Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Теплицької селищної ради звернувся до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] являється матір`ю двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний за вказівкою матері відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, постійно залишала дітей на свою матір [PERSON] , 1959 року народження, а сама зникала на невизначений час. Діти поставлені на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах з 20.03.2017 року, а з 26 лютого 2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] направлені до Жмеринського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де знаходяться по даний час. Відповідач навмисно ухиляється від виконання свого материнського обов`язку, хоча має можливість його виконувати, є жінкою працездатного віку, не піклується про них та не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не дбає про стан їхнього здоров`я, матеріальної допомоги на утримання синів не надає. За час перебування дітей у Жмеринському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей відповідачка жодного разу не відвідала їх, не вчинила дій, спрямованих на повернення дітей в свою родину, що в свою чергу вказує на її байдужість та свідоме нехтування своїми материнськими обов`язками. Оскільки закінчується строк перебування дітей в центрі, виникла необхідність у вирішенні питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та послалась на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте судом було вжито усіх можливих заходів, передбачених ст. 128 ЦПК України, для її належного повідомлення. Суд вважає, що є достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Положення частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (а.с. 5). Також [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області (а.с. 6). Батько дітей записаний за вказівкою матері відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. З 20.03.2017 року діти поставлені на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Теплицькій селищній раді Гайсинського району Вінницької області вирішено влаштувати дітей до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» до вирішення питання про позбавлення матері батьківських прав та влаштування їх до сімейних форм виховання (а.с. 20). 26.02.2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] направлені до Жмеринського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де знаходяться по даний час. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , жительки с. Пологи Теплицького району Вінницької області, наданого виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 14.07.2021 року, орган опіки та піклування Теплицької селищної ради вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки остання не цікавиться долею своїх синів, не піклується про їх фізичний і духовних розвиток, не спілкується з ними, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», не здійснює жодних дій, спрямованих на повернення дітей в свою родину, що в свою чергу вказує на її байдужість та свідоме нехтування як своїми батьківськими обов`язками, так і правами (а.с. 21-22). Враховуючи викладене, суд вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 167 СК України суд вважає необхідним передати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування виконавчого комітету Теплицької селищної ради для подальшого їх влаштування. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved