Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 828415/ФЛ від 30.05.2008 року у розмірі 151 506,11 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 1 210 988,32 грн., звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 1223285500-03-0105-0366; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що належить відповідачу на праві власності. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 30.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 828415/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 80 068,45 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 12.05.2033 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 14,99 %. Для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем зобов'язань по договору, сторони уклали договір іпотеки, згідно з якого відповідач надав в іпотеку земельну ділянку, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 1223285500-03-0105-0366; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним № 1512. Крім того, 30.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 828415/ФЛ-П, відповідно до якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору. Позивач зазначає, що банк зі своєї сторони, виконав всі умови підписаного договору, а відповідач, в порушення умов договору, не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміні, в результаті чого станом на 02.04.2013 року виникла заборгованість у розмірі 151 506,11 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 1 210 988,32 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмір 79 056,57 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 631 899,16 грн., заборгованості по процентам у розмірі 56 646,74 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 452 777,37 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 7 795,95 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2008 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 62 313,03 грн., штрафу у розмірі 8 006,85 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 63 998,75 грн. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», позивач просить суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено у межах виконавчого провадження на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 828415/ФЛ від 30.05.2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно кредитного договору № 828415/ФЛ, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 80 068,45 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 12.05.2033 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 14,99 % річних (а.с.13-16). В забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між ВАТ КБ «Надра», з однієї сторони, та [PERSON], 05.05.2008 року було укладено іпотечний договір № 828415/ФЛ-3, згідно з якого відповідач надав в іпотеку земельну ділянку площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 1223285500-03-0105-0366; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним № 1512 (а.с.7-10). Судом встановлено, що 30.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 828415/ФЛ-П, відповідно до якого остання поручилася перед банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору (а.с.17-18). У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що ВАТ КБ «Надра» зі своєї сторони виконало умови взятого на себе зобов'язання і надало [PERSON], кредит у зазначеному вище розмірі. Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра». Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 02.04.2013 року виникла заборгованість у розмірі 151 506,11 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 1 210 988,32 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 79 056,57 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 631 899,16 грн., заборгованості по процентам у розмірі 56 646,74 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 452 777,37 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 7 795,95 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2008 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 62 313,03 грн., штрафу у розмірі 8 006,85 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 63 998,75 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.21а-22). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У той же час, суд вважає необґрунтованим нарахування штрафу у розмірі 8 006,85 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 63 998,75 грн., з наступних підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 5.2. Кредитного договору, у разі прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3. Кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. 4.3. за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Однак позивач не зазначає та з матеріалів справи не вбачається у чому ж виявилося порушення відповідачем вимог п. 4.3. Кредитного договору та чи мало воно взагалі місце. До того ж, позивач вказує лише на єдине порушення відповідачем вимог кредитного договору - несвоєчасне погашення кредиту та процентів за ним, а вказаний пункт 4.3. Договору (окрім п.п. 4.3.3., який згідно п. 5.3. Договору не застосовується при нарахуванні санкцій за цим пунктом) взагалі цього не стосується. Що ж до п.п. 4.3.2. Кредитного договору, який зобов'язує відповідача «Суворо дотримуватися положень цього Договору, а також Договору іпотеки, визначеного п. 2.1. цього Договору», то вказаний пункт, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також на те, що позивачем не доведено інше, може поширюватися лише на порушення відповідачем вимог щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за ним. Але ж цивільно-правова відповідальність за вказане порушення передбачена п. 5.2. Кредитного договору у вигляді стягнення пені за прострочення позичальником строку сплати платежів з погашення кредиту та процентів. Отже позивач фактично просить стягнути як пеню, так і штраф за одне і те ж порушення умов договору. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що також передбачено умовами договору іпотеки. Пунктами 5.1 - 5.4 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання строку виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача, повинна бути стягнена заборгованість за кредитним договором № 828415/ФЛ від 05.05.2008 у розмірі 143 499,26 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 1 146 989,57 грн. Що ж стосується визначення (нарахування) позивачем заборгованості у вигляді штрафу у розмірі 8 006,85 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 63 998,75 грн., то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суд також вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині, яка стосується погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 143 499,26 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.04.2013 року (7,993 гривень за 1 долар США), складає 1 146 989,57 грн., і в цій частині слід звернути стягнення на земельну ділянку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3 259,15 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial