Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовною заявою в якій просить, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 46 331,08 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 370 324,33 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 11029040000 від 16.08.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку: загальна площа: 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотеко держателем ПАТ «Дельта банк» на підставі договору іпотеки № 686 від 16.08.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на земельна ділянка: загальна площа: 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ПАТ «Дельта банк». Припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, загальна площа 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11029040000. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у сумі 37 760,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 16.08.2021 року або достроково зі сплатою 10,30 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договору про надання споживчого кредиту, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір іпотеки № 686 від 16.08.2006 року, за яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальна площа 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом нотаріального округу Київської області [PERSON], 16.08.2006 року, за № 9876. 08.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу, за яким своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта банк». Зважаючи на те, що відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, та у нього за договором про надання споживчого кредиту виникла заборгованість станом 19.03.2013 року у розмірі 46 331,08 дол. США, позивач просить на підставі Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав що зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні 21.03.2014 року представник відповідача-1 проти позову заперечував, 14.04.2014 року у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлені про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомив. Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по сутті, суд приходить до наступного. 16.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем-1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11029040000. Відповідно до умов договору відповідач-1 отримав кредит у сумі 37 760,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 16.08.2021 року або достроково, зі сплатою 10,30 % річних за користування кредитом. У судовому засіданні встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язання за кредитним договором були виконані, а саме відповідач-1 було надано грошові кошти. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1. договору про надання споживчого кредиту, в забезпечення виконання зобов'язання за цим договором, 16.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», в якості іпотекодержатель та відповідачем-1, в якості іпотекодавця укладений договір іпотеки № 686, згідно умов даного договору предметом іпотеки є земельну ділянку, загальна площа 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу-1 на праві право власності на підставі купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом нотаріального округу Київської області [PERSON], 16.08.2006 року, за № 9876, сторонами обумовлено ціна предмету іпотеки - 254 271,00грн. 08.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу, за яким своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта банк». Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Станом 19.03.2013 року, відповідач-1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та у перед банком виникла заборгованість у розмірі 46 331,08 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 370 324,33 грн. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У п.п. 1.2. кредитного договору сторони погодили, що кредит наданий банком повинен бути повернутий відповідачем-1 в строк не пізніше 16.08.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11029040000 від 16.08.2006 року, укладеного між банком та відповідачем-1 вбачається, що останній дійсно не виконував свого зобов'язання визначеного умовами цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадках, передбачених законом, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого натягають державній реєстрації. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування спору з відповідачем-2 у відповідності до приписів ч. 1 ст. 3 ЦПК України. А тому суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача-2 здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за позивачем не підлягає задоволенню в інші вимоги позивача є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 37, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» та

Outcome: partial