Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі повноважного представника звернувся до суду 16.06.2014 року з позовною заявою до суду, в якій зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору бн від 11.10.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував умов Договору, а тому виникла заборгованість за кредитом. Станом на 30.04.2014 року відповідач має заборгованість по кредиту у розмірі 13 786.49 грн., а саме 6215.11 грн. - по кредиту, 6438.69 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф, 632.69 - штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним представник позивача просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір в сумі 243.60 грн., надіславши заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду повторно не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки. Отже справу розглянуто у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України (заочно). Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який складається із заяви відповідача, умов та правил надання банківських послуг. В порушення виконання зобов'язання передбаченого договором відповідач не сплатив своєчасно суму кредиту в зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість у загальній сумі 13 786.49 грн. Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved