Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Т-15/02-031, згідно якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 26040,00 грн. строком з 25.12.2002 року по 25.12.2004 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9737,96 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2761,79 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 6765,92 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів, а також стягнути розмір сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 166). Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 145, 146, 155, 156, 160, 161, 167, 168). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 12.04.17р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25.12.2002 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Т-15/02-031, згідно якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 26040,00 грн. строком з 25.12.2002 року по 25.12.2004 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних. Датою повернення кредиту є 25.12.2004 року, якщо інший строк не встановлений умовами даного договору, або на підставі додаткових угод сторін (а.с. 5-7). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість по наданому кредиту у відповідності з графіком погашення заборгованості на рахунок вказаний в п. 3.1., а по нарахованим процентам за користування кредитом щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, що є наступним за місяцем, за який нараховані проценти, на рахунок вказаний в п. 3.2. договору. Графік погашення кредиту затверджено сторонами кредитного договору у якості Додатку № 1 до нього від 25.12.2002р. (а.с. 8) 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 14-15). Про передачу права вимоги до нового кредитора [PERSON] було повідомлено відповідним листом «повідомлення про передачу», конверт №039156668641 3, за адресою [ADDRESS], що підтверджено Списком № 039150806694 згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 173-174). З довідки наданої позивачем вбачається, що станом на 17.11.2014 року заборгованість по кредитному договору від 25.12.2002 року становить 9737,96 грн., з яких: тіло кредиту - 2688,64 грн., нараховані відсотки - 7049,32 грн. (а.с. 12), про що надано відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 170). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку виконати умови кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 629 ЦК України передбачено договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. П.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. П. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Станом на 17.11.2014р. у відповідача перед Банком наявна заборгованість в розмірі 9737,96 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2761,79 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 6765,92 грн. (а.с. 12, 170). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 243 грн. 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved