Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мирноградської міської ради, діючий в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачка у справі є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка має психічні вади і потребує стороннього догляду. Так як мати не займалася належним вихованням дитини, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, не дбала про її здоров`я, моральний і духовний розвиток, малолютню [PERSON] було влаштовано до Дружківського дитячого будинку-інтернату, де вона перебуває на повному державному забезпеченні. З жовтня 2019 дитин перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Зазначаючи на те, що відповідачка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною з часу поміщення її до будинку-інтернату не спілкується, участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, заходів на повернення дитини в родину не вживає, позивач просить суд позбавити її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на користь Дружківського дитячого будинку-інтернату на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяцця до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, і обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, просила суд вимоги задовольнити. Третя особа - Дружківський дитячий будинок-інтернат, будучі належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, висловивши думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідачка, яка також належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судового засідання не з`явилася, клопотань з приводу розгляду справи та відзиву на позов суду не надіслала, що надає суду підстави для здійснення заочного судового розгляду на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача. Надавши оцінку встановленим судом обставинам та представленим позивачем доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області. Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с.7,18). Згідно протоколу лікарсько-консультаційної комісії №78 КЗ «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства з діагнозом: дитячий аутизм, помірна розумова відсталість (а.с.11,12,13). На підставі рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради №416 від 20.12.2017 дитину на підставі заяви матері [PERSON] влаштовано до Дружківського будинку-інтернату, де дитина перебуває на повному державному забезпеченні з 22.02.2018 до теперішнього часу (а.с.5.6,19). Відповідно до письмової інформації зазначеного закладу, за час перебування дитини в будинку-інтернаті мати дитини - [PERSON] з дитиною жодного разу не спілкувалася, її долею та життям не цікавилася. Згідно представленої суду інформації відповідачка є працездатною особою, проте на працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, соціальних виплат не отримує. За медичними даними протипоказань до працевлаштування не має (а.с. 20,21,22,23,24). Згідно інформаційної довідки Мирноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, наданої на адресу служби у справах дітей Мирноградської міської ради, сім`я відповідачки [PERSON] , у якої на вихованні знаходилася малолітня дитина, яка є особою з інвалідністю, перебувала під соціальним супроводом Центру як така, що опинилася у складних життєвих обставинах через систематичне вживання нею алкогольних напоїв. Відповідачка не забезпечувала дитину речами першої необхідності та необхідними запасами продуктів, її здоров`ям не переймалася, у зв`язку з чим відповідачці було запропоновано влаштувати дитину до спеціалізованого закладу, з чим вона погодилася. З 22.02.2018 дитина перебуває у будинку інвалідів для дітей, проте мати жодного разу дитину не відвідувала, її життям не цікавилася (а.с.16-17). Факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини знайшов своє достатнє підтвердження і в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює фахівцем Мирноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на обліку в якому з 01.03.2017 року перебуває відповідачка [PERSON] , яка має малолітню доньку з психічними вадами здоров`я. У зв`язку з нехтуванням відповідачкою своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини та зловживанням нею спиртними напоями з нею проводилася роз`яснювальна робота, вживалися заходи на подолання складних життєвих обставин, пропонувалося сприяння у лікуванні дитини, однак відповідачка рекомендаццій не виконувала, провести медичне обстеження доньки відмовилася, продовжуючи вести антисоціальний спосіб життя та наражаючи дитину на небезпеку, що було доведено до відома служби у справах дітей, за сприяння якої дитину було поміщено до дитячого будинку-інтернату. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка [PERSON] - її колишня сусідка, яка мешкала в одному з нею будинку разом з неповнолітньою донькою [PERSON] приблизно з 2017 року. Майже завжди [PERSON] знаходилася в стані алкогольного сп`яніння і належної уваги дитині не приділяла. Дівчинка весь час без будь-якого догляду перебувала на відкритому балконі, на що звертали увагу сусіди, дбаючи про її безпеку. у зв`язку з чим біля двох років тому дитину у неї забрали відповідні служби. На теперішній час місце перебування відповідачки їй невідоме, а в квартирі, у якій вона проживала, ніхто не мешкає. Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.11.2019 року №037, відповідачка участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, інтересу до її внутрішнього світу не виявляє, про фізичний і духовний розвиток дитини та її матеріальне забезпечення не дбає, що вказує на доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Таке рішення, на думку органу опіки і піклування, відповідатиме інтересам дитини (а.с.14-15). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтями 8,12,14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати дитину. В разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, вони відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Для цього необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обов`язки і злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування. За загальним правилом позбавлення батьківських прав, як самий крайній захід, спрямоване, насамперед, на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків до належного виконання своїх обов`язків. Як встановлено судом, своїми батьківськими обов`язками відповідачка нехтує свідомо, протягом тривалого часу вихованням доньки не займається, про її здоров`я та матеріальне благополуччя не дбає. Профілактичні заходи, направлені на збереження сім`ї, які вживалися центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і Службою у справах дітей на її повежінку не вплинуло і ставлення до своїх батьківських обов`язків та до дитини не змінило. Дитина продовжує перебувати в будинку-інтернаті, не отримуючи того, що могла б отримати від фізичного і духовного зв`язку з матір`ю. Отже, такий захід як попередження про необхідність зміни ставлення до виховання й утримання доньки не забезпечить її належної поведінки і ефективним не буде. Все вище наведене дає суду підстави для висновку про винну поведінку матері дитини, про її свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, що у відповідності з пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої доньки не суперечитиме її найкращим інтересам. Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено судом, дитячим будинком відкрито у Донецькому обласному правлінні АТ «Ощадбанк» картковий рахунок на ім`я малолітньої [PERSON] , отже перерахування аліментів має здійснюватися на її картковий рахунок. При визначеннi розмiру алiментiв суд відповідно до ст. 182 Сiмейного кодексу України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника алiментiв, наявність у платника алiментiв інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, iншi обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на це суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її доходу щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.12.2019 року до досягнення нею віку повноліття, які перераховувати на особистий картковий рахунок дитини [PERSON] № [NUMBER] , відкритий у Донецькому обласному управлінні АТ «Ощадбанк». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved