Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживає на території збройного конфлікту, де не працювали нотаріуси, був відсутній транспортний рух. 25 жовтня 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда, но що їй було надане роз`яснення про те, що вона пропустила строк на звернення з цією заявою. Також, разом із позовною заявою, позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Від відповідача надійшло клопотання, в якому Станично-Луганська селищна рада просила розглядати справи за відсутності її представника, проти позовних вимог не заперечувала. З огляду на те, що від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважав можливим розглянути справу без їхньої участі за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК). Відповідно до цивільного законодавства України у разі відсутності спадкоємців після смерті особи, не прийняття ними спадщини або усунення їх від спадкування, органи місцевого самоврядування зобов`язані звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою (див. ч. 1 ст. 1277 ЦК). Крім цього заява про визнання спадщини відумерлою може бути подана кредитором спадкодавця, а також власниками або користувачами суміжних земельних ділянок, якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення (ч. 3 ст. 1277 ЦК). Зазначене свідчить, що у даній категорії справ відповідачами можуть виступати інші спадкоємці, що прийняли спадщину (у разі відсутності їх письмової згоди), або органи чи особи, які зобов`язані чи мають право на визнання спадщини відумерлою. Така сама позиція була висловлена Верховним Судом України у п. 24 постанови Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У своїй позовній заяві позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, визначивши відповідачем за цією вимогою орган місцевого самоврядування в особі Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області. Проте, як вбачається із позовної заяви, спадщина, на яку претендує позивач після смерті [PERSON] , є нерухомими майном та розташована на території с Верхня Вільхова, де повноваження Станично-Луганська селищна рада не здійснює, оскільки це територія Вільхівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, повноваження якої на цей час тимчасово покладені на військово-цивільну адміністрацію сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області. Позивачем в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України заяв про заміну неналежного відповідача належним не подавалось. Крім того, за відсутності позивача, суд не міг самостійно залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Не досліджуючи усіх підстав позову, його пред`явлення не до того відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, враховуючи, що позивач не позбавлена можливості на повторне звернення з таким позовом до належного відповідача, суд вважає необхідним залишити позов [PERSON] без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed