Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дитину передати на опікування органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Красноград, Харківської області, паспорт [NUMBER] виданий Красноградським РВ УМВС України в Харківській області 05 грудня 2005 року. РНОКПП [NUMBER] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь юридичної або фізичної особи, якій буде передана дитина, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Наказом начальника служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації від 02.10.2020 № 63 [PERSON] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків. Раніше [PERSON] також перебував на аналогічному обліку: з 18.07.2013 (наказ № 49) по 24.06.2014 (наказ №31), з 22.11.2018 (наказ №55) по 15.04.2019 (наказ №23). Повторне рішення про постановку на облік [PERSON] було прийнято після обстеження умов проживання родини [PERSON] , яке відбулось 02.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження [PERSON] знаходилась вдома, жінка була в нетверезому стані, в будинку був безлад, розкидані речі, брудно, неприємний запах. Відсутня будь-яка їжа та продукти харчування. Зі слів самої [PERSON] , вона лише 02.10.2020 року повернулась додому, а до того її три дні не було вдома. [PERSON] весь цей час був вдома сам без їжі. Як стверджує сама [PERSON] вона часто надовго залишає сина самого вдома. У дитини відсутній теплий одяг но сезону, дитина мінімально забезпечена канцелярським приладдям для навчання. Відсутні засоби гігієни. За результатами обстеження складено Акт від 02.10.2020 року. Наказом начальника служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації від 02.10.2020 № 64 [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» де на даний час і перебуває дитина. Згідно інформації Піщанської сільської ради від 04.12.2020 №02-25/2342 на даний час [PERSON] вдома не проживає. Піщанською сільською радою неодноразово здійснювались обстеження домоволодіння, при останньому обстеженні встановлено, шо в будинку не прибрано, брудно, відсутні продукти харчування. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої. При останньому спілкуванні з працівниками сільської ради [PERSON] сказала, що не має наміру виховувати свого сина [PERSON] . Згідно інформації комунального закладу «Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» від 02.12.2020 № 01-20/253 [PERSON] перебуває у закладі втретє. У 2013 році був вилучений з несприятливих умов перебування та знаходився у закладі з 06.11.2013 по 24.12.2013. Вдруге був доставлений до закладу 31.10.2017 працівниками поліції ДОП Красноградського ВПГУНП в Харківській області, за направленням служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації і перебував у закладі 1 рік та 2,5 місяці. Згідно інформації Піщанського навчально-виховного комплексу від 04.12.2020 №216 де у 7-му класі навчається [PERSON] мати жодною разу не відвідала батьківські збори, на телефонні дзвінки директора та вчителів не відповідає, взагалі не цікавиться життям та навчанням сина. За інформацією Красноградського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді родина Савченко перебуває на обліку уже не один рік і час від часу звертається до центру щодо надання послуг соціального супроводу. [PERSON] має алкогольну залежність і саме під час вживання нею алкоголю в родині виникає ризик загрози життю та здоров`ю сина, який залишається без контролю та догляду. Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Красноградська центральна районна лікарні» від 07.12.2020 №1993 під час перебування [PERSON] на медичному обстеженні в педіатричному відділенні КНП «Красноградська ЦРЛ» з 02.10.2020 по 08.10.2020 його мати [PERSON] жодного разу не відвідала сина. Згідно інформації Красноградського відділу поліції від 16.12.2020 №83/11829 [PERSON] , [INFO] . неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184, ч.1 ст. 175, ч.2 ст. 178 КУпАП. Протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями. Крім того орган опіки та піклування вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12.10.2018 року було відмовлено в задоволенні позову, з тих підстав, що звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток. 22 грудня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як вжиті стимулюючі заходи щодо спонукання матері змінити ставлення до виховання дитини позитивних результатів не надали. Позивач вказує на те, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачкою до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини. Ухвалою Краснограградського районного суду Харківської області від 02.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та ухвалою від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 05.04.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від неї 05.04.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій позов визнає та просить розглядати справу за її відсутності. Представник позивач в судове засідання не з`явився, від представника органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Рублі Н.В. 05.04.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батько [PERSON] записаний відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного етану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 03 грудня 2020 року №00028773997) (а.с. 14). Матір`ю малолітньої дитини є [PERSON] (а.с. 67). Наказом начальника служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації від 02.10.2020 № 63 [PERSON] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 46). Раніше [PERSON] також перебував на аналогічному обліку: з 18.07.2013 (наказ № 49) по 24.06.2014 (наказ №31), з 22.11.2018 (наказ №55) по 15.04.2019 (наказ №23). Повторне рішення про постановку на облік [PERSON] було прийнято після обстеження умов проживання родини [PERSON] , яке відбулось 02.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження [PERSON] знаходилась вдома, жінка була в нетверезому стані, В будинку був безлад, розкидані речі, брудно, неприємний запах. Відсутня будь-яка їжа та продукти харчування. Зі слів самої [PERSON] , вона лише 02.10.2020 року повернулась додому, а до того її три дні не було вдома. [PERSON] весь цей час був вдома сам без їжі. Як стверджує сама [PERSON] вона часто надовго залишає сина самого вдома. У дитини відсутній теплий одяг но сезону, дитина мінімально забезпечена канцелярським приладдям для навчання. Відсутні засоби гігієни. За результатами обстеження складено Акт від 02.10.2020 року (а.