Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Новотроїцька селищна рада звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити відповідачів із службового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, рішенням виконкому селищної ради № 165 від 16 листопада 2000 року квартиру включено до числа службових та закріплено за прокуратурою Новотроїцького району Херсонської області, рішення про передачу на баланс службової квартири органам прокуратури селищною радою не приймалося. У зв'язку з тим, що [PERSON] працював у прокуратурі, то на підставі листа прокурора від 09 жовтня 2006 року він був зареєстрований у спірній квартирі, крім того там зареєстрована його донька [PERSON], [INFO], а також без реєстрації проживають його дружина [PERSON], 2004 року народження. З 21 грудня 2008 року [PERSON] звільнено з органів прокуратури. Вселення відповідачів у дану службову квартиру відбулося з порушенням норм житлового законодавства, а саме без відповідного рішення виконкому селищної ради, без ордера на вселення зазначених осіб в дану квартиру, а також з ними не укладався договір найму, тобто відповідачі не набули, у встановленому законом порядку права на користування квартирою у подальшому. Таким чином, відповідачі вселилися в дану квартиру самоправно та разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову, заперечував, що селищна рада знала про те що [PERSON] з сім'єю проживав в квартирі з 2006 року. Ніяких рішень селищна рада стовно надання йому службової квартири не приймала, ордер не виписувала, договір найму не укладався, прокуратура з такими листами до них не зверталася. Яким чином вони вселилися, прописалися і там проживають не знають. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі, пояснили, що посилання позивача на те, що відповідачі вселилися в дану квартиру незаконно не відповідають дійсності, оскільки він та члени його сім'ї були зареєстровані в даній квартирі на підставі листа прокурора Новотроїцького району за згодою голови селищної ради - власника даної квартири, оскільки без його дозволу ніяким чином зареєструватися у спірній квартирі вони не могли, тобто відсутність ордеру у відповідачів не є доказом незаконного вселення, ордер був ними втрачений під час ремонту даної квартири. Натомість доказом їх вселення в квартиру є договір піднайму від 08 грудня 2006 року, який зареєстрований в Новотроїцькій селищній раді та існування його ніким не заперечується, лист прокурора Новотроїцького району про необхідність виселення їх із вказаної квартири оскільки відповідач [PERSON] втратив право на проживання в зв'язку зі звільненням з органів прокуратури. Крім того позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду, оскільки як вбачається відповідач [PERSON] вселився до спірної квартири 12 квітня 2005 року, позивач звернувся до суду 26 липня 2009 року, ствердження представника позивача, про те що вони не знали про вселення до 2009 року не відповідає дійсності, оскільки на підставі листа прокуратури Новотроїцького району він та його члени сім'ї були прописані в ній, платили комунальні послуги, цей позов цілком зв'язаний з тим, що він був звільнений з органів прокуратури. Крім того, право власності на дану квартиру за селищною радою не зареєстроване та вона не включалася до категорії службового майна. Також, позивач просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але не просить виселити [PERSON], 2002 року народження, [PERSON] 2011 року народження, позовні вимоги в судовому засіданні не збільшив, тому яким чином неповнолітні діти зареєстровані в даній квартирі будуть самостійно проживати там без батьків, що суперечить вимогам Закону України « Про захист прав дітей». Враховуючи вищевикладене просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи служби у справах дітей Новотроїцької районної ради Херсонської області до судового засідання не з'явилися, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти позову заперечують, згоду на відчуження нерухомого майна де проживає сім'я [PERSON] (в якій виховуються малолітні діти) та яка не забезпечена іншим житловим приміщенням, надати не можуть (а.с. 44). Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно зі ст.. 121 Житлового кодексу України ордер на службове жиле приміщення. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Зі змісту ч. 2 ст.. 123 Житлового кодексу України вбачається що до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Відповідно до п. 32 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року, працівники підприємств та організацій залізничного транспорту загального користування на час їх перебування у трудових відносинах із зазначеними підприємствами та організаціями. Згідно з п.п. 21, 27 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Наймач службового приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сім'ї.Наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним службове жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно п. 1 рішення виконкому Новотроїцької селищної ради № 165 від 16 листопада 2000 року квартира [ADDRESS] була закріплена як службова за прокуратурою Новотроїцького району Херсонської області (а.с. 52). З 11 квітня 2005 року по 23 червня 2008 року [PERSON] працював слідчим прокуратури Новотроїцького району Херсонської області (а.с. 9,51). На підставі листа прокуратури Новотроїцького району Херсонської області від 09 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] вселилися в спірну квартиру без ордера, сплачують комунальні послуги (а.с. 167). Згідно договору піднайму жилого приміщення від 08 грудня 2006 року, укладеного між прокуратурою Новотроїцького району та [PERSON], прокуратура в особі прокурора Новотроїцького району здає в найм [PERSON] житлову площу в розмірі 86 м2 на 49 років, а саме квартиру [ADDRESS]. Даний договір затверджений та зареєстрований в Новотроїцькій селищній раді за № 46 від 08 грудня 2006 року (а.с. 82). Згідно довідки Новотроїцького житлово-комунального підприємства від 13 січня 2009 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано з 17 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON], 1995 року народження (а.с. 10). З 15 грудня 2011 року в квартирі також зареєстровані неповнолітні діти [PERSON] - [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2004 року народження (а.с. 145, 146). Стовно обґрунтувань позивача щодо позовних вимог про виселення відповідачів зі спірної квартири то суд приходить до наступного. Зміст статті 109 Житлового кодексу України передбачає виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом, може проводиться добровільно або в судовому порядку, з одночасним наданням іншого постійного жилого приміщення. Стаття 116 Житлового кодексу України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Так, в судовому засіданні представник позивача на обґрунтування своїх вимог щодо виселення відповідачів зі спірної квартири посилаються на те, що відповідачі самоправно вселися до спірної квартири, ордер на вселення, який є єдиною підставою для вселення не видавався та в природі не існує, також це встановлено в судовому засіданні. Але, в судовому засіданні відповідачем [PERSON] надано вищезазначеного оригіналу договору піднайму, який укладено між ним та прокуратурою Новотроїцького району та який зареєстрований в Новотроїцькій селищній раді, про що засвідчує мокра печатка ради та підписи її посадових осіб. Представник позивача в судовому засіданні визнав існування цього договору, але вважає, що він укладений не належними особами та є незаконним, але на теперішній час цей договір ніким не оскаржений та не розірваний Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який займав посаду прокурора Новотроїцького району на той час та підпис якого стоїть на договору піднайму, підтвердив що це його підпис та печатка прокуратури, не заперечував існування такого договору. Також пояснив, що [PERSON] з сім'єю були вселені в службову квартиру на підставі його листа, ордера не було. Але в зв'язку з тим, що [PERSON] був звільнений з органів прокуратури, він звернувся до селищної ради з вимогою виселення [PERSON] зі службового приміщення. Показання голови Новотроїцької селищної ради [PERSON] надані ним в судовому засіданні, а саме те, що [PERSON] самоправно вселився в дану службову квартиру, суд оцінює критично, оскільки пояснення про те, що в період з 2005 року по 2009 рік вони не знали, що [PERSON] з сім'єю проживає в спірній службовій квартирі, не відповідають дійсності, спростовуються дослідженими в судовому засіданні вище переліченими письмовими доказами, а саме: реєстрація [PERSON] з іншими членами сім'ї в спірній квартирі, що без згоди власника не передбачено законом, оплата в період з 2005 по 2009 рік комунальних послуг, при чому законність прописки підвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який займає посаду начальника ГГІРФО Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області та пояснив, що прописати осіб без належних документів вони не могли, який це документ був лист прокурора або селищного голови чи ордер на вселення, він точно не пам'ятає. Крім того, згідно листа прокурора Новотроїцького району від 16 квітня 2009 року, направленого Новотроїцькому селищному голові, вимагається розглянути питання щодо визнання гр.. [PERSON] таким, що втратив право на житло, в зв'язку з його звільненням. Так, дійсно в судовому засіданні встановлено, що вселення відповідачів відбулося з порушенням діючого законодавства, але не з вини саме відповідачів, неспростовних та належних доказів їх самоправного вселення суду не надано, натомість [PERSON] наданий договір піднайму підписаний прокурором та посадовими особами селищної ради. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача в частині самоправного вселення відповідачів в службову квартиру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх прав, оскільки на теперішній час [PERSON] не працює в органах прокуратури, але існує та діє договір піднайму даної квартири, питання про його незаконність та неправомірність при даному судовому розгляду не розглядалося. Крім того, згідно позовних вимог та в судовому засіданні представник позивача просить висилити [PERSON] з донькою [PERSON] та [PERSON] з донькою [PERSON]. Але в даній квартирі ще проживають та прописані неповнолітні діти відповідачів - [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], 2004 року народження, які не можуть окремо проживати від своїх батьків, це суперечить вимогам Закону України «Про захист прав дітей» та Закону України «Про охорону дитинства». На попередньому судовому засіданні судом представнику позивача роз'яснювалося його право на зміну позовних вимог, а в судовому засіданні після з'ясування всіх вище перелічених обставинах, роз'яснено ст.. 10 ЦПК України, але ніякої зміни позиції позивача не відбулося. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача що виселення відповідачів із службової квартири в зв'язку із самоправним її заняттям, тому позовні вимоги за таких обставин задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed