Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 20.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLаЖГА00054141, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 10000,00 грн. з терміном повернення кредиту 20.07.2014 року. Згідно договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,00% річних та комісія за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00054141 від 20.07.2011 року в сумі 59544,67 грн. Представник позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Капінос Н.К. в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в порядку встановленому договором або законом та в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом достовірно встановлено, що 20.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLаЖГА00054141, відповідно до якого банк надав відповідачу, як позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 10000,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені у майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору, з терміном повернення кредиту 20.07.2014 року. За користування кредитними коштами, відповідно до п.1.5 договору, встановлюється плата в розмірі 15,00% річних. Пунктом 1.6 договору визначено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом. Її розмір, відповідно до п. 4 Спеціальної частини договору, становить 1,75 % від суми кредиту. Згідно п. 2.5.2 договору відповідач зобов'язався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка розраховується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини договору. В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх обов'язків по договору банківського обслуговування, утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 14.08.2015 року становить 59573,27 грн. і складається з: кредиту - 6884,92 грн.; відсотків - 2992,55 грн.; комісії по РО - 3875,30 грн.; плати за пропуск платежів - 45820,50 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів на спростування факту наявності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00054141 від 20.07.2011 року в сумі 59544,67 грн. За загальним правилом ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду), від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. З урахуванням цього, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вказаним позовом і його позовні вимоги задоволені, суд вважає, що стягнення судового збору повинно бути проведено з відповідача [PERSON] у дохід держави. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 595,45 грн.

Outcome: approved