Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Камінь-Каширського районного суду [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 25.07.2014 року медичні працівники Ковельського МТМО повідомили службу у справах дітей щодо антисанітарних умов та відсутності догляду за малолітнім [PERSON] По даному факту з [PERSON] працівниками служби у справах дітей спільно з СКМСД Ковельського МВ УМВС та педіатром Ковельського МТМО проведено відповідну профілактичну бесіду. 15.08.2014 року на адресу служби надійшло повторне повідомлення про те, що малолітній [PERSON] проживає в антисанітарних умовах, його матір [PERSON] перебуває в нетверезому стані, в будинку перебувають сторонні особи в нетверезому стані. Після цього було вирішено госпіталізувати дитину та малолітнього [PERSON] 15.08.2014 року було поміщено до дитячої лікарні Ковельського МТМО, а 16.08.2014 року дитина була забрана матір'ю. 09.09.2014 року працівники Ковельської дитячої поліклініки знову повідомили службу у справах дітей про те, що малолітній [PERSON] проживає в антисанітарних умовах, а матір малолітнього [PERSON] перебуває в нетверезому стані. Позивач зазначає, що під час проведення перевірки та обстеження умов за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що в будинку санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в кімнатах не прибрано, речі розкидані, дитина лежить на матраці, який розміщений на підлозі. Було також встановлено, що [PERSON] пішла з дому, та залишила дитину. Оскільки умови перебування дитини в помешканні загрожували життю та здоров'ю дитини, малолітнього [PERSON] було вилучено із сім'ї та поміщено до дитячої лікарні Ковельського МТМО, про що складено акт про вилучення дитини із сім'ї від 09.09.2014 року. Працівники служби у справах дітей спільно з СКМСД Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, МЦСССДМ проводили відповідну роботу з [PERSON] щодо належного виховання та утримання сина [PERSON], останню неодноразово викликали на засідання комісій, які вона ігнорувала. Оскільки [PERSON] не створює належних умов проживання малолітнього сина, остання ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітнього [PERSON], позивач прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], передати малолітнього [PERSON] на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради для подальшого влаштування, а також стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 350 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради в судовому засіданні змінила позовні вимоги та враховуючи, що відповідач [PERSON] змінила спосіб життя та відношення до дитини, а саме: відвідувала заклад в якому знаходиться її малолітній син, написала заяву про поміщення дитини в спец заклад терміном на 1 рік, проводить ремонтні роботи в будинку, прохає відібрати у матері [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO] терміном на 1 рік. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його задоволення. Суду пояснила, що алкогольними напоями не зловживає та відвідує заклад в якому перебуває на даний час її син. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] належним чином не виконувала покладені на неї обов'язки щодо забезпечення належних умов проживання та виховання малолітнього сина, [PERSON], [INFO] було вилучено у матері [PERSON] та поміщено в дитячу лікарню. Свідок [PERSON] в судовому засідання вказала, що стан здоров'я дитини задовільний, хоча дитина мала невеликі опрілості. Дитина доглянута, вага дитини відповідає її віку. Свідок [PERSON] суду показала, що забирала дитину в дитячу лікарню. Матері дома не було, а жінка з якою була дитина вказала, що мати в бабусі. Вказала також, що дитина була чиста та доглянута. Свідок [PERSON] пояснив, що в серпні забирав дитину від матері [PERSON] Мати була в нетверезому стані. На наступний день мати забрала дитину з закладу охорони здоров'я. Коли дитину привезли вдруге в лікарню, дитина була чиста та доглянута, хоча у хлопчика були невеликі опрілості. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] проживає з нею по сусідству. Вказала, що дитина чиста та доглянута, в будинку теж чисто і прибрано. Пояснила, що коли працівники служби у справах дітей приходили до [PERSON], її дійсно не було дома, оскільки вони ходили в ліс та затримались, так як довго чекали автобуса. Свідок [PERSON], який є сусідом [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] піклується про дитину, доглядає її, купує одяг та продукти харчування. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає однією сім'єю з [PERSON] та спільно виховують сина. [PERSON] доглядає за дитиною. Вказав, що алкогольних напоїв він не вживає, працює. Дітей від першої дружини забрала теща. На даний час вони з [PERSON] проводять ремонт в будинку. Пояснив, що разом з [PERSON] займались вихованням дитини. Згідно з абзацу 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, проте належно не виконує покладені на неї батьківські обов'язки по відношенню до її малолітнього сина. Статтею 170 ч.1 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Про те, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов'язки по вихованню малолітнього сина свідчать акти обстеження умов проживання від 15.08.2014 року та від 09.09.2014 року, складені комісією служби у справах дітей, в яких вказується, що умови для проживання дитини не створені, відсутні засоби гігієни, батьки схильні до вживання алкогольних напоїв. З акту вилучення дитини [PERSON] від 09.09.2014 року вбачається, що працівниками служби у справах дітей виконкому Ковельської міської ради [PERSON], [INFO] вилучено із сім'ї та поміщено на обстеження в дитячу лікарню. Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що обсяг участі відповідачки у вихованні дитини дійсно є недостатнім, проте дана обставина та очевидне бажання опікуватись та виховувати сина не свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками перед дитиною, а відтак суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягнує з відповідача в користь держави судові витрати в справі.

Outcome: approved