Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в судовому засіданні 05 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 22 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] грошову суму у розмірі 6500 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 19 жовтня 2013 року він передав відповідачу 6500 грн., оскільки в майбутньому сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості (магазину), що розташований в [ADDRESS], який належить відповідачу. Факт передачі грошей було оформлено розпискою. В подальшому відповідач не надав правовстановлюючого документа на об'єкт нерухомості, а тому договір купівлі-продажу укладено не було, у зв'язку із чим позивач [PERSON] звернувся із вимогою до відповідача [PERSON] про повернення йому коштів у розмірі 6500 грн., на що отримав відмову. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, надавши судові відповідні пояснення. Позицію позивача підтримав його представник - адвокат [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вісім років тому за усним договором купівлі-продажу придбав об'єкт нерухомості (магазин), який розташований в [ADDRESS]. У жовтні 2013 року до нього звернувся позивач із пропозицією придбати магазин за ціною 6500 грн.. Прийнявши дану пропозицію, [PERSON] і [PERSON] склали письмові розписки, відповідно до змісту яких останній передав відповідачу грошові кошти в сумі 6500 грн. за придбання магазину. Оформлювати договір купівлі-продажу належним чином [PERSON] не збирався через відсутність правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості, здійснив його продаж у такий самий спосіб як і придбав його, а тому позов [PERSON] не визнав. Представник Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, як третьої особи, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, прохав розглянути справу без його участі та вирішити спір за розсудом суду. Неявка в судове засідання представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується із приписами стст.158,169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вислухавши сторони та їх представників, з'ясувавши позицію третьої особи, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2013 року у приміщенні Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області [PERSON] в рахунок купівлі у майбутньому об'єкту нерухомості (магазину), що розташований в [ADDRESS], передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6500 грн., про що сторони склали розписки. При цьому, секретарем сільської ради було встановлено особу [PERSON] і [PERSON], перевірено їх дієздатність та засвідчено справжність підписів у розписках (а.с.5,6). Зазначені обставини також знайшли своє підтвердження у показаннях допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON]. Станом на 22 грудня 2014 року (день пред'явлення позову до суду) [PERSON] не надав [PERSON] правовстановлюючий документ на вищевказаний об'єкт нерухомості, а тому договір купівлі-продажу між сторонами у встановленому законом порядку укладено не було. На вимогу позивача повернути грошові кошти, отримані за розпискою, відповідач відповів відмовою. Відповідно до ст.657 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до положень стст.546,547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З викладених вище положень законодавства слідує, що завдатком є грошова сума, що внесена боржником на підтвердження взятих ним на себе зобов'язань за укладеним договором і для забезпечення виконання таких зобов'язань в подальшому. Зважаючи на те, що між сторонами на момент передачі коштів не існувало жодного договору, виконання якого забезпечували б грошові кошти на суму 6500 грн., то такі кошти в силу положень ч.2 ст.570 ЦК України є авансом. Статтею 570 ЦК України визначена правова природа переданих позивачем і отриманих відповідачем грошей. Виходячи з наведеного, обставин, якими обґрунтовуються вимоги, права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах мають визначатись відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України. Оскільки договір купівлі-продажу, в якості платежів по якому передавався аванс, укладеним не був, то передані [PERSON] грошові кошти ним збережені без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу [PERSON] (стаття 1212 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Заперечення [PERSON] проти позову не ґрунтуються на законі, а тому не заслуговують на увагу. Оскільки позивача [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved