Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «ДІАМАНТБАНК», в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДІАМАНТБАНК» Тімоніна Олександра Олексійовича, Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Н.В., про припинення розшуку рухомого майна та повернення його власнику. Предметом позову є припинення розшуку та повернення рухомого майна, а саме автомобіля - DAEWOO LANОS «TF69Y», 2007 року випуску, ТИП DЗ -легковий седан, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER] що належить [PERSON] на праві приватної власності та оголошений у розшук постановою від 23 червня 2011 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та знаходиться на стоянці за адресою: км. 434 автодороги М-06 «Київ-Чоп». Підставою позову є порушення прав позивача на мирне володіння майном у зв`язку із погашенням заборгованості та наявністю не закінченого виконавчого провадження. 21 січня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Аргументи сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля, який є предметом позову. Вказаний автомобіль ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було оголошено у розшук та накладено арешт в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу №2-н-711/08, яким з позивача стягнуто заборгованість у розмірі 22875,55 грн. Вказана заборгованість позивачем погашена, а тому підстави для перебування транспортного засобу в розшуку та існування його арешту відсутні. У зв`язку із закінченням строку зберігання документів виконавчого провадження та їх знищенням рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року знято арешт із вказаного транспортного засобу. Однак вказаний транспортний засіб продовжує перебувати у розшуку на підставі постанови від 23.11.2011 р., яка не скасована, а інформація про розшук транспортного засобу не виключена з реєстру обтяжень, що унеможливлює володіння та користування вказаним транспортним засобом та порушує права власника. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2009 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ №2-н-711/08, яким стягнуто з [PERSON] , (надалі - позивач) на користь Акціонерного банку «Діамант» заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування від 09 листопада 2008 року у розмірі 22 875,55 грн. (а.с. 9). 04 жовтня 2010 року постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Н.В. відкрито виконавче провадження № 22005225 (а.с. 17). Як вбачається із змісту позовної заяви, 23 червня 2011 державним виконавцем В ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Н.В. у рамках вказаного виконавчого провадження винесено Постанову № 19100387 про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу «DAEWOO LANOS» TF69Y, 2007 року випуску, ТИП D3-легковий седан, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності. На вказаний автомобіль ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було накладено також арешт. 18 червня 2012 року постановою державного виконавця повернуто судовий наказ № 2-н-711/08 стягувачу, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вжитими державним виконавцем заходами розшукати майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не видалось можливим (а.с. 19). Згідно листа Управління патрульної поліції в Рівненській області департаменту патрульної поліції НП України від 22.05.2018 року про результати розгляду звернення, 24.02.2018 року на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» км.434, у зв`язку із спрацюванням автоматизованої системи «Відеоконтроль - Рубіж» працівниками Управління патрульної поліції в Рівненській області департаменту патрульної поліції НП України було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] на підставі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», який розшукується ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, на підставі наказу №2-Н-7011/08 від 06.11.2010 (ВП №49405354 від 11.04.2014) (а.с. 21 - 22). Листом Управління патрульної поліції в Рівненській області департаменту патрульної поліції НП України від 07.06.2018 року №1135/41/30/01-2018 позивача повідомлено про те, що згідно акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.02.2018 р., транспортний засіб «DAEWOO LANOS» TF69Y , реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться на стоянці на км. 434 автодороги М-06 «Київ-Чоп», що територіально знаходиться в Радивилівському районі, Рівненської області (а.с. 23). Однак як вбачається з листа Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 18 квітня 2018 року повторно виконавчий документ на виконання не надходив. Додатково повідомлено, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (а.с. 20). У відповідності до Довідки №15/бт-л від 07 березня 2018 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк», у громадянина [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) відсутня кредитна заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк». Претензійно-позовна робота щодо зазначеної особи, станом на поточну дату не проводиться (а.с. 18). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 761/22914/18, знято арешт з належного позивачу транспортного засобу марки «DAEWOO», модель «LANOS TF69Y», 2007 року випуску, ТИП D3-легковий седан, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10 - 14). Однак станом на момент звернення із вказаним позовом постанова про розшук майна боржника від 23.06.2011 року не скасована, інформація про розшук транспортного засобу не виключена з реєстру обтяжень, що перешкоджає здійсненню права власності на зазначений автомобіль, а саме неможливість користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Оцінка суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Гарантії права власності забезпечуються також статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку. В Законі України «Про виконавче провадження» відсутні положення, які б регулювали скасування розшуку майна та скасування інших заходів примусового виконання судового рішення, однак наявні аналогічні норми, які стосуються скасування арешту на майно. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Отже беручи до уваги те, що на даний час на виконанні у відповідача не перебуває жодних виконавчих проваджень стосовно позивача, державний виконавець, яким була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення. Тобто наявність не скасованої постанови про розшук автомобіля та орієнтування на його затримання за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. У зв`язку з цим позивач має право на захист порушеного права у спосіб визначений п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України, шляхом припинення дії, яка порушує право. Зокрема, на підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині припинення розшуку рухомого майна, а саме автомобіля - DAEWOO LANОS «TF69Y», 2007 року випуску, ТИП DЗ -легковий седан, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності та оголошений у розшук постановою від 23 червня 2011 року Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що знаходиться на стоянці за адресою: км. 434 автодороги М-06 «Київ-Чоп» - підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про повернення транспортного засобу, то вона задоволенню не підлягає з огляду на таке. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, який затверджений постановою від 17 грудня 2008 р. № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання» (надалі - Порядок №1102). Вказаний Порядок визначає процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції (далі - поліцейські), зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення. Відповідно до п. 12 Порядку, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата. Вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 вказаної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Вказані норми спрямовані на реалізацію статтей 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи зазначені норми права, предмет і підстави позову, суд бере до уваги, що позивачем не доведено існування перешкод щодо повернення вказаного майна, тому така вимога є передчасною і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій №15 від 26.12.2019 р. та квитанції №5 від 09.01.2019 р. вбачається, що позивачем було сплачено разом 1681,70 грн. судового збору (а.с. 24). Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати в сумі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial