Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

ПАТ Банк «ТРАСТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством Банк ТРАСТ та [PERSON] укладено Кредитний договір № R011.0062461 за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000 грн., зі сплатою відсотків та щомісячної комісії . 01.03.2016 року ПАТ Банк «Траст» було збільшено кредитний ліміт [PERSON] на 10 000,00 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання перед Позивачем і порушив умови Кредитних договорів, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Станом на 21.09.2017 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 11 061,92 грн., яка складається з: Простроченої заборгованості за кредитом - 9850,68 грн.; Прострочена заборгованість по відсоткам - 911,24 грн.; Пеня - 300,00 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню, оскільки в суді з достовірністю встановлено, що відповідач порушував умови кредитного договору : згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону, а також ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. 14.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахуванняпені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Слов'янськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано не чинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Слов'янськ Донецької області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Слов'янськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обов'язку по оплаті будь-якої пені на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON]. на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» пені за прострочення основної судної заборгованості в розмірі 300 грн. не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача 10761,92 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 9850,68 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 911,24 грн. В іншій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду.. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1552,0 гривень, що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково. Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 97 %, отже 1552,0 грн. становить 97 % від суми 1600 грн. 00 коп. У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial