Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

ПАТ «Дніпрогаз» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання в розмірі 2196,84 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач є споживачем його послуг за адресою: [ADDRESS]. Правовідносини оформлені шляхом відкриття на відповідача особового рахунку № [NUMBER]. Позивач надає фізичним особам - споживачам (відповідачам) житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення. Правовідносини оформлювалися шляхом укладання договору та відкриттям особового рахунку. Позивач надавав послуги з газопостачання, проте зобов'язання відповідачем виконувалися неналежним чином, а саме оплата за отримані послуги здійснювалася несвоєчасно і не в повному розмірі в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 2196,84 грн., яка споживачем погашена не була. Представник позивача у судовому засіданні просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності та просив у позові відмовити посилаючись на відсутність у нього заборгованості, надав квитанції по сплаті за послуги з газопостачання за вищевказаною адресою. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS], але фактично проживає за адресою: [ADDRESS], де є споживачем послуг з газопостачання, які надаються позивачем. Позивач здійснює постачання природного газу за зазначеною адресою - місцем фактичного проживання відповідача, по оформленому особовому рахунку № [NUMBER], надані позивачем послуги відповідачем приймаються та оплачуються, про що свідчить розрахунок заборгованості за постачання природного газу та надані відповідачем копії квитанцій про сплату на користь позивача коштів. Проте, як видно із наданого позивачем розрахунку у період з 27 червня 2011 року по 27 червня 2014 року відповідач оплату за користування послугами з постачання природного газу здійснював у повному обсязі у зв`язку з чим заборгованості за цей період перед позивачем немає. З урахуванням викладених обставин, заява відповідача в частині застосування судом строку позовної давності заслуговує на увагу. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, довідкою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, копіями квитанцій про сплату відповідачем послуг з газопостачання, детальним розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку № [NUMBER]. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із п.п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом із ним, користуються на рівні із наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Статтею 68 ЖК УРСР визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В лютому 2014 року позивач скористався своїм правом та 25.02.2014 року звернувся до суду із відповідною заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за оплату послуг в порядку, передбаченому ст.ст. 95-104 ЦПК України, що свідчить про переривання позовної давності, але як було встановлено у судовому засіданні з 01 січня 2011 року відповідач заборгованості перед позивачем не має. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити. Вимоги пред'явленого позову не є з огляду на положення ст. 268 ЦК України такими, на які позовна давність не поширюється.

Outcome: dismissed