Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі повноважного представника звернувся до суду 29.01.2014 року з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № HMIWRX01510068 від 25.07.2007 року відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 1092.00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував умов Договору, а тому виникла заборгованість за кредитом. Станом на 20.03.2014 року відповідач має заборгованість по кредиту в сумі 417.95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4330.05 грн., 12609.48 грн. пені., 321.00 грн. - по комісії, 500 грн. штраф, 883.92 грн. штраф (процентна складова), а всього 19062.40 грн. У зв'язку з наведеним, представник позивача в судовому засіданні просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір в сумі 243.60 грн.. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та суду пояснила, що визнає тільки суму невиплаченого кредиту, в іншій частині позову просить відмовити та застосувати строк позовної давності. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № HMIWRX01510068 який складається із заяви відповідача, умов та правил надання банківських послуг. В порушення виконання зобов'язання передбаченого договором відповідач не сплатив своєчасно суму кредиту та відсотків, в зв'язку з чим станом на 20.03.2014 року виникла заборгованість у загальній сумі 19062.40 грн. Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК). Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік засовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу цього строку співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). У відповідності до п.п. 5.5 умов кредитного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки - пені, штрафів, встановлюється сторонами тривалістю п'ять років. Останній платіж відповідачкою здійснювався 16.12.2009 року. отже термін позовної давності по вимогам не сплинув. А отже підлягає до стягнення. В зв'язку з тим, що основне зобов'язання виконано відповідачкою частково, суд вважає вірним задоволити стягнення по сумі нарахованої пені в сумі 450 грн., близькій до суми заборгованості по кредиту, а всього до стягнення підлягає сума: заборгованості по кредиту в сумі 417.95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4330.05 грн., 450 грн. пені., 321.00 грн. - по комісії, 500 грн. штраф, 278.00 грн. штраф (процентна складова), а всього 6297.00 грн. В іншій частині вимог, слід відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial