Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 червня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 147/08, за умовами якого, банк надав [PERSON] кредит у сумі 27000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних, з кінцевим терміном повернення 22 червня 2028 року. Вказує, що свої зобовязання за кредитним договором щодо надання кредиту банк виконав повністю і належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки № 97 18 від 23.06.2008 року, меморіальним валютним ордером № TR.1801.1.119 від 23.06.2008 року та випискою з особового рахунку № 262013702/840 з 23.06.2008 року по 16.06.2011 рік. Зазначає, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.12.2014 року має заборгованість перед банком у сумі 21746,07 дол. США та 13698,89 грн., яка складається з: 18264,00 дол. США строкова заборгованість по кредиту; 1232,00 дол. США прострочена заборгованість по кредиту; 185,09 дол. США поточна заборгованість по процентам; 2064,98 дол. США прострочена заборгованість по процентам; 5\~859,35 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 7839,54 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. 23 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 147/08-02, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що виникли із кредитного договору від 23 червня 2008 року № 147/08. Однак, дані договірні зобовязання не виконуються і поручителем [PERSON] Окрім того, зазначає, що повернення кредитних коштів забезпечується нерухомим майном згідно з договором іпотеки (без оформлення заставної) №147/08-01 від 23 червня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON], посвідченим 23.06.2008р. приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріат округу за реєстровим номером 2704 - [PERSON] Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки визначено нерухоме майно - домоволодіння № 85, яке знаходиться в м. Чоп, по вул. Квітовій (вул. Дзержинського), Ужгородського району, Закарпатської області, загальною площею 149,2 кв.м., житловою - 70,8 кв.м., яке в цілому складається з трьох кімнат, в тому числі підвал 14,6 кв.м., літера АА- житловий будинок, літера Г-гараж та огорожа № 3. Предмет іпотеки - житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, наданій [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі рішення Чопської міської ради № 19 від 13.09.2007 р., яка на день укладення договору знаходилася на стадії приватизації, що підтверджується довідкою № 5 виданої ПП «ВЕРТИКАЛЬ» від 26.05.2008 р. Домоволодіння в цілому належить Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 13.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 2542. Вказує, що [PERSON] вже як майновий поручитель, не виконує взяті на себе зобовязання щодо умов договору іпотеки, які полягають у порушенні ним зокрема п. 3.3.4 договору іпотеки, а саме страхування на період дії дійсного договору предмету іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договорів страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого відповідач виконає всі зобовязання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договорів страхування не менше, ніж на наступний рік, а також п. 3.3.14 договору іпотеки згідно з яким [PERSON] зобовязувався протягом 90 календарних днів після посвідчення договору іпотеки надати Позивачу (Банку) державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій розташоване зазначене вище домоволодіння, яке є предметом іпотеки. У випадку проведення за письмової згоди реконструкції домоволодіння також надати Банку відповідно до чинного законодавства України документи та внести відповідні зміни до договору іпотеки. Зазначає, що не дивлячись на це [PERSON], починаючи з 03.04.2013 року стосовно цього договірні зобовязання по сплаті чергових платежів щодо страхування предмета іпотеки - не виконує, а саме не продовжує строк дії договору страхування майна №04-0701-00005 від 02.04.2012 року, який закінчився 02.04.2013 року, та як очевидно не надав банку правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Також вказує, що згідно з п 4.2. договору іпотеки передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.1-3.3.14 зобовязань Відповідача-1 (Іпотекодавця), зокрема щодо страхування заставленого майна та оформлення правовстановлюючого документа, відповідно до якого Відповідач-1 (Іпотекодавець) має сплатити на користь Позивача (Іпотекодержателя) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. При цьому сплата штрафу не звільняє його від виконання своїх зобовязань за цими пунктами. Вказує, що за п. 2.3 договору іпотеки домоволодіння прийнято в іпотеку за узгодженою ринковою вартістю 208800,00 грн. Таким чином, сума штрафу, що підлягає сплаті з [PERSON] складає 10 440,00 грн. (208 800,00 х 5%). Також зазначає, що банк неодноразово звертався до відповідачів з усними та письмовими вимогами щодо належного виконання взятих на себе зобовязань. Зокрема, їм було надіслано претензії (вимоги) за № № 1461,1462 від 05.08.2014р. та за вих. № № 0064, 0065 від 16.01.2015 р. з повідомленням про вручення даних претензії. Однак, протягом відведеного терміну, зазначеного у претензіях (30 календарних днів), виконання зобовязань і до цього часу не виконано, заборгованість позивачу не відшкодована, страхові платежі не сплачено. Виходячи з вищевикладеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON] та [PERSON], на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в сумі - 21746,07 дол. США 07 центів та 13698,89 грн., стягнути з [PERSON] штраф за невиконання договору іпотеки (без оформлення заставної) №147/08-01 від 23.06.2008 р. у сумі 10 440,00 грн., а також стягнути пропорційно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» сплачений банком судовий збір за подання позовної заяви по 1827,00 грн. з кожного відповідно. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналами рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрих кодовий ідентифікатор 88000 1613113 588000 1656282 9/89502 0121256 9), врученого особисто [PERSON] 04.01.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1685554 0), що повернулося на адресу суду 29.02.2016 року за закінченням терміну зберігання, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1700409 9), що повернулося на адресу суду 25.03.2016 року за закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник [PERSON], уповноважений договором про надання правової допомоги від 24.04.2015 року адвокат [PERSON], також не забезпечив свою явку у судове засідання, хоча належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 17004560/8960002471836). В силу ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі, відтак, суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналами рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрих кодовий ідентифікатор 88000 1656281 0/89502 0121257 7), врученого особисто [PERSON] 04.01.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1685553 2/89502 0122363 3), врученого особисто [PERSON] 18.02.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1700456 0/89600 0247183 6), врученого особисто [PERSON] 16.03.2016 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1700457 9/89502 0123278 0), врученого особисто [PERSON] 17.03.2016 року, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 червня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 147/08, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 27000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних, з кінцевим терміном повернення 22 червня 2028 року. Факт отримання кредиту [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 97 18 від 23.06.2008 року, меморіальним валютним ордером № TR.1801.1.119 від 23.06.2008 року та випискою з особового рахунку № 262013702/840 з 23.06.2008 року по 16.06.2011 рік. У судовому засіданні також встановлено, що 23 червня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 147/08-02, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що виникли із кредитного договору від 23 червня 2008 року № 147/08. Судом встановлено, що відповідачами умови кредитного договору та договору поруки належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом у відповідачів утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 25.12.2014 року складає 21 746,07 дол. США та 13 698,89 грн., з якої: 18264,00 дол. США строкова заборгованість по кредиту; 1232,00 дол. США прострочена заборгованість по кредиту; 185,09 дол. США поточна заборгованість по процентам; 2064,98 дол. США прострочена заборгованість по процентам; 5859,35 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 7839,54 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Також судом встановлено, що повернення кредитних коштів забезпечується нерухомим майном згідно з умовами договору іпотеки (без оформлення заставної) №147/08-01 від 23 червня 2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], посвідченого 23.06.2008 року, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріат округу за реєстровим номером 2704 - [PERSON] Як вбачається з даного договору іпотеки предметом іпотеки визначено нерухоме майно - домоволодіння № 85, яке знаходиться в м. Чоп, по вул. Квітовій (вул. Дзержинського), Ужгородського району, Закарпатської області, загальною площею 149,2 кв.м., житловою - 70,8 кв.м., що в цілому складається з трьох кімнат, в тому числі підвал 14,6 кв.м., літера АА - житловий будинок, літера Г - гараж та огорожа № 3. Предмет іпотеки - житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, наданій [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі рішення Чопської міської ради № 19 від 13.09.2007 р., яка на день укладення договору знаходилася на стадії приватизації, що підтверджується довідкою № 5 виданої ПП «ВЕРТИКАЛЬ» від 26.05.2008 р. Домоволодіння в цілому належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 13.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 2542. Згідно з п.п. 3.3.4, 3.3.4.1 договору іпотеки № 147/08-01 від 23 червня 2008 року, іпотекодавець зобовязаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування, вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема, сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договорів страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого відповідач виконає всі зобовязання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договорів страхування не менше, ніж на наступний рік, а також згідно п. 3.3.14 договору іпотекодавець зобовязаний протягом 90 календарних днів після посвідчення договору іпотеки надати позивачу (Банку) державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій розташоване зазначене вище домоволодіння, яке є предметом іпотеки. У випадку проведення за письмової згоди реконструкції домоволодіння також надати банку відповідно до чинного законодавства України документи та внести відповідні зміни до договору іпотеки. Однак, судом встановлено, що [PERSON], починаючи з 03.04.2013 року договірні зобовязання по сплаті чергових платежів щодо страхування предмета іпотеки - не виконує, а саме, не продовжує строк дії договору страхування майна №04-0701-00005 від 02.04.2012 року, який закінчився 02.04.2013 року. Пунктом 4.2. договору іпотеки сторони передбачили відповідальність за невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.1-3.3.14 зобовязань іпотекодавцем, зокрема, щодо страхування заставленого майна та оформлення правовстановлюючого документа, згідно з приписами якого іпотекодавець має сплатити на користь позивача (Іпотекодержателя) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. При цьому, сплата штрафу не звільняє його від виконання своїх зобовязань за цими пунктами. Згідно з п. 2.3 договору іпотеки домоволодіння прийнято в іпотеку за узгодженою ринковою вартістю 208800,00 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми штрафу [PERSON], нарахованого у розмірі 10 440,00 грн., виходячи з вартості іпотечного майна (208 800,00 х 5%) обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом також встановлено, що банк неодноразово звертався до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з усними та письмовими вимогами щодо належного виконання взятих на себе зобовязань, що підтверджується претензією про повернення заборгованості по кредиту в сумі 1\~605,60 дол. США № 1461,1462 від 05.08.2014р. та претензією про повернення заборгованості по кредиту в сумі 3\~638,50 дол. США за вих.№ 0064, №0065 від 16.01.2015р., скерованими адресатам з повідомленням про вручення даних претензії. Однак, протягом зазначеного у претензіях строку - 30 календарних днів виконання грошових зобовязань не відбулося, а претензії залишені без реагування та задоволення. Відповідно до п.3.3.1 кредитного договору № 147/08 від 23.06.2008 року позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно з п. 3.3.3. даного договору позичальник зобовязується повертати суми кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 112,00 дол. США, а останній платіж сплачується в сумі 232,00 дол. США. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобовязується сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У разі порушення п.п. 3.3.12.-3.3.16 цього договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.1. цього договору, підвищеної на 1 %, починаючи з моменту порушення/недотримання позичальником відповідних пунктів цього договору. Згідно з п. 5.1. даного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань, банк має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобовязаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені банком за цим договором. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Пунктом 5.8. кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, в тому числі щодо вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов кредитного договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу положень ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення заборгованості із боржника - позичальника [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про солідарне стягнення заборгованості, в тому числі із поручителя [PERSON], то суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як зазначено у частинах 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З прохальної частини позовної заяви судом встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно одночасно з усіх відповідачів: позичальника та поручителя. Відповідно до ч. 4. ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, суд констатує той факт, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно до п. 5.3 договору поруки № 147/08-02, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання встановлений або встановлений моментом вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом року від дня укладення даного договору поруки. Правовою позицією, висловленою Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-53 цс/14 від 17.09.2014 року, яка у відповідності до положень ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначено, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Суд вважає, що з огляду на те, що договором поруки від 23.06.2008 р. в цілому не встановлено строку, протягом якого кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою виконання боргового зобов'язання з моменту невиконання основним боржником відповідних зобов'язань, тому в даному випадку підлягає застосуванню імперативні приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в частині вимог позивача до поручителя [PERSON], які виникли на підставі укладеного договору поруки від 23 червня 2008 року № 147/08-02, слід відмовити з підстав припинення будь-яких зобов'язань поручителя. Як вбачається із розрахунку заборгованості останньою датою платежу є 27 березня 2014 року, а тому право кредитора звернутися з вимогою до поручителя виникло з 28 березня 2014 року, а з позовною заявою позивач звернувся лише 13 березня 2015 року, тобто зі спливом майже 12 місяців з моменту виникнення права звернення з вимогою. Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 3654,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 11 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2016 року.

Outcome: partial