с. 60). Наказом начальника служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації від 02.10.2020 №64 [PERSON] тимчасово влаштовано до комунального закладу «Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», де на даний час і перебуває дитина (а.с. 47). Згідно інформації Піщанської сільської ради від 04.12.2020 №02-25/2342 на даний час [PERSON] вдома не проживає. Піщанською сільською радою неодноразово здійснювались обстеження домоволодіння, при останньому обстеженні встановлено, шо в будинку не прибрано, брудно, відсутні продукти харчування. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої. При останньому спілкуванні з працівниками сільської ради [PERSON] сказала, що не має наміру виховувати свого сина [PERSON] (а.с. 13). Згідно інформації комунального закладу «Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» від 02.12.2020 № 01-20/253 [PERSON] перебуває у закладі втретє. У 2013 році був вилучений з несприятливих умов перебування та знаходився у закладі з 06.11.2013 по 24.12.2013. Вдруге був доставлений до закладу 31.10.2017 працівниками поліції ДОП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, за направленням служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації і перебував у закладі 1 рік та 2,5 місяці. Практичним психологом закладу проведено психологічне спостереження та психодіагностичні дослідження дитини, які показали, що дитина не отримувала емоційної теплоти, підтримки та турботи з боку матері, дитина була надана сама собі. За час перебування [PERSON] в комунальному закладі «Красноградський районний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», його мати [PERSON] не відвідала дитину жодного разу, не цікавилась його життям, здоров`ям, навчанням та матеріальним забезпеченням. До закладу приходила один раз щоб забрати у дитини телефон. До закладу не зайшла, спілкувався з працівниками дідусь. Комісія закладу з питань соціально-психологічної реабілітації дітей вважає, що з метою соціалізації, збереження життя і здоров`я дітей, його не можна повертати матері [PERSON] . Байдужість та негативний спосіб життя матері знищать його особистість та приведуть дитину до асоціальної поведінки, адже поведінка батьків, формує дитяче уявлення про світ (а.с. 15-16). Згідно інформації Піщанського навчально-виховного комплексу від 04.12.2020 №216, де у 7-му класі навчається [PERSON] мати жодною разу не відвідала батьківські збори, на телефонні дзвінки директора та вчителів не відповідає, взагалі не цікавиться життям та навчанням сина (а.с. 20-26). За інформацією Красноградського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.12.2020 №599 родина [PERSON] перебувала на обліку уже не один рік і час від часу зверталась до центру щодо надання послуг соціального супроводу. Мати [PERSON] має схильність до вживання алкоголю і саме під час вживання нею алкоголю в родині виникає ризик загрози життю та здоров`ю сина, який залишається без контролю та догляду. Останній раз родину [PERSON] було знято із соціальною супроводу за невиконання отримувачем соціальних послуг плану соціальної підтримки родини. [PERSON] постійно знаходиться в неадекватному стані. Жодні зауваження, рекомендації, настанови не сприймає. З моменту вилучення сина із родини, з 02.10.2020 року і по теперішній час [PERSON] не припиняє вживати алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, в будинку постійно перебувають сторонні особи га особи раніше засуджені. В будинку брудно, холодно, неприємний запах, у вікнах вибите скло. [PERSON] ніде не працює і в подальшому працевлаштовуватись не бажає. [INFO] у [PERSON] померла мати, яка надавала суттєву підтримку та допомагала родині [PERSON] . Бабуся займалась вихованням онука, допомагала родині продуктами та грошима. Возила доньку на лікування та кодування від алкогольної залежності. Після смерті матері [PERSON] зловживає алкоголем кожного дня. Таким чином, питання щодо подолання алкогольної залежності, ведення здорового способу життя, створення задовільних умов для повернення сина в родину не вирішено. Виховний потенціал родини носить низький (а.с. 29). Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Красноградська центральна районна лікарні» від 07.12.2020 №1993 під час перебування [PERSON] на медичному обстеженні в педіатричному відділенні КНП «Красноградська ЦРЛ» з 02.10.2020 по 08.10.2020 його мати [PERSON] жодного разу не відвідала сина.(а.с. 18). Згідно інформації Красноградського відділу поліції від 16.12.2020 №83/11829 [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184, ч.1 ст. 175, ч.2 ст. 178 КУпАП. Протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями (а.с. 31). Крім того орган опіки та піклування вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12.10.2018 року було відмовлено в задоволенні позову, з тих підстав що звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток (а.с. 68-70). 22 грудня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як вжиті стимулюючі заходи щодо спонукання матір змінити ставлення до виховання дитини позитивних результатів не надали (а.с. 64-66). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, перестала приймати участь у вихованні, лікуванні та навчанні дитини, не турбується про здоров`я сина, фінансово сина не підтримує, не виявляє у відношенні до дитини батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням сина, що у відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення нею до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням сина, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] прав по відношенню до її дитини, оскільки вона не займається вихованням дитини не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунулась від виховання та утримання сина. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідачка безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідачку до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, а також вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його доходу (заробітку), оскільки позбавлення батьківських прав, не звільняє особу від обов`язку щодо утримання дитини та матеріали справи не містять доказів стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved