Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА 1. 22 жовтня 2020 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») згідно якої [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 15 лютого 2019 року, йому відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, видано кредитну картку і надано можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і має заборгованість в розмірі 17868,26 грн. яку банк просить з нього стягнути разом із судовими витратами. 2. Представник позивача подав суду клопотання і просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. IІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА 3. Відповідач до суду не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО ЗАОЧНОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 4. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 5. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено у ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 6. 15 лютого 2019 року [PERSON] подав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку де вказані його анкетні дані, місце проживання/реєстрації, майновий та сімейний стан, місце роботи, тощо. У цій заяві не вказано, що виявляє бажання оформити на своє ім`я будь-яку картку. 7. Банк надав копію паспорту споживчого кредиту станом на 15 лютого 2019 року, інформація є актуальною до 02 березня 2019 року, який підписаний [PERSON] , де визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інші умови. 8. Згідно довідки банку (без дати) між сторонами був підписаний кредитний договір №б/н за яким надано [PERSON] одну кредитну картку, зазначено її номер, дату відкриття та термін дії. 9. Згідно довідки банку (без дати) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), старт карткового рахунку відбувся 15 лютого 2019 року, а протягом 2019-2020 років банк неодноразово змінював кредитний ліміт. 10. Із виписки за договором №б/н станом на 15 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. 11. Згідно позовної заяви і доданих матеріалів у [PERSON] станом на 14 липня 2020 року існує заборгованість в розмірі 17868,26 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 13125,48 грн., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13125,48 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 4742,78 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 0,00 грн., нарахована пеня - 0,00 грн., нарахована комісія - 0,00 грн. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 12. 15 лютого 2019 року внаслідок подання анкети-заяви між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] виникли договірні відносини. Однак, у анкеті-заяві відсутні умови договору на отримання кредитних коштів, не вказана сума кредиту, ні процентна ставка, не вказано про встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. 13. Водночас, з розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачу була надана можливість користуватись кредитними коштами, він цією можливістю користувався. У зв`язку з цим суд вважає, що банком відповідачу на підставі поданої анкети-заяви дійсно були надані кредитні кошти, тобто позивач виконав свої зобов`язання. 14. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, посилався на Витяг з Умов і правил надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини укладеного сторонами договору. Однак, вказані документи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань (постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). За таких обставин немає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, пенею, штрафами через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, адже Витяг з Умов та правил надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. 15. Банк надав суду підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. У паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію станом на 15 лютого 2019 року (дату підписання його сторонами), яка є актуальною до 02 березня 2019 року. Отже, паспорт споживчого кредиту не є належним і допустимим доказом, який підтверджує умови кредитування і взяті відповідачем на себе зобов`язання. 16. Згідно позовної заяви відповідач має заборгованість по сплаті тіла кредиту. Тобто, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним не повернуті, отже відповідач не виконав свої зобов`язання згідно договору. За таких обставин на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, такі вимоги суд вважає обґрунтованими. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 17. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача про наявність заборгованості, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється частково на суму 13125,48 грн., а ціна позову становить 17868,26 грн., тому з відповідача підлягає стягненню 73,46% (13125,48 / 17868,26 * 100) від сплаченої суми судового збору, а саме 1544,13 грн. (2102,00 * 73,46%).

Outcome: approved