Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном проведення, що відповідає строку дії картки. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком - Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість 104223,59 грн., яка складається з наступного: 5978,48 грн. - заборгованість за кредитом; 88905,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 4939,22 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного та після зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 20112,76 грн., з яких 5978,48 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14134,28 грн. заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 12.11.2009 року та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 26.02.2020 року ухвалою суду справу № 415/57/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду. 29.05.2018 року від відповідача надійшли заперечення щодо позовної заяви, в яких відповідач посилається на те, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має заборгованість по картковому кредитному договору №б/н від 12.11.2009 року. Згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася анти терористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Місто Лисичанськ віднесено до території проведення антитерористичної операції, таким чином Позивач не має право нараховувати Відповідачу штрафні санкції у вигляді пені та штрафів. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме задовольнити позовні вимоги у вигляді основного зобов`язання та відсотків з урахуванням вже сплачених грошових коштів за виключенням пені та штрафів за період дії зони АТО. Відповідач зазначила, що відповідно до ст. 257 ЦК України строк позовної давності складає три роки, тому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 26.07.2018 та 21.08.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на заперечення щодо позовної заяви в якій він посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном проведення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підписала Анкету-заявку про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженим наказом Банку від 06.03.2010 року. Оскільки договір оформлений ще 12.11.2009 року, а остання звірка паспортних даних була здійснення під час підписання Анкети-заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 24.10.2011 року, при подачі позову до суду у Банку була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав Відповідач. Боржник до Банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Стосовно строку позовної давності позивач зазначив, що відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 03.2016 року, позивач звернувся до суду з позовом 17.01.2018 року - до спливу строку позовної давності. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 18.10.2018 року відповідач надала додаткові заперечення, де зазначила, що частково визнала позов в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотками, не визнає суму пені та штрафів, оскільки мешкала в зоні проведення АТО. 29.05.2020 року та 15.02.2021 року позивачем надано клопотання про доручення додаткових доказів по справі. 04.12.2020 року позивач надав заяву про зменшення суми позовних вимог до 20112,76 грн. 15.02.2021 року позивач надав письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без участі представника банку згідно наданих матеріалів. 15.02.2021 року відповідач надав письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, зменшені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають, просять стягнути заборгованість в розмірі 20112,76 грн.. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала письмове клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутність, позовні вимоги в сумі 20112,76 грн. визнала, не заперечувала проти задоволення позову в сумі 20112,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором № б/н від 12.11.2009 року [PERSON] отримала кредит в сумі 8600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.5 Умов, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з довідки зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки 12.11.2009 кредитний ліміт 0,00 грн., 12.11.2009 кредитний ліміт 1000,00 грн., 19.04.2011 кредитний ліміт 2600,00 грн., 05.07.2011 кредитний ліміт 4600,00 грн., 24.04.2014 кредитний ліміт 8600,00 грн., 06.10.2014 кредитний ліміт 5980,00 грн., 15.01.2020 кредитний ліміт 0,00 грн. Згідно з довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] надано кредитні картки номер [NUMBER] дата відкриття 12.11.2009 термін дії 03/13, [NUMBER] дата відкриття 23.04.2012 термін дії 03/16. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2009 року та заявою про зменшення позовних вимог сума заборгованості [PERSON] становить 20112,76 грн., яка складається з 5978,48 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14134,28 грн. заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 12.11.2009 року. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та враховуючи, що відповідач визнала позов після зменшення позовних вимог, суд вважає, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № PROM1BСЕL8 від 11.01.2018 року про сплату судового збору в сумі 1762,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 881,00 грн., а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 881,00 грн..

Outcome: approved