Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 11194641000 від 08.08.2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», і [PERSON] яка станом на 28.07.2015 року становить в загальній сумі 976691 грн. 10 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 455995, 96 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 520695,14 грн., посилаючись на те, що 08.08.2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 11194641000, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 38019 доларів США строком кредитування з 08.08.2007 року по 08.08.2014 рік зі сплатою щомісячно 13 % річних за користування кредитом. Але, відповідач кредит і відсотки за його користування не повертає, у зв'язку з чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 1046-1056 ЦК України. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання в якому позов підтримує і просить розглядати справу у відсутності свого представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 08.08.2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 11194641000, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 38019 доларів США строком кредитування з 08.08.2007 року по 08.08.2014 рік зі сплатою щомісячно 13 % річних за користування кредитом. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вказує в позові позивач, відповідач кредит і відсотки за його користування не повертає, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року заборгованість становить в загальній сумі 976691 грн. 10 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 455995, 96 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 520695,14 грн., Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 18.08.2014 року утворилась заборгованість в сумі 26 863, 86 грн., яка не погашена відповідачем. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved