Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у сумі 4840,46 гривень, посилаючись на те, що 29.07.2013 року на підставі Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 02722009277БН/2013-07(далі Кредитний договір) відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 8300,00 грн. , під 36% річних , з кінцевою датою повернення кредиту 30.06.2015 року. Уклавши з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 10.09.2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 4840,46 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2748,83 грн., заборгованості по процентам за період з 31.10.2014 року по 30.08.2015 р. в сумі 821,08 грн., пені за порушення строків погашення процентів за період з 31.12.2014 р по 10.09.2015 р. в сумі 152,82 грн., пені за порушення строків погашення кредиту за період з 28.11.2014 р. по 10.09.2015 р. в сумі 971,66 грн., трьох відсотків річних у звязку з несвоєчасною платою основного боргу за період з 28.11.2014 р. по 10.09.2015 р. в сумі 53,16 грн., трьох відсотків річних у звязку з несвоєчасною сплатою процентів за період з 31.12.2014 р. по 10.09.2015 р. в сумі 8,00 грн., витрат від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою основного боргу за період з 28.11.2014 р. по 10.09.2015 р. в сумі 77,11 грн., витрат від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою процентів за період з 31.12.2014 р. по 10.09.2015р. в сумі 7,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, причину відсутності суду не повідомив, надав суду заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу за його відсутністю, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. За даними Сектору адресно-довідкової роботи УДМСУ в Запорізькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою зазначеною в позові куди й надсилались судові повістки, але поштові конверти повернулись до суду із зазначенням про закінчення терміну зберігання. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2013 року на підставі Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 02722009277БН/2013-07(далі Кредитний договір) відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 8300,00 грн. , під 36% річних , з кінцевою датою повернення кредиту 30.06.2015 року. Уклавши з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 10.09.2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 4840,46 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). 29.07.2013 року при укладанні кредитного договору № 02722009277БН/2013-07 сторони поставили свій підпис під договором, чим засвідчили факт на згоду з умовами договору , обовязками за договором, що всі умови договору цілком зрозумілі, вони вважають їх справедливими. Договір було підписано добровільно, окрім того, за кредитним договором [PERSON] надав гарантії того, що він ознайомлений з договірними умовами і він з ними погоджується. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення , яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не поверну речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня , коли речі мали бути повернуті, до дня фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. 15.01.2015 року на адресу відповідача позивачем була надіслана претензія про погашення заборгованості, однак відповідач її не отримав та не сплатив заборгованість. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом. Боржник ,який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено , що пенею є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.п. 9.1., 9.2 Кредитного договору відповідач сплачує пеню за кожен день прострочки до дати повернення кредиту або сплату процентів за кредитом, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Також, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дежавний експортно-імпортний банк України» про стягнення з [PERSON] суми заборгованості у розмірі 4840,46 гривень законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218,00 грн., понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved