Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернулось в суд із позовом до відповідачів про виключення майна з-під арешту. Вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 281-П від 10.07.2008 року, згідно якого останній було надано кредит в сумі 39300 дол.США, під 15,99 % річних із кінцевим терміном повернення - 10.07.2023 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором позичальник та [PERSON] передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором із відповідача [PERSON] рішенням суду було стягнуто заборгованість. Водночас, відповідач погодилась на добровільну реалізацію нерухомого майна з метою погашення заборгованості. Однак, постановою державного виконавця ДВ ДВС ЛМУЮ від 21.05.2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, в т.ч. на вищевказану квартиру. Просить звільнити з-під арешту, накладеного постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 21.05.2010 року Представник позивача Борщ Н.М. у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Другого відділу ДВС ЛМУЮ - державний Дуда Ю.М. у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши та оцінивши подані у сукупності докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 281-П, відповідно до умов якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 39300 дол.США, із відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 15,99% відсотків річних та строком до 10.07.2023 року (а.с.4-5). У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором між банком та відповідачем [PERSON] 10.07.2008 року було укладено договір іпотеки № 281-П, згідно умов якого позичальник та [PERSON] передали в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1997 року (а.с.6-7). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, та п. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, із відповідача [PERSON] в солідарному порядку в користь позивача стягнуто суму заборгованості за вищевказаним кредитним в розмірі 320187,86 грн. та судові витрати, а постановою головного державного виконавця Самчука О.П. Другого відділу ДВС ЛМУЮ від 21.05.2010 року, за виконавчим листом виданим згідно рішення суду відкрито виконавче провадження (а.с.11). Із довідки про заборгованість від 02.10.2014 року № 02-01/1504 року вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 02.10.2014 року становить 95802,92 дол.США, що не перевищує вартість предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи, що обтяження нерухомого майна було зареєстровано позивачем 10.07.2008 року тобто раніше виникнення прав третіх осіб, щодо даного майна, і порівняно з іншими обтяженнями має статус обтяження з вищим пріоритетом, а тому в даному випадку позивач має першочергове право задовольнити свої вимоги за рахунок спірного заставленого майна. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про звільнення квартири, що перебуває в іпотеці банку з-під арешту, підлягають до задоволення, оскільки порушено право ПАТ «КБ «Надра», як іпотекодержателя спірного майна.

Outcome: approved