Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Національна академія Національної гвардії України звернулася до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі. Посилалася на те, що Академію внутрішніх військ МВС України перейменовано в Академію Національної гвардії України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2014 №526-р. Указом Президента №497 від 04.06.2014 року Академії Національної гвардії України надано статус національної і надалі іменувати її - Національна академія Національної гвардії України. У зв'язку з цим, Національна академія Національної гвардії України являється правонаступником усіх цивільних прав та обов'язків Академії внутрішніх військ МВС України. 01.08.2013 року наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №430 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» [PERSON] був зарахований курсантом першого курсу та поставлений на усі види постачання. Під час навчання в Академії відповідач знаходився на повному державному забезпеченні. 11.03.2015 року відповідач уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Національної академії Національної гвардії України про проходження військової служби. Контракт було укладено на чотири роки. Згідно з контрактом обов'язком відповідача було: проходити військову службу (навчання) в Академії внутрішніх військ МВС України протягом строку дії контракту; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання. 10.03.2015 року відповідач звернувся з рапортом до начальника Академії про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. З постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 «Про порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згідний. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №56 с/ч від 11.03.2015 року відповідач виключений зі списків особового складу курсантів Академії відповідно до ст.26 ч.6 п.«и» (систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Відповідач навчався в Національній академії Національної гвардії України з 01.08.2013 року по 11.03.2015 року. Витрати Академії, пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, становлять 72045,51 грн. Відповідач був ознайомлений із зведеним розрахунком на загальну суму 72045,51 грн., а також повідомлений про необхідність відшкодування зазначеної суми. З підстав, передбачених ст.526 ЦК України, ст.ст.25, 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та п.п.3, 5-7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 72045,51 грн. та судовий збір в сумі 720,45 грн. Представник позивача Ягнюк А.О. в судове засідання не з'явилася, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши подані позивачем письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 01.08.2013 року наказом начальника Академії внутрішніх військ МВС України, правонаступником якої є Національна академія Національної гвардії України, №430 «Про зарахування на навчання курсантів 1-го курсу Академії» відповідач [PERSON] був зарахований та призначений з 01.08.2013 року курсантом першого курсу денної форми навчання. У зв'язку із зарахуванням на навчання, між Міністерством внутрішніх справ в особі начальника Академії внутрішніх військ МВС України, правонаступником якої є Національна академія Національної гвардії України, та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) в Академії курсантами. Згідно з умовами вказаного контракту відповідач [PERSON] зобов'язався: проходити військову службу (навчання) в Академії протягом строку дії контракту; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання тощо. Крім цього, відповідно до п.1 вказаного Контракту, відповідач [PERSON] зобов'язався відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Як встановлено судом, 10.03.2015 року відповідач [PERSON] подав рапорт про відрахування його з числа курсантів у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, в якому зазначив, що з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 «Про порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» ознайомлений та згідний. Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України №56 с/ч від 11.03.2015 року відповідач [PERSON] виключений зі списків особового складу курсантів Національної академії 11.03.2015 року відповідно до ст.26 ч.6 п.«и» (систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Відповідно до п.35 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є наявність підстав, передбачених пунктом «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Пунктом 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «ї», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно п.3 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету №56 від 11.03.2015 року, витрати, пов'язані з утриманням відповідача [PERSON] у вищому навчальному закладі за період з 01.08.2013 року по 11.03.2015 року, складають 72045,51 грн., які [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. З огляду на викладені обставини та вимоги закону, а також враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань по укладеному контракту, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі.

Outcome: approved