Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2011 року між ним та відповідачкою укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00035747, згідно якого позивач надав відповідачці кредит на поточні потреби в розмірі 12000 грн. з кінцевим терміном повернення 19 травня 2015 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних, а щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту. Порядок і строки повернення кредиту сторони визначили самим договором. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язалася не пізніше дати встановленої в графіку, що є додатком № 1 до договору банківського обслуговування, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумах не менших за суми платежів, що встановлені графіком, а також суми комісії за управління кредитом. Однак відповідачка взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 15 серпня 2015 року становить 27954,40 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погасила, просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася у звязку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України про кредитний договір. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, щоміж позивачем та відповідачкою 19.05.2011 року укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00035747, згідно якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 12000 грн. з умовою сплати 15% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 19 травня 2014 року. Графік погашення кредиту та інші платежі вказані в додатку № 1 до вищевказаного договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань у відповідачки станом на 15.08.2015 року виникла заборгованість, загальна сума якої визначена банком у розмірі 27954 грн. 40 коп., а саме: 5415,17 грн. заборгованість по поверненню кредиту, 199,33 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 578,58 грн. заборгованість по сплаті комісії, 21761,32 грн. штраф за несвоєчасне виконання зобовязань. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору з відповідачки підлягають до стягнення: заборгованість по поверненню кредиту 5415,17 грн., заборгованість по сплаті відсотків 199,33 грн., а також 578,58 грн. заборгованості по сплаті комісії. Щодо вимоги про стягнення суми штрафу, згідно п.8 Спеціальної частини договору, визначеного позивачем у розмірі 25% від суми кредиту, то на думку суду вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. П.8 Спеціальної частини договору визначає можливість застосування штрафу у розмірі 25 % від суми кредиту у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів. П.3.3.3 Загальної частини договору передбачає обовязок позичальника у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку надати банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні пів року. Оскільки позивачем не представлено суду доказів невиконання позичальником, вищевказаного обовязку, а також не подано підтвердження надіслання банком боржнику письмової вимоги, про яку йдеться в п.3.3.3 Загальної частини договору, то в задоволенні вимоги про стягнення штрафу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial