Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 січня 2018 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 64 від 24 квітня 2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, відповідно до п.п. 2.3.17, 2.3.50 Положення про АСДС та рішення сборів суддів від 17 квітня 2018 року, яким вирішено передати нерозглянуті справи та матеріали, що перебувають у провадженні судді Нижного А.В. для здійснення повторного автоматичного розподілу, було призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ, вказану цивільну справу передано до провадження судді Приходченко О.С. 26 квітня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року вказану справу прийнято до розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 28 грудня 2017 року склав 28 386 гривень 50 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 28 386 гривень 50 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10 628 гривень 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 053 гривні 03 коп., заборгованості за пенею у розмірі 10\~876 гривень 90 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 коп., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 327 гривень 93 коп., а також судовий збір у розмірі 1\~762 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з урахуванням того, що 06 листопада 2016 року було відключено її мобільний телефон, по приходу до терміналу банку жодна з карток не працювала, на що оператором ПАТ КБ «Приватбанк» було повідомлено, що напередодні, у неділю, відбулося списання грошей з двох карток та охорона безпеки їх заблокувала. З роздруківок вбачалось, що двічі було знято по 100 гривень, а на пр. Петровського у м. Дніпрі з банкомата без картки було знято 4\~000 гривень готівкою. За вказаним фактом відповідач звернулась із заявою поліції, де було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України шахрайство. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом отримання 25 липня 2014 року кредитного ліміту на платіжну карту, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 11). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 13 000 гривень. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 28 грудня 2017 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 28 386 гривень 50 коп. (а.с. 6-10). Згідно з витягом з кримінального провадження № 12016040660002789 02 грудня 2016 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від оперуповноваженого про те, що за період з 06 листопада 2016 року по 08 листопада 2016 року у [PERSON] невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, про що 03 грудня 2016 року до ЄРДР було внесено відповідні відомості (а.с. 41). Відповідно до деталізації виписки по картці/рахунку 08 листопада 2016 року з карткового рахунку відповідача відбулося зняття готівки в банкоматі без картки за адресою: м. Дніпро, пр. Петровського, буд. 45 (а.с. 43). Постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 14 грудня 2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016040660002789 03 грудня 2016 року, закрито у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Як встановлено в ході досудового розслідування, [PERSON] надано довідку ПАТ КБ «Приватбанк» про рух коштів, в якій відсутня будь-яка інформація, яка підтверджує зняття з рахунку [PERSON] грошових коштів у розмірі 17\~000 гривень, тому встановити суму завданих збитків не можливо (а.с. 72). Згідно із пунктом 14.16 статті 14\~Закону України статті 14\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов'язаний відобразити дату та час повідомлення. [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 06 листопада 2016 року по 08 листопада 2016 року з повідомленням про втрату електронного платіжного засобу-картки або несанкціоноване зняття готівки не зверталась, за таких обставин, враховуючи зазначені норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ризик фінансових збитків та відповідальність несе відповідач. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У звязку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобовязання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Разом з цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що умови та правила надання банківських послуг, які позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними умовами була ознайомлена відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що умови містили відповідальність при порушенні договірних зобовязань, або в подальшому такі умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобовязання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме умовами був ознайомлений такий учасник справи. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови та правила надання банківських послуг, неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву. При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відтак, суд вважає, що оскільки умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати неустойки за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18). Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту станом на 28 грудня 2017 року становить 10\~628 гривень 64 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-1412цс16. У зв'язку з викладеним та відповідно до положень ч. 1 ст. 1054\~ЦК України, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054\~ЦК України, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з 01 червня 2015 року. Отже, розмір процентів за період з 01 червня 2015 року по 28 грудня 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 10 628 гривень 64 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, становить 5 442 гривні 26 коп., що розраховується наступним чином: з 01.06.2015 року по 27.08.2015 року (ставка НБУ 30 %, кількість днів 88) - 768,76 грн.; з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року (ставка НБУ 27 %, кількість днів 28) - 220,14 грн.; з 25.09.2016 року по 21.04.2016 року (ставка НБУ 22 %, кількість днів 210) - 1345,32 грн.; з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (ставка НБУ 19 %, кількість днів 35) - 193,64 грн.; з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (ставка НБУ 18 %, кількість днів 28) - 146,76 грн.; з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (ставка НБУ 16,5 %, кількість днів 35) - 168,16 грн.; з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (ставка НБУ 15,5 %, кількість днів 49) - 221,16 грн.; з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (ставка НБУ 15 %, кількість днів 42) - 183,45 грн.; з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року (ставка НБУ 14 %, кількість днів 168) - 684,89 грн.; з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (ставка НБУ 13 %, кількість днів 42) - 158,99 грн.; з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року (ставка НБУ 12,5 %, кількість днів 154) - 560,55 грн.; з 01.06.2017 року по 26.10.2017 року (ставка НБУ 12,5 %, кількість днів 148) - 538,71 грн.; з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року (ставка НБУ 13,5 %, кількість днів 49) - 192,62 грн.; з 15.12.2017 року по 28.12.2017 року (ставка НБУ 14,5 %, кількість днів 14) - 59,11 грн. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що позивачем заявлено вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 5 053 гривні 03 коп., а судом справа розглядається у межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом у заявленому банком розмірі. Отже, розмір процентів за період з 01 червня 2015 року по 28 грудня 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 10 628 гривень 64 коп. та заявленої банком вимоги становить 5 053 гривні 03 коп. Вимоги про стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 327 гривень 93 коп. - штраф (процентна складова), відповідно, задоволенню не підлягають, оскільки сама анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Згідно з ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів про те, що грошовими коштами заволоділи сторонні особи, що телефон було вимкнено оператором мобільного звязку, підтвердження поновлення номеру, факт звернення до банку із повідомленням про несанкціоноване зняття коштів третіми особами, вироку суду про засудження винних осіб, а також інших доказів, які свідчили про те, що відповідачем не використовувались кошти банку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № б/н від 25 липня 2014 року заборгованість за тілом кредиту 10 628 гривень 64 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 5 053 гривні 03 коп., а всього 15 681 гривня 67 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 973 гривень 39 коп. (15\~681 гривня 67 коп. х 1 762 гривні / 28 386 гривень 50 коп.) Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», складає 16 655 гривень 06 коп. (15 681 гривня 67 коп. + 973 гривні 39 коп. = 16 655 гривень 06 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial