пологів і більше дитиною не цікавилась, до лікарні не з'являлась (а.с.18). Актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 27.02.2018 засвідчений факт виявлення покинутої дитини чоловічої статі [INFO] [PERSON], мати [PERSON] (а.с.19). Актом обстеження умов проживання від 29.03.2018 встановлено, що у квартирі за місцем реєстрації та проживання відповідача санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормам, квартира потребує ремонту, у ванній відсутня стіна, запаси харчових продуктів відсутні (а.с.20). Листом директора ПМЦСССДМ від 15.05.2018 начальника служби у справах дітей повідомлено, що відповідач двері не відчиняє, хоча кроки за дверима виразно чути, провести роботу з сім'єю відповідача на збереження біологічної родини немає можливості (а.с.21). Батько [PERSON] - [PERSON] відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії від 19.12.2017 КМУ «Центр медико-санітарної допомоги» має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с.25). Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2016 відповідач визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] (а.с.23). За змістом листа Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 18.07.2018 №23122/401 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності 31.03.2018 за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.43). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 14.02.2018 №00019579821 вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.59). Рішенням виконкому Покровської міської ради від 19.03.2018 №106 [PERSON], [INFO], наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За висновками позивача про доцільність позбавлення батьківських прав від 07.06.2018 №04/26-720 та від 14.09.2018 №05/26-1211 позивач дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання своїх малолітніх дітей, тому є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.26, 62). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст.153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Одночасно приписами ст.155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст.157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Розв'язуючи спір, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема, в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які є належними та допустимими, підтверджується, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, молодшого з яких взагалі не забрала з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Будучи попередженою рішенням суду від 25.04.2017 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, відповідач жодних відповідних кроків не здійснила та висновків не зробила. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження зворотного, зокрема, факту виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо своїх дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом. Таке ставлення відповідача до своїх дітей беззаперечно негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток як складову виховання. Окремо суд відмічає, що реалізація державою свого позитивного обов'язку вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками вимагає, окрім іншого, і від відповідача активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, як встановлено судом, відповідач взагалі не виявила бажання спілкуватися з соціальними службами з питань захисту дітей та не вчинила жодних дій з метою запобігання наслідкам неналежного виконання батьківських обов'язків. В силу ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, в тому числі, орган опіки та піклування. Враховуючи викладене, застосовуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України (ст.169 СК України). Також суд зазначає, що за змістом ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частин 1 та 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За імперативними приписами ч.2 ст.183 СК України , якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дітей єдиною часткою, а саме в розмірі 1/3 від її заробітку (доходу), зобов'язавши одночасно позивача на виконання вимог ст.166 СК України відкрити рахунки на ім'я дітей у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З огляду на приписи ст.167 СК України, малолітня дитина [PERSON] має бути передана на опікування органу опіки та піклування - позивачу. За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий зір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial