Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами), розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої матері [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . При юридичному оформленні спадкових прав у позивача виникли певні перешкоди, а саме нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, отримання дублікату є неможливим. За таких обставин [PERSON] заявлено вимоги захисту майнових прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Ожиганов С.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру на ведення справи) у судове засідання не з`явилися, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, при чому позовні вимоги підтримані. Відповідачем Гришинською сільською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Красноармійська Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 4). [PERSON] є сином [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження - а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] - а.с. 7). За змістом ч. ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з роз`ясненнями, що викладену в постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - відносини спадкування регулюються правилами ЦК України в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а у разі відкриття спадщини до вказаної дати застосовується чинне на той час законодавство. Якщо ж спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК (в ред. 2004 року) і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З урахування вказаного, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 15.12.1998 року, правове регулювання її прийняття здійснюється на підставі 524 - 564 ЦК в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Правом на заповіт, відповідно до ст. 534 ЦК (в редакції 1963 р.), на випадок смерті [PERSON] не скористалася, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , позивач по справі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки Гришинської сільської ради Покровського району Донецької області № 310 від 25.02.2019 року - [PERSON] , яка померла [INFO] постійно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] по день своєї смерті, разом з нею зареєстрований та проживав син [PERSON] (а.с. 12). Згідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54722833 від 14.01.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 112, дата заведення - 12.04.2000 року, місце заведення - Друга покровська державна нотаріальна контора (а.с. 40). До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить наступне нерухоме майно: - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належне спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане 06.02.1989 року виконкомом Красноармійської райради, - копія правовстановлюючого документа долучена до матеріалів справи (а.с. 9); - земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Маршала Москаленка Красноармійського району Донецької області розміром 6,03 гектарів без визначення меж в натурі. Згідно листа Другої покровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 344/01-16 від 27.03.2019 року - спадщина після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкривалась та 12.04.2000 року було видане свідоцтво про право на спадщину, номер спадкової справи 112; копію спадкової справи надати не має можливості, в звязку з тим, що справи по 2001 рік включно знаходяться на зберіганні в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, доступ до якого наразі обмежений (відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів № 1085р від 07.11.2014 року м. Донецьк Донецької області є містом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження) - а.с. 25. Свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 12.04.2000 року державним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори - посвідчено, що спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] є її син [PERSON] ; спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,03 гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Маршала Москаленка Красноармійського району Донецької області розміром 6,03 гектарів без визначення меж в натурі (а.с. 8) Постановою державного нотаріуса Другої красноармійської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на жилий будинок, розташований в с . [ADDRESS] відмовлено, оскільки спадкова справа була заведена 12.04.2000 року та в серпні 2012 року передана на зберігання до обласного державного нотаріального архіву у Донецькій області, згідно відповіді завідувача надати спадкову справу не виявляється можливими, оскільки доступ до архівних документів відсутній (а.с. 16). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право відноситься до прав, які входять до складу спадщини. Це право після смерті спадкодавця перейшло в порядку спадкування до позивача [PERSON] , який прийняв спадщину у належний спосіб в порядку ч. ст. 529 ЦК (в редакції 1963 р.), однак отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказаний житловий будинок в нотаріальній конторі не має можливості. Позивач фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушений в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392 ЦК України, абз. 1 п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 р.), ст. ст. 524, 525, 526, 529, 530, 531, 534, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved