Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Наприкінці липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, заповіла [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовується в [ADDRESS] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Натомість, представник позивача [PERSON] надав заяву, якою підтримав пред`явлений позов, а розгляд справи просив здійснити за його відсутності. Сільський голова Макаренко В.М . також направив заяву, якою просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, а також зазначив, що проти позову не заперечує та просить його задовольнити. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я (а.с.4). За час свого життя, а саме: 14 липня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Старівської сільської ради Бориспільського району Штефан О.Т., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON] (а.с.5). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №756/2005, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2005 року [PERSON] був встановлений тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до Бориспільської районної державної нотаріальної контори (а.с.35). 25 жовтня 2005 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини (а.с.32). Таким чином вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Встановлено, що згідно погосподарського обліку сільської ради [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок побудований в 1952 році та на нього не виготовлено свідоцтво про право власності у зв`язку з тим, що на той час такий документ не вимагався. Вказана обставина підтверджується довідками №256 від 18 лютого 2016 року та №533 від 11 травня 2019 року, виданих Старівською сільською радою Бориспільського району (а.с.10,11). Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП БРР БР «БТІ» житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудований у 1952 році (а.с.8). Рішенням Старіської сільської ради №09-02-VII від 19 листопада 2015 року «Про перейменування назв вулиць та провулків в селах Старе та Васильки Бориспільського району» вирішено вулиці Радянській присвоїти найменування вулиця Дніпрова (а.с.9). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України та ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з положенням ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. У відповідності до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З листа державно нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори Черненко Н.Б. №251/02-14 від 16 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Оскільки, [PERSON] не надано оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.14). Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved