Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина проживала разом з матір`ю, яка постійного місця проживання не має, та разом з нею бродяжить. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя. З причин такого способу життя [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно сімох дітей. Вона неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, а також до кримінальної відповідальності за статтею 166 ККУ. [PERSON] , 2015 року народження, неодноразово перебувала у дитячому відділенні КЗ «Біловодська ЦРЛ», оскільки матір покидала її на сторонніх людей, які викликали працівників поліції або швидку допомогу. [PERSON] перебувала на соціальному супроводі у Біловодському районному центрі соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді впродовж 2012-2014 років. Рекомендації спеціалістів центру щодо подолання кризової ситуації не виконувалися, [PERSON] уникала спілкування зі спеціалістами, за результатом соціального супроводу її сім`я знята з обліку з негативним результатом. У підсумку призвело до того, що орган та піклування Біловодської райдержадміністрації на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянув питання щодо ситуації в сім`ї [PERSON] ухвалив рішення звернутися до суду про позбавлення [PERSON] батьків, прав відносно п`ятьох малолітніх дітей. В 2015 році [PERSON] народила восьму дитину, [PERSON] , свій спосіб життя не змінила. Батьківство визнав її співмешканець [PERSON] , який на момент народження доньки був судимий за скоєння злочину та був звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки. Невдовзі після народження доньки [PERSON] вдруге скоїв злочин за що і був покарний у вигляді позбавлення волі та строк 4 роки позбавлення волі. Своїм способом життя, поведінкою, [PERSON] фактично з народження доньки [PERSON] позбавив її батьківського піклування та виховання [PERSON] в черговий раз змінила місце проживання, продовжувала пиячити, дитиною не опікувалася, не забезпечувала її повноцінним харчуванням, не забезпечувала належний гігієнічний догляд дівчинки, тим самим наражала життя та здоров`я дитини на небезпеку. В квітні 2017 року [PERSON] покидала [PERSON] на сторонню людину, дитина була госпіталізована до дитячого відділення, куди [PERSON] з`явилася лише через три доби. Вдруге [PERSON] залишила доньку на чужу людину 3 травня 2017 року, наступного дня дитину госпіталізували до дитячого відділення. 11 травня 2017 року завідуючий дитячим відділенням [PERSON]. склала акт про дитину, покинуту в пологовому відділенні, іншому закладі охорони здоров`я. На підставі даного акту та рішення Біловодської райдержадміністрації малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та 24 травня 2017 року влаштовано на повне державне утримання до Луганського обласного Будинку дитини № 2 в м. Сєвєродонецьк. За цей час ні матір, ні батько не цікавилися долею дитини, не намагалися з`ясувати, де вона перебуває. [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, яке відбулося 29 травня 2017 року, але на засідання не з`явилася. Комісія розглянула письмові матеріали, що стосуються батьків [PERSON] , 2015 року народження, та дійшла висновку, що [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що унеможливлює повноцінний та всебічний розвиток малолітньої дитини. На підставі вищезазначеного комісія з питань захисту прав дитини ухвалила рішення щодо доцільності позбавлення батьків малолітньої [PERSON] , 2015 року народження, батьківських прав. На підставі викладеного, представник позивача органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації просить суд позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , і стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. З аналогічною позовною заявою до суду звернулася третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - орган опіки та піклування Біловодської селищної ради, дана заява містить аналогічні позовні вимоги до вказаних відповідачів та обґрунтовується такими ж доводами. Представник позивача органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації в судовому засідання позов підтримав, просив суд позбавити батьківських прав відповідачів. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - органу опіки та піклування Біловодської селищної ради в судовому засіданні на позовних вимог наполягав, вважав за необхідне позбавити батьківських прав відповідачів. Вказав, що [PERSON] вже неодноразово була позбавлена батькіских прав по відношенню до своїх дітей, це 8 дитина. З моменту потрапляння дитини в лікарню, а згодом до дитячого будинку, ні мати ні батько не поцікавились долею дитини, не надавали матеріальної допомоги. Відповідачка [PERSON] в суді позов не визнала, вказала, що на даний час вони з батьком дитини одружилися та бажають спільно виховувати доньку. Вона має тимчасові підробітки. До дитини не навідувалась жодного разу через брак коштів. Не телефонувала до дитячого будинку за дворічний період перебування дитини там, оскільки вважала що з дитиною все добре. До Служби у справах дітей щодо повернення їй дитини вона не зверталась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказує, що він має бажання виховувати доньку. Він на даний час має тимчасові підробітки. До дитини не навідувався, не телефонував,матеріальної допомоги не надав через відсутність коштів. До Служби у справах дітей щодо повернення їй дитини він не звертався. Свідок [PERSON] , яка є завідуючою дитячого відділення КЗ «Біловодська ЦРЛ», пояснила в суді, що на в перших числах травня 2017 року до них у відділення поступила малолітня [PERSON] , яку доставили в поганому стані здоровя. За період перебування дитини в лікарні її мати не цікавилась її здоровям , ніхто не зявився до дитини. 11.05.2017р. вона склала акт про покинуту дитину. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, відповідачів та свідка, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , повторно видане 12.05.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зазначений батьком дитини, [PERSON] вказана матір`ю (а.с.4). Як встановлено судом [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] на змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] . Згідно інформації Біловодського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №77 від 14.06.2017 упродовж 2012-2014 років в Бідоводському РЦСССДМ, сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. На той час мати мала п`ятеро дітей, з яких, двоє були грудного віку. За час перебування під супроводом, мати не виконувала рекомендації фахівців із соціальної роботи, порушувала умови договору, та, зі слів близького оточення сім`ї, вела не здоровий спосіб життя, що не одноразово було помічено й іншими суб`єктами соціальної роботи. В будинку постійно не дотримувалися санітарно-гігієнічні норми проживання, що створювало загрозу життю дітей, діти шкільного віку не мали бажання ходити до школи та, зі слів дирекції Біловодської гімназії, постійно прохали їсти. Мати не займалась вихованням дітей, залишала їх самих вдома та не цікавилась їхніми успіхами у навчанні. Наприкінці 2014 року сім`ю було знято із соціального супроводу з негативним результатом. [PERSON] не бажала змінювати свою життєву ситуацію, не визнавала існування проблеми, перекладала відповідальність та вину на інших, вважала певну негативну поведінку нормою. На протязі останніх років [PERSON] залишалась клієнтом центру та отримувала необхідні послуги, але неодноразово ігнорувала їх та рекомендації фахівців ВРЦСССДМ не виконувала. (а.с.7). 11 травня 2017 року завідуючим дитячим відділенням [PERSON] складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому відділенні, іншому закладі охорони здоров`я, про те, що 11.05.2017 о 13:25 год в дитячому відділенні КЗ «Біловодська ЦРЛ» виявлена покинута дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно розпорядження голови Біловодської райдержадміністрації №99 від 15.05.2017 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 8). 15 травня 2017 року надано розпорядження голови Біловодської райдержадміністрації №100 щодо влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] до дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с. 10). 24 травня 2017 року малолітню [PERSON] , [INFO] влаштовано до Луганського обласного Будинку дитини № 2 в м. Сєвєродонецьк (а.с.11). Як вбачається з характеристики депутата Біловодської селищної ради наданої на відповідача [PERSON] , вона зарекомендував себе з негативної сторони, фактичне місце проживання її невідоме, серед мешканців селища характеризується негативно, постійної роботи не має, стабільний дохід відсутній. (а.с.13). [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини Біловодської райдержадміністрації, яке відбулося 29 травня 2017 року з винесенням на порядок денний питання «Про виконання батьківських обов`язків» (а.с.14), але, як вбачається з позову, на засідання не з`явилася. Згідно інформації Луганського обласного будинку дитини № 2 від 10.05.2019 за №351 малолітня [PERSON] , [INFO] , являється вихованкою будинку дитини з 24.05.2017 року по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні. За час перебування дітей у закладі батьки жодного разу дитину не відвідували, не телефонували, її долею та станом здоров`я не цікавились, матеріальної та іншої допомоги не надавали. Посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на те, що вони бажають займатися вихованням своєї дитини та піклуватися нею спростовуються вищенаведеною інформацією будинку дитини № 2. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 21.06.2017 № 25-15/1256, вбачається доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Вирішуючи спір, видається зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] до власної доньки [PERSON] , [INFO] , які ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів на користь на користь Луганського обласного будинку дитини №2, аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved