Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В позові посилається на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 36,10 кв.м. Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення. Відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідачі оплачують послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014р., №146 від 17.10.2014р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015 р., №1171 від 31.03.2015р., №969 від 09.06.2016 р., №1536 від 28.12.2017р. Величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п. 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Зазначає, що у відповідачів, за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року утворилась заборгованість за постачання теплової енергії у сумі 14660,18 грн. За період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію відповідачі не відреагували, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. Також вказує, що у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачі зобов*язані сплатити позивачу втрати від інфляційних процесів в сумі 748,97 грн. та три відсотки річних - 293,70 грн. Просить стягнути з відповідачів на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за постачання теплової енергії в сумі 14660,18 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 748,97 грн., три відсотки річних в сумі 293,70 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Рух справи Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 20.09.2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 21 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,задоволено. Заочне рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 21 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, скасовано. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 08 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до розгляду у судовому засіданні. Аргументи учасників справи У відзиві на позовну заяву представник відповідачки [PERSON] - адвокат Хімчинський Б.Г. зазначив, що з часу придбання квартири [PERSON] , вона ніколи в ній не проживала у зв*язку з тим, що відповідач [PERSON] не звільнив квартиру. [PERSON] не є членом її сім*ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають і ведуть спільне господарство. З цього приводу вирішується спір в Шевченківському райсуді м. Чернівці. Крім цього, [PERSON] ніколи не укладала з МКП «Чернівцітеплокомуненерго» договору про надання послуг з централізованого опалення квартири. Вона зареєстрована і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже не є споживачем теплової енергії, яка постачається в квартиру, де проживає відповідач [PERSON] . Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] виникли та існують фактичні договірні відносини. [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] до цього часу, тобто є споживачем теплової енергії, яка постачається позивачем в дану квартиру. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, необхідно стягнути заборгованість за використану теплову енергію, інфляційні втрати, 3% річних тільки та судові витрати з [PERSON] . У запереченнях на позовну заяву [PERSON] зазначив, що договір про надання послуг з централізованого опалення, заключний 03.10.2011 року між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та ним втратив чинність при переході права власності на іншу особу. Він не несе відповідальності за те, що позивач не заключив договір з новим власником квартири. Працівники МКП «Чернівцітеплокомуненерго» знали про зміну власника квартири, оскільки інформаційна довідка була виписана на нового власника. Борг, що виник за період з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року і становить 5186,71 не підлягає задоволенню, у зв*язку зі спливом строку позовної давності. Борг, який виник за період з 30.04.3018 року по 30.04.2021 року та становить 9473,47 грн. повинен сплатити новий власник даної квартири. Житлові приміщення №3-27, 3-28, 3-29, 3-30 належать [PERSON] . Його проживання в даних житлових приміщенням є цивільно-правовими відносинами між ним та [PERSON] . Просить відмовити в задоволенні позову МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в частині стягнення з нього заборгованості за постачання теплової енергії. У відповіді на відзив МКП «Чернівцітеплокомуненерго» зазначило, що позивач надає послуги за постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу власником даної квартири є [PERSON] . Відповідно до виписки з домової книги про склад сім*ї від 31.03.2021 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з централізованого опалення. Не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов*язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні, просив в задоволення позову про стягнення з нього заборгованості за постачання теплової енергії відмовити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Хімчинський Б.Г. в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві. Просив частково задовольнити позов, стягнути заборгованість за постачання теплової енергії з [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу ідеальних часток будівлі від 29.01.2016 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 8-9, 11-12). Згідно виписки з домової книги про склад сім*ї та реєстрацію від 19.10.2021 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.77). Відповідно до виписки з домової книги про склад сім*ї та реєстрацію від 31.03.2021 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки ТОВ «Чернівцірембуд» від 23.02.2018 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , але в даній квартирі проживає та зареєстрований [PERSON] (а.с.10). Між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] 03.10.2011 року укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.15-16). За період часу з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року за отримання послуг з постачання теплової енергії нарахована заборгованість в розмірі 14660,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13). Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року, втрати від інфляційних процесів становлять 748,97 грн., три відсотки річних від простроченої суми становлять 293,70 грн. (а.с.14, 18). 08.04.2021 року, 12.04.2021 року на адресу відповідачів надсилалося повідомлення про добровільну сплату заборгованості за постачання теплової енергії (а.с. 6, 17). Позиція суду Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Щодо обов`язку власниці квартири та фактичного споживача оплатити надані житлово-комунальні послуги Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, № 2189-VIII. За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону). Виконавцями послуг з постачання теплової енергії Закон визначає теплопостачальну організацію (пункт 3 частини 4 ст. 6 Закону). А споживачем (індивідуальним) є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги(пункт 6 частини першої статті 1 Закону). Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2021 року справа № 757/29813/17-ц, провадження № 61-2066св19, зазначив, що непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Дані послуги з опалення квартири забезпечують утримання житла в належному стані. З огляду на наведений припис процесуального закону суд бере до уваги обставини справи та вважає, що відповідачка [PERSON] , як власниця квартири за даною адресою, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, та [PERSON] , як фактичний споживач мали обов*язок оплатити позивачеві їхню вартість. Але, оскільки з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року вони жодного разу не оплачували за поставлені позивачем до квартири послуги, чим порушили його право, за захистом якого він звернувся до суду. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за надані послуги та застосування строку позовної давності. Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії. Позивач заявив вимогу про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року, а також трьох процентів річних й інфляційних втрат за період заборгованості з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року (згідно з наданим розрахунком). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції).Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії була нарахована за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року в розмірі 14660,18 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257 ЦК України). Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі порушили право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року, яка з урахуванням наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, становить 8224,09 грн. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Відповідно до розрахунку, складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625, втрати від інфляційних процесів за період з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року становлять 748,97 грн. та три відсотки річних від простроченої суми за вказаний період - 293,70 грн. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаних сум з відповідачів на користь позивача. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 543 ЦК України передбачає, що в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зважаючи на те, що [PERSON] має солідарний із власницею житла [PERSON] обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, посилання відповідачів на те, що заборгованість має бути стягнута лише з власниці квартири, або лише з фактичного споживача є необґрунтованими. Щодо судових витрат Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). За подання позовної заяви позивач заплатив 2270,00 судового збору (а. с. 1). Виходячи з того, що позовні вимоги задоволені частково, судовий збір повинен бути відшкодований відповідачами на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позовні вимоги задоволенні частково на загальну суму 9266,76 грн., що від загального розміру позовних вимог становить 59,01% (9266,76 грн. х 100% : 15702,85 грн. = 59,01%). Отже 59,01% від розміру судового збору складає 1339,53 грн. (59,01% х 2270,00 грн. : 100%= 1339,53 грн.). Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1339,53 грн., а саме по 669,76 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial