Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON], а також про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] є матір'ю двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка офіційно не працює, схильна до бродяжництва, постійного місця проживання не має, мігрує по території Дніпровського району м. Запоріжжя, веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Старший хлопчик [PERSON] з травня 2015 року, а менший [PERSON] з вересня 2017 року мешкають разом зі своїми бабою - [PERSON]. Відповідачка жодним чином не піклується про здоров'я своїх дітей, їх фізичний розвиток, моральний стан, не цікавиться успіхами у навчальному закладі, не бере участі в матеріальному утриманні дітей. Згідно з повідомленням Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про проведену роботу № 605/03-Д від 10.03.2017 року, під час обстеження родини [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], після розмови з [PERSON] було встановлено, що вона не має жодного наміру брати участь у вихованні [PERSON]. Станом на теперішній час [PERSON] до відділу служби щодо дітей не зверталась, самостійного доходу не має, з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не співпрацює, за допомогою у вирішенні соціально-побутових питань не звертається, хоча перебуває на обліку. Спеціалістами відділу служби проводилася робота з родиною [PERSON], матір попереджали про відповідальність згідно з чинним законодавством, але позитивних результатів це не приносило. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], внести відповідні зміни до актових записів про народження та стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть перебувати малолітні діти, аліменти у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради, щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи неодноразово повідомлялася у порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень проти позову та відзив на нього не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позові. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.280 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER]), виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1097, [PERSON] народився [INFO]. Згідно свідоцтва про народження ([NUMBER]), виданого Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 665, [PERSON] народився [INFO] Матір'ю дітей у свідоцтвах про народження зазначено відповідачку по справі - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] З наданих суду письмових доказів вбачається, що 30.11.2016 року [PERSON], яка є матір'ю відповідачки [PERSON], звернулася до відділу по Дніпровському районну служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з заявою про те, що мати дітей не виконує свої батьківські обов'язки, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не піклується про [PERSON], який з травня 2015 року мешкає постійно разом з [PERSON], при тому, що дитина перебуває на диспансерному обліку у кардіолога з діагнозом вторинна кардіопатія. Син відповідачки [PERSON] з 28.11.2016 залишився проживати з [PERSON] 08.12.2016 року комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання про виконання [PERSON] батьківських обов'язків, прийнято рішення про взяття дітей на облік та обстеження умов проживання відповідачки і малолітнього [PERSON] Згідно листа директора КЗ «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №4» Запорізької обласної ради № 1196 від 07.12.2016 року, [PERSON] навчається у вказаному закладі з 2013 року, фізичний розвиток дитини відповідає віку, але за станом здоров'я дитина перебуває на диспансерному обліку у кардіолога з діагнозом вторинна кардіопатія. У зв'язку з недостатнім розвитком психічних процесів: пам'яті, уваги, фонематичного слуху, логічного мислення у дитини є труднощі. Хлопчик з неповної сім'ї, мати має статус «одинокої». Зі слів хлопчика, його рідний батько помер, а з мама проживала вже з третім чоловіком в будинку його родичів, звідкіля їх вигнали. В родині є ще менша дитина - його брат. [PERSON] - [PERSON] у школі-інтернаті була два роки тому, дитиною не цікавиться, привозять до школи та забирають хлопця батьки матері: бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON]. Згідно психолого-педагогічної характеристики, [PERSON] сином [PERSON] не цікавиться, востаннє була у 2-му класі, на телефонні дзвінки не відповідає. 12.01.2017 року [PERSON] повторно звернулася до відділу служби (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради та пояснила, що її дочка [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дітей, а саме у грудні 2016 року після проведення чергового обстеження [PERSON] було з'ясовано новий діагноз - аритмія, а це означає, що дитині в подальшому потрібно буде зробити операцію на серці, встановити електрокардіостимулятор. Відповідачці відомо про діагноз сина, але вона не вживає жодних необхідних заходів для вирішення цієї проблеми. 