Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 04 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 20 300,00 дол. США на термін до 04 вересня 2017 року. 18 січня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15 225 дол. США, на термін до 18 січня 2023 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами 04 вересня 2007 року та 18 січня 2008 року між банком та [PERSON] укладені іпотечний договір та договір наступної іпотеки, згідно з умовами яких остання передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Також на забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами 04 вересня 2007 року та 18 січня 2008 року між банком та [PERSON] укладені договори поруки. Згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року та договором відступлення прав вимоги від 29 червня 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, утворилась заборгованість за кредитними договорами від 04 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року на загальну суму 755 861,07 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 32 200,69 дол. США, за процентами - 2 572,07 дол. США та пені - 478 217,97 грн. З урахуванням зазначеного ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з боржника та поручителя солідарно заборгованість за кредитними договорами від 04 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року на загальну суму 755 861,07 грн. Короткий зміст рішення суду першої інстанції Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у складі судді Батченка О. В. від 06 березня 2013 року, з урахуванням ухвали суду від 02 вересня 2013 року про виправлення описки, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами від 04 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року у розмірі 327 643,10 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 257 106,41 грн, заборгованості за процентами - 20 536,69 грн та пені - 50 000,00 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі належним чином не виконували умови кредитних договорів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь банку. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат змінено. Стягнуто солідарно з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2007 року в сумі 215 655,49 грн, яка складається із: 147 842,28 грн - заборгованості за тілом кредиту, 19 743,75 грн - заборгованості за процентами та 48 069,46 грн - заборгованості за пенею. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року в сумі 111 987,61 грн, яка складається із: 109 264,13 грн - заборгованості за тілом кредиту, 792,94 грн - заборгованість за процентами та 1 930,54 грн - заборгованості за пенею. Стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати з [PERSON] - 2 671,77 грн, з [PERSON] - 547,23 грн В іншій частині рішення суду залишено без змін. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач 01 липня 2011 року звернувся до поручителя з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором від 04 вересня 2007 року, а до суду з цим позовом звернувся 12 березня 2012 року, тобто із пропуском строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому дійшов висновку про те, що заборгованість за вказаним кредитним договором підлягає стягненню лише з боржника. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя, оскільки поручитель не оскаржував в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості за вказаним кредитним договором. Короткий зміст вимог касаційної скарги У березні 2017 року [PERSON] подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2008 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. Аргументи учасників справи Доводи особи, яка подала касаційну скаргу Касаційна скарга [PERSON] мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково стягнув з нього як поручителя заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року, оскільки позивач пред`явив позов до нього із пропуском строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Відзив на касаційну скаргу не надходив. Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду. Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу - Кривцовій Г. В. Фактичні обставини справи, встановлені судами У справі, що переглядається, установлено, що 04 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір № ML-400/276/2007, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 20 300 дол. США, зі сплатою змінної процентної ставки 13,99 % річних + FIDR, терміном до 04 вересня 2017 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором того ж дня між тими ж особами укладений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] Також на забезпечення виконання кредитних зобов`язань 04 вересня 2007 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній зобов`язався виконати зобов`язання боржника в разі їх прострочення. 18 січня 2008 року між [PERSON] та банком укладений договір кредиту № ML-400/003/2008, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 225 дол. США, зі сплатою змінної процентної ставки в розмірі 5,99 % річних + FIDR, терміном до 18 січня 2023 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 18 січня 2008 року між банком та [PERSON] укладений договір наступної іпотеки, згідно з умовами якого остання передала в іпотеку те саме нерухоме майно, а саме, належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Також на забезпечення вказаного кредитного договору 18 січня 2008 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній зобов`язався виконати зобов`язання боржника в разі їх прострочення. 07 травня 2009 року та 07 травня 2010 року до кредитного договору та договору поруки від 04 вересня 2007 року укладені додаткові договори. 28 квітня 2009 року до кредитного договору та договору поруки від 18 січня 2008 року укладені додаткові договори. 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого банк відступив, а позивач прийняв права вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитними договорами від 04 вересня 2007 року та від 18 січня 2008 року станом на 21 листопада 2011 року становить 755 861,07 грн і складається із: заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2007 року за тілом кредиту - 18 516,16 дол. США, за процентами (за період з 11 грудня 2008 року по 10 грудня 2010 року) - 2 472 дол. США та за пенею (за період з 20 травня 2011 року по 21 листопада 2011 року) - 274 986,66 грн; заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2008 року за тілом кредиту - 13 684,53 дол. США, за процентами (за період з 30 березня 2010 року по 10 грудня 2010 року) - 99,31 дол. США та за пенею (за період з 20 травня 2011 року по 21 листопада 2011 року) - 203 231,31 грн. Мотивувальна частина Позиція Верховного Суду Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Касаційна скарга підлягає задоволенню. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). У частині четвертій статті 559 ЦК України передбачені три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: approved