Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 квітня 2019 року він був звільнений з відокремленого підрозділу «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію із виплатою вихідної допомоги у розмірі 2-х місячного середнього заробітку на підставі наказі № 137К. При звільненні йому не виплатили у повному обсязі нараховані суми, які складаються з допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в сумі 30350,00 грн. та оплати листа непрацездатності в сумі 986,00 грн., а всього 31336,00 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію в сумі 30350,00 грн. та не виплачені суми оплати листа непрацездатності в сумі 986,00 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 06.05.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2612/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 16.09.2020 року позивачем надано письмове клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі. 16.09.2020 року відповідач надав письмове клопотання, в якому зазначив, що позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без їх представника. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач порушив трудове законодавство та не виплатив вихідну допомогу при звільненні та не оплатив лист непрацездатності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив суд слухати справу без його участі. Представник відповідача ПАТ «Лисичанськвугілля» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань та заяв про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , заповненою 01.07.1987 року, на підставі наказу № 137-К від 02.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , звільнений за ст. 38 КЗпП України. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та 30.04.2019 звільнений. Згідно з довідкою № 44 від 09.04.2020, яка видана Відокремленим підрозділом «Шахта ім.. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» заборгованість по вихідній допомозі складає 30350,00 грн., по листу непрацездатності - 986,00 грн. Згідно з довідки №45 від 09.04.2020 р., наданою Відокремленим підрозділом «Шахта ім.. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» заборгованість із заробітної плати у [PERSON] на 10.04.2020 року відсутня. 626,82 грн. складає середня заробітна плата з урахуванням обов`язкових податків і 504,59 грн. - без урахування обов`язкових податків. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. На підставі ст. 233 ч. 1, ч. 2 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У частині другій статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1395цс16. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 а пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Отже, відповідно до довідки №44 від 09.04.2020 р. у [PERSON] є заборгованість по заробітній платі, яка не входить до фонду оплати праці, яка складається із вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в сумі 30350,00 грн. та не виплаченої суми оплати листа непрацездатності в сумі 986,00 грн. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено наданими письмовими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості по листу непрацездатності в сумі 986,00 грн. та вихідній допомозі при звільненні в сумі 30350,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved