Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області звернувся до суду із позовом і просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що відповідач [PERSON] має трьох малолітніх дітей, однак участі у їх вихованні, навчанні та утриманні не приймає, здоров`ям не цікавиться. Вживає алкогольні напої та інколи агресивно веде себе по відношенню до дітей, внаслідок чого діти були вилученні без позбавлення батьківських прав відповідача та поміщенні до патронатної родини, а в подальшому в прийомну сім`ю. Однак і після цього поведінка [PERSON] не змінилася, вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Тому орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не направила. Представник третьої особи Переяслав-Хмельницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Смаль Е.А. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зазначила, що сім`я [PERSON] була під супроводом центру тричі. Їй надавалася допомога. Однак відповідач відмовлялася, в тому числі і від проходження медичних оглядів, зважаючи на її інколи агресивну поведінку. З часу перебування дітей у прийомній сім`ї їх фізичний і моральний стан значно покращився Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта ( а.с. 9) та Інформації центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( а.с. 18-20), довідки № 204 від 06.02.2019 ( а.с. 24), довідок з Переяслав-Хмельницької ЦРЛ ( а.с. 25) відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Лецьки, Переяслав-Хмельницького району Київської області. Не працює, не зареєстрована як безробітна, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Тричі була взята під соціальний супровід Переяслав-Хмельницького РЦСССДМ, однак становище в сі`ї це не змінило. Відповідач зловживає спиртними напоями, погрожувала фізичною розправою своїм дітям, намагалася вкоротити собі віку. Діти при цьому не отримують належного догляду та харчування. Із копії свідоцтв про народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану, вбачається, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 12-17). Відповідно до характеристик з Улянівського [PERSON] , [PERSON] та Владислав характеризуються позитивно, розвиваються згідно віку. Мати дітей [PERSON] не цікавиться перебуванням дітей в цих закладах, їх розвитком та навчанням, не відвідувала батьківські збори (а.с.21-23). Внаслідок незадовільної поведінки по відношенню до дітей 18 серпня 2017 року вони були відібрані від матері (відповідача) та влаштовані в сім`ю патронатного вихователя ( а.с. 26-28). Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, у [PERSON] відібрано її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відносно них ( а.с. 29-30). Відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької РДА від 25 травня 2018 року дітей було влаштовано у прийомну сім`ю [PERSON] ( а.с. 31-32). З висновку органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької РДА Київської області вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Свідок [PERSON] , патронатний вихователь, показала суду, що коли після погроз відповідача покінчити із собою, забравши і життя дітей, у серпні 2017 року врони забирали дітей із лікарні, діти були занедбані, їх фізіологічні показники не відповідали віку, вони не були навчені ні їсти, ні нормально спілкуватися. Майже пів року знадобилося для відновлення нормального стану дітей. Після передачі дітей до прийомної сім`ї їх фізичний та емоційний стан значно поліпшився, вони почувають себе як у рідній сім`ї. Свідок [PERSON] , прийомна мати дітей, дала аналогічні показання. Крім того зазначила, що спочатку намагалася надавати можливість [PERSON] спілкуватися з дітьми. Однак в подальшому, оскільки остання ініціативи в цьому питанні не проявляла, з`являлася в стані алкогольного сп`яніння, такі спроби перестали мати місце. Старша донька [PERSON] іноді їздить до матері, однак приїздить звідти знервована. Неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що бажає проживати у прийомній сім`ї [PERSON] , де про неї дбають і вона має все необхідне. Біологічної матері стидається, оскільки вона завжди приходить у стані алкогольного сп`яніння та кричить, звинувачуючи її у тому, що їх у неї забрали. Молодшим братику та сестричці звичайно краще також у прийомній родині. Після відібрання їх у матері її поведінка на краще не змінилася. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обов`язку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Верховним Судом у постанові від 24.04.2019 у справі № 300/908/17 зазначено, що права батьків щодо дитини є похідними від прав дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, перш за все повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім - права батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дітей протягом тривалого часу (із серпня 2017 року) не приймає, не спілкується з ними у достатній мірі, не забезпечує матеріально, після відібрання у неї дітей згідно рішення суду від 12.12.2017 поведінки не змінила, найстарша дитина (донька [PERSON] , 12 років) вважає, що їй та її меншим брату та сестрі краще жити у прийомній сім`ї [PERSON] , що дає підстави суду стверджувати, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дітей, самоусунулася від їх виконання. За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав і про необхідність їх задоволення як таких, що сприяють якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164 СК України ,

Outcome: approved