Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; передачі Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області малолітньої дитини [PERSON] для її подальшого влаштування; стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особу або установу в якій буде перебувати дитина, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги мотивовано тим, що на обліку служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Позивач зазначає, що 19.09.2019 р. до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] в її сім`ю у зв`язку з тим, що батько дитини помер, а місце проживання матері дитини [PERSON] не відоме. З пояснень [PERSON] відомо, що малолітня [PERSON] з батьками [PERSON] та [PERSON] проживала в смт Диканька Полтавської області в будинку, де не було світла, газу та води; батьки дитини зловживали алкогольними напоями, речі та їжу для дитини давали сусіди; в жовтні 2018 р. [PERSON] зателефонував своїй матері [PERSON] з проханням забрати до себе його доньку. [PERSON] забрала малолітню [PERSON] до свого місця проживання: [ADDRESS] , де мешкають її донька [PERSON] з чоловіком [PERSON] . За час проживання дитини з бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON] мати дитини жодного разу не телефонувала та не відвідувала доньку. Місце перебування відповідача не відоме. Позивач вказує, що за інформацією служби у справах дітей Соледарської міської ради Донецької області [PERSON] не проживає за адресою реєстрації. Мати відповідача [PERSON] в заяві до служби у справах дітей Соледарської міської ради Донецької області зазначила, що з жовтня 2018 року з донькою зв`язок не підтримує, місце проживання останньої їй не відоме. Останнім часом [PERSON] вела асоціальний спосіб життя, не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини [PERSON] . За інформацією Диканського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я [PERSON] з 09.02.2018 р. по 18.01.2019 р. перебувала на обліку сімей, що опинились у складних життєвих обставинах з підстав неналежних умов для проживання та виховання малолітньої дитини; батьки дитини не працювали, зловживали алкогольними напоями, через борги в будинку за місцем їх мешкання було відключено газ та світло, сім`я жила за рахунок соціальних виплат, тимчасових неофіційних заробітків [PERSON] та фінансової допомоги, яку надавала мати [PERSON] - бабуся дівчинки. За період перебування сім`ї [PERSON] з 18.04.2018 р. під соціальним супроводом дитину влаштовано до дитячого садочка, погашено борги за комунальні послуги, вагому матеріальну підтримку надавала бабуся дитини. У подальшому батько дівчинки захворів, а мати продовжувала вести легковажний спосіб життя, долею доньки та хворого чоловіка не переймалася. Восени 2018 р. бабуся забрала внучку до себе, а сина влаштувала на тривале лікування. Позивач зазначає, що малолітня [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 243, дитину до садочка супроводжують [PERSON] та [PERSON] , дівчинка завжди доглянута, охайна. Мати дитини свідомо усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві держадміністрації надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, сторонам та третім особам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи (а.с. 32, 33). 20.03.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі (а.с. 47, 48). В судове засідання представник позивача, відповідач, третя особа та представники третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] . та третя особа [PERSON] суду подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, у заявах зазначили, що позов підтримують у повному обсязі. Про причини неявки представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації суд повідомлено не було. Третя особа Орган опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду відповідно чинного законодавства України. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. За нормою ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно положень частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного судом 21.04.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі сторін по справі та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно положень ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 21.09.2016 Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 790 від 21.09.2016 р. (а.с. 9). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024537294 від 13.11.2019 убачається, що до відомостей актового запису № 790, складеного 21 вересня 2016 Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про народження [PERSON] , [INFO] , 21 вересня 2016 року були внесені зміни, зокрема, про визнання батьківства на підставі заяви № 221/3.2-06-142 від 21.09.2016 р., прізвище змінене з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10-11). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 38 років у селі Веприк Полтавської області, про що 02.09.2019 року Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено відповідний актовий запис № 326 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 13). Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 07.05.2018 р. по справі № 529/356/18 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 2 КУпАП, за невиконання обов`язків щодо догляду та створення належних умов для проживання своєї малолітньої дочки, що виразилося в тому що 27.04.2018 р. близько 11 гол. 50 хв. [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання в будинку було брудно, відключені світло, газ, водопостачання, що було виявлено соціальними працівниками в ході проведення перевірки умов проживання малолітньої дитини (а.с. 16-17). На запит [PERSON] Бахмутським відділом поліції ГУНП в Донецькій області була надана відповідь від 29.07.2019 р. про те, що перевіркою встановлено, що [PERSON] в 2017 р. переїхала мешкати до м. Диканьки Полтавської області, що підтверджується письмовими поясненнями бабусі останньої гр. [PERSON] (а.с. 18). За повідомленням ГУНП в Полтавській області від 08.08.2019 р. на звернення [PERSON] , місце проживання [PERSON] не було встановлено, зі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] перестали співмешкати (а.с. 19). За інформацією Диканського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 17.10.2019 року № 01-14/69, сім`я [PERSON] перебувала на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах з підстав неналежних умов для проживання та виховання малолітньої дитини - з 09.02.2018 р. по 18.01.2019 р. ; батьки дитини ніде не працювали, зловживали алкогольними напоями; через борги в будинку за місцем їх мешкання було відключено газ та світло; сім`я жила за рахунок соціальних виплат, тимчасових неофіційних заробітків [PERSON] та фінансової допомоги, яку надавала бабуся дівчинки (мати [PERSON] ). За період перебування сім`ї [PERSON] з 18.04.2018 р. під соціальним супроводом, дитину влаштовано до дитячого садочка, погашено борги за комунальні послуги; вагому матеріальну підтримку надавала бабуся дитини. У подальшому батько дівчинки тяжко захворів, потребував сторонньої допомоги, а мати дитини продовжувала вести легковажний спосіб життя, долею доньки та чоловіка не переймалася. Восени 2018 р. бабуся забрала онучку до себе, а сина влаштувала на тривале лікування. Місце проживання [PERSON] соціальним службам невідоме (а.с. 22). Відповідно повідомлення Служби у справах дітей Диканської райдержадміністрації Полтавської області від 21.10.2019 р., [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає з осені 2018 р. і на даний час місце її проживання не відоме. Малолітня [PERSON] , [INFO] , 01 червня 2018 р. була поставлена на облік служби у справах дітей, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, та 05 лютого 2019 року знята з обліку у зв`язку з виїздом за межі району (а.с. 21). 19.09.2019 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про залишення у її сім`ї [PERSON] , [INFO] , з подальшим влаштуванням на правах члена сім`ї; прийняття її на проживання до себе в сім`ю до прийняття рішення органом опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві (а.с. 12). Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації О. Поліщука від 11.10.2019 № 15 тимчасово влаштовано малолітню [PERSON] , [INFO] , в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). У своїх письмових поясненнях від 05.12.2019 року [PERSON] зазначила про те, що вона є рідною тіткою малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка з листопада 2018 р. проживає в її родині. У жовтні 2018 р. її рідний брат [PERSON] (батько дитини) зателефонував їхній матері [PERSON] з проханням