Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В заяві зазначили, що 05.09.2008р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0272026116БН/2008-09 (далі - Кредитний договір). Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику Кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток, з лімітом не більше 6700,00 грн. під 26 % річних, з кінцевою датою погашення 31 серпня 2010р.Використовуючи свою платіжну картку Відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого Кредитним договором ліміту, що підтверджується поточною випискою за контрактом за період з 25.10.2010 року по 08.04.2016 року. Проте, в порушення умов Кредитного договору Відповідач, перестав сплачувати проценти за договором та відмовився добровільно погасити кредит. 25.10.2010р. суд ухвалив рішення, яким задовольнив вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми заборгованості по Кредитному договору станом на 25.10.2010 в розмірі 8 780,81 грн. Суму заборгованості за цим рішенням Відповідач погасив лише нещодавно, тому за цей час Позивачем було донараховано проценти та пеню за Кредитним договором. Станом на 06 квітня 2016р. прострочена заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 24194,73 грн.: 7 653,77 грн. - заборгованість по процентам за період з 26.10.2010 р. - 30.07.2015 р.; 7 869,70 грн. - пеня за порушення строків погашення процентів; 6 250,35 грн. - пеня за порушення строків погашення простроченої заборгованості; 883,15 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦКУ від простроченої суми основного боргу; 848,71 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦКУ від суми прострочених процентів; 279,39 грн. - втрати від інфляції згідно ст. 625 ЦКУ в звязку із несвоєчасним погашенням заборгованості по основному боргу; 409,66 грн. - втрати від інфляції згідно ст. 625 ЦКУ в звязку із несвоєчасним погашенням заборгованості по процентам. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитну заборгованість в розмірі 24 194,73грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, також просив застосувати строк позовної давності та зменшити розмір пені за несплату боргу до 1 гривні за кожним вид нарахування. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2008р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0272026116БН/2008-09. Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику Кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток, з лімітом не більше 6700,00 грн. під 26 % річних, з кінцевою датою погашення 31 серпня 2010р. Відповідно до п. 9.2 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе за цим договором зобовязань. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або ін. фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК. 25.10.2010 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким задовольнив вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості по Кредитному договору станом на 25.10.2010 в розмірі 8 780,81 грн. Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу та умов договору. За умовами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.3-4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобовязання у кредитора виникає право на отримання процентів, пені, сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, та таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення процентів, інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобовязання до моменту його усунення. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом за стягненням заборгованості з [PERSON] у сумі 24\~194,73 грн. за період 3 26.10.2010 по 30.07.2015 року, а з позовом звернувся до суду 18.04.2016 року, тому суд вважає, що в даному випадку 3-річний строк позовної давності за вимогами про стягнення суми боргу повинен обчислюватись з 17.04.2013 р. та з 17.04.2015 р. для вимог щодо стягнення пені. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що сума загальної неустойки (пеня) нарахована позивачем у розмірі 3957,67 грн., що перевищує суму заборгованості по процентам, яка становить 3350,44 грн., а заборгованість по тілу кредиту наразі вже погашена, та враховуючи, клопотання представника відповідача зменшити розмір пені, суд вважає за можливе зменшити суму неустойки з 3957,67 грн. до 2000,00 грн. Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають частковому задоволенню. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 року у сумі 6\~990,30 грн., що складається з: 3\~350,44 грн. - заборгованість по процентами за період з 17.04.2013 року по 15.07.2015; 2000 грн. пеня; 386,60 грн. - 3% річних згідно ст.625 від простроченої суми основного боргу за період 17.04.2013 по 14.07.2015; 620,05 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦКУ від суми прострочених процентів за період з 17.04.2013 по 06.04.2016; 231,54 грн. - втрати від інфляції згідно ст. 625 ЦКУ в звязку із несвоєчасним погашенням заборгованості по основному боргу за період з 17.04.2013 по 14.07.2015; 401,67 грн. - втрати від інфляції згідно ст. 625 ЦКУ в звязку із несвоєчасним погашенням заборгованості по процентам за період з 17.04.2013 по 06.04.2016. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: partial