Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Дніпропетровська області, м.Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205а, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаної квартири; судові витрати по справі просив покласти на відповідача. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 06 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN80FI00000115, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 19946,50 доларів США строком до 07.06.2027 року та зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач та відповідач 06.08.2007 року уклали договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 78,70 кв.м., житловою площею 32,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205а. 19 листопада 2013 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки вищевказану квартиру. 18 грудня 2014 року на адресу відповідача\~\~було направлено лист-претензію, згідно якого Банк пред'явив свої вимоги та просив добровільно, в тридцятиденнийстрок, звільнити квартиру що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205а, разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями, але ніяких дій, до теперішнього часу, не було виконано, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.08.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN80FI00000115. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобовязався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 19946,50 доларів США, строком до 07.06.2027 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.7-9). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 06.08.2007 р. уклали договір іпотеки № DN80FI00000115. Згідно з п. 7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 78,70 кв.м, житловою площею 32,80 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205а. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.10-12). Рішенням Новомосковського міськрайонний суд Дніпропетровської області від 19 листопада 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок,загальною площею 78,70 кв.м, житловою площею 32,80 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205 а, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (арк.с.18-21). Станом на 30.11.2013 року рішення суду набрало законної сили (а.с.13-16). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Частинами 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.1, 3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що 08 грудня 2014 року на адресу відповідача була направлена вимога про виселення із житлового будинку та надано тридцятиденний строк для добровільного виселення, про що свідчить повідомлення-вимога та Реєстр відправок (а.с.17-19). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про виселення відповідача є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Калініна, буд. 205а зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаної квартири, зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки норми ЦПК України передбачають пред'явлення позовних вимог виключно до конкретно визначених в позові відповідачів. Більш того, процесуальний закон не передбачає пред'явлення вимог до невизначеного кола осіб та покладення судом обов'язків на невизначене коло осіб, тому вимога про виселення та зняття з реєстрації інших мешканців, які позивачем в якості відповідачів не залученні (а суд таких повноважень по самостійному залученню відповідачів не має), - задоволенню не підлягає. Згідно вищевказаних положень нормативних актів виселенню підлягають всі мешканці, але всі ці мешканці мають бути обов'язково індивідуалізовані позивачем в позові в якості відповідачів. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує\~\~з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума\~\~судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial