Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 14 грудня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 05/07-Ужг, відповідно до якого надання кредитних коштів останньому буде здійснюватись окремими частинами (траншами) відповідно до Додаткових угод до цього Договору у межах відновлювальної рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 200 000 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами процентів згідно Договору. Цього ж дня між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 05/07-Ужг про надання позичальнику траншу кредитних коштів у розмірі 150 000 грн. зі строком користування до 13 грудня 2017 року. Для забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, 14 грудня 2007 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 05/07-Ужг-02 та між позивачем, [PERSON] та [PERSON] - Договір поруки № 05/07-Ужг-03, згідно яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за вказаними Кредитним договором і Додатковою угодою. Оскільки відповідач [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 20 жовтня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 229 632,92 грн., з яких 108 714,29 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10 869,70 грн. - заборгованість за нарахованими доходами, 110 048,93 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, тому просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму боргу. Під час розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та у зв'язку з частковою сплатою відповідачем [PERSON] боргу, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 203 090,47 грн., а також судовий збір в сумі 2 296,33 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, змінений позов в частині стягнення кредиту та відсотків визнав. Що стосується заборгованості в частині стягнення пені, то просив у такій відмовити відповідно до ст. 551 ЦК України. У судове засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05/07-Ужг, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти окремими частинами (траншами) відповідно до Додаткових угод до цього договору, у межах відновлювальної рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 200 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем у розмірі 15,5 % річних, з остаточним строком повернення до 13 грудня 2017 року. Згідно Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору № 05/07-Ужг від 14 грудня 2007 року банк надав [PERSON] транш кредитних коштів у розмірі 150 000 грн. зі строком користування до 13 грудня 2017 року. Повернення вказаного траншу кредитних коштів та сплата процентів здійснюється у наданій валюті й у строки згідно із Графіком погашення кредиту (а. с. 4-7, 12-16). Також встановлено, що в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між позивачем та відповідачами 14 грудня 2007 року були укладені договори поруки № 05/07-Ужг-02 та № 05/07/-Ужг-03, згідно яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно з [PERSON] за виконання останнім свого обов'язку за кредитним договором (а. с. 8-11). Крім цього встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв'язку з чим у такого станом на 16 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 203 090,47 грн., з яких 72 597,55 грн. - заборгованість за кредитом; 17 931,33 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2 512,66 грн. - заборгованість по відсотках (по 15 квітня 2015 року); 110 048,93 грн. - пеня за простроченими процентами та тілом кредиту (з 21 жовтня 2013 року по 20 жовтня 2014 року) (а. с. 62-64). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 2.5., 4.1. кредитного договору № 05/07-Ужг від 14 грудня 2007 року позичальник зобов'язується використати кредит на споживчі цілі, повернути всі отримані кредитні кошти банку у валютах заборгованості за кожним траншем у строки, встановлені Додатковими угодами до цього договору, укладеними між сторонами, з остаточним строком повернення до 13 грудня 2017 року, шляхом перерахування коштів на відповідні позичкові рахунки. У відповідності до п. п. 3.1. б), 7.1. даного договору у випадку порушення позичальником строків погашення кредитних коштів, зазначених у графіку погашення кредиту відповідно до Додаткової угоди банк нараховує 31 % річних від суми невиконаного вчасно зобов'язання за кредитом за період часу із моменту непогашення суми кредитних коштів (частини кредитних коштів) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості, але не більше остаточного строку повернення кредитних коштів. За прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення (а. с. 4-7). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Також, відповідно до ст. 554 ч. 1 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Так, згідно п. п. 1.1., 2.1., 2.2. договорів поруки № 05/07-Ужг-02 та № 05/07-Ужг-03 від 14 грудня 2007 року поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 05/07-Ужг від 14 грудня 2007 року, відповідно до якого останньому наданий перший транш у розмірі 150 000 грн. в межах відновлювальної рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 200 000 грн. за сплатою 15,5 % річних. У випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у т. ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків (а. с. 8-11). Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 05/07-Ужг від 14 грудня 2007 року, суд вважає, що змінена позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені за простроченими процентами та тілом кредиту, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість [PERSON] перед банком по тілу кредиту склала 90 528,88 грн., по відсотках - 2 512,66 грн., а по пені 110 048,93 грн., що значно перевищує загальний розмір заборгованості. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З вказаної статті вбачається, що суд може зменшити розмір неустойки за наявності хоча б однієї з двох умов, вказаних у даній нормі. Оскільки, розмір нарахованої банком пені значно перевищує розмір збитків за кредитним договором, суд вважає, що це є підставою для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім цього, як роз'яснено в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Такими істотними обставинами суд визнає те, що боржником [PERSON] значна частина зобов'язань за кредитним договором виконана, останній здійснював погашення за кредитним договором по мірі можливості та зважаючи на те, що порушення ним взятих на себе зобов'язань за кредитним договором є наслідком збігу комплексних причин, зокрема наслідком економічної та фінансової кризи, у зв'язку з чим його матеріальний стан погіршився, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину, дружину, яка ніде не працює та матір пенсійного віку, крім цього сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу (а. с. 20-24, 75-85). Таким чином наявні одночасно дві умови, вказані в ч. 3 ст. 551 ЦК України, які дають суду можливість зменшити розмір нарахованої банком пені до 10 000 грн., що повністю відповідає цивілістичному принципу справедливості та розумності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступного. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674/VІ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог. Оскільки, позивач під час розгляду справи зменшив розмір позовних вимог з 229 632,92 грн. до 203 090,47 грн., то поверненню позивачеві підлягає 265,40 грн. (2 296,33 грн. (1 % ціни позову до зменшення позовних вимог) - 2 030,90 грн. (1 % ціни позову після зменшення позовних вимог). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, і у разі часткового задоволення позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач в результаті зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідачів 203 090,47 грн., з яких відповідно повинен був сплатити 2 030,90 грн. судового збору (1 % ціни позову). Оскільки позов задоволено частково, на суму 103 041, 54 грн., тобто 50,74 % від ціни зміненого позову, то з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 1 030,48 грн. (2 030,90 грн. ? 50,74 % / 100).

Outcome: partial