Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 22.04.2014 року пред'явило позов до [PERSON] про звернення стягнення. У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 12583,06 доларів США з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.06.2013 року. 18.11.2011 року до даного договору було укладено додаткову угоду № 1 про зменшення суми заборгованості на 2362,91 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.01.2015 року. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 01.04.2014 року виникла заборгованість, яка разом з штрафними санкціями становить 23649,35 доларів США. Окрім цього, з метою забезпечення виконання за кредитним договором 17.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу Peugeot Boxer, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки відповідач порушив зобовязання з повернення суми кредиту, не передав предмет застави в заклад банку, просить суд передати предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля в заклад банку та звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 13.05.2014 року на адресу відповідача була надіслана судова повістка рекомендованим листом з повідомленням, який повернувся з відміткою про те, що адресат за зазначеною адресою тимчасово відсутній. Відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач будучи належним чином повідомлений, повторно у судове засідання не з'явився, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного судочинства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, розмір та порядок отримання яких встановлюється договором або законодавством. У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет застави забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» установлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у звязку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ст. 25 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, за якою одним із способів звернення стягнення є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Із копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи вбачається, що 17.07.2009р. ВАТ КБ «ПриватБанк» змінило найменування на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та 29.07.2003 року отримало банківську ліцензію № 22 на здійснення операцій з іноземною валютою, яку надалі продовжило 05.10.2011 р. З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 12583,06 доларів США з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.06.2013 року. Умови вищевказаного кредитного договору відповідач не виконував, систематично порушував свої договірні зобов`язання, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 01.04.2014 року, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 23649,35 доларів США, з яких 10931,35 доларів США заборгованість за кредитом, 3904,16 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 861,28 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 6804,74 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, 22,75 доларів США штраф (фіксована частина) та 1125,08 доларів США штраф (процентна складова). Із копії договору застави від 17.06.2008 року, укладеного, відповідно до умов кредитного договору і на забезпечення його виконання, між позивачем та відповідачем [PERSON] вбачається, що останній передав в заставу рухоме майно - транспортний засіб Peugeot модель Boxer, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. З повідомлення № 30.1.0.0/2-506 від 20.02.2014 року вбачається, що відповідача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та наслідки, у разі невиконання такої вимоги, однак, жодних заходів щодо виконання своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачем не було вжито. З витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що звернення стягнення на спірний автомобіль на підставі договору №LVKWAE0000104591 від 17.06.2008 року зареєстровано у реєстрі 11.03.2014 року, проте зобов`язання залишається невиконаним. Ураховуючи наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів судових витрат у сумі 2599,06 гривень, пов'язаних з сплатою судового збору.

Outcome: approved