10.02.2017 року спеціалістами відділу служби та спеціалістом ЗМЦСССДМ здійснено вихід за адресою мешкання відповідачки: м. Запоріжжя вул. Тараса Бульби, буд. 2, під час якого з родиною проведено профілактичну бесіду, попереджено про відповідальність згідно з чинним законодавством за невиконання батьківських обов'язків. Згідно Повідомлення директора КЗ «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №4» Запорізької обласної ради № 213 від 21.02.2017 року, [PERSON] не цікавилася своїм сином [PERSON], не займалась його вихованням, не надавала дитині жодної матеріальної допомоги, не займалась здоров'ям хлопця, який, в свою чергу, має вади в роботі серця, а крім того, жінка не мала паспорта. Просили службу (управління) у справах дітей відділу по Дніпровському району провести відповідну адміністративну роботу. Відділом служби 03.03.2017 року було направлено матеріали до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, оскільки після проведення з нею профілактичної роботи щодо виконання батьківських прав та обов'язків по відношенню до синів, позитивних змін з її боку по відношенню до дітей так і не відбулося. [PERSON] 06.03.2017 року звернулася до відділу служби з приводу невиконання дочкою [PERSON] батьківських обов'язків по відношенню до дітей, що вона разом з черговим співмешканцем винесли з будинку [ADDRESS] побутову техніку, меблі, після чого [PERSON] вимушена була їх вигнати з будинку та змінити замки. Малолітній [PERSON] залишився мешкати разом з бабою та дідом. Факт того, що малолітні діти мешкали разом зі своєю бабою [PERSON] підтверджується наданими до позову письмовими поясненнями відповідачки від 03.09.2017 року. Згідно Повідомлення Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про проведену роботу № 605/03-Д від 10.03.2017 року, під час обстеження родини [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS] після розмови з [PERSON] було встановлено, що її старший син [PERSON] дійсно відвідує школу-інтернат №4 з п'ятиденною формою проживання, а вихідні дні проводить з бабою [PERSON] Зі слів матері відомо, що вона не має жодного наміру брати участь у вихованні [PERSON]. 19.06.2017 року до відділу служби звернулася [PERSON], яка є сестрою відповідачки, та надала пояснення, що [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з її матір'ю [PERSON], мати дітей [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки, здоров'ям дітей не піклується, фінансово їх не утримує. 14.09.2017 року до відділу служби звернувся [PERSON] - батько [PERSON], надавши пояснення, що [PERSON] продовжує вести асоціальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, дітей не утримує та не займається їх вихованням і розвитком, у зв'язку з тим, що вона винесла всі речі з квартири та зрізала батареї, її вигнали з квартири за адресою: [ADDRESS], місце її перебування йому не відоме. Зі слів батька, [PERSON] фактично мешкає разом з бабою [PERSON], а на вихідні він забирає сина до себе. Вказані факти підтверджуються письмовими поясненнями самої [PERSON], наданими до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 29.11.2017 року. З письмових пояснень [PERSON] від 06.12.2017 року вбачається, що її племінники постійно проживають зі своєю бабою [PERSON] [PERSON] мешкає з червня 2015 року, [PERSON] з вересня 2017 року мешкає з бабою [PERSON], а на вихідні хлопця забирає його батько - [PERSON]. Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/0278 від 05.04.2018 року, після всіх консультацій та проведених профілактичних робіт і співбесід з [PERSON] стосовно виконання нею своїх батьківських обов'язків по відношенню до синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], остання до відділу служби щодо дітей не звернулася. Наразі мати не має самостійного доходу, з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не співпрацює, за допомогою у вирішенні соціально-побутових питань не звертається, хоча перебуває на обліку. Відповідно до вимог ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про них. Порушуючи зазначені вимоги, мати самоусунулася від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей. Крім того, відповідачка не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, схильна до бродяжництва, покинула старшого сина на свою матір, який проживає разом з нею з травня 2015 року, а молодший син залишився з батьком. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладється однакова вiдповiдальнiсть за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, якi їх замінюють мають право і зобов'язанi виховувати дитину, пiклуватися про її здоров'я, фiзичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належнi умови для розвитку її природних здiбностей, поважати гiднiсть дитини, готувати її до самостiйного життя та працi. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенi фактори, як кожен окремо, так i в сукупностi, можна розцiнювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведiнки батькiв, свiдомого нехтування своїми обов'язками. На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідачка свідомо не виконує свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання синів, права та інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає доцільним [PERSON], [INFO], позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, враховуючи та забезпечуючи інтереси дітей на отримання матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON], [INFO], аліментів на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть перебувати малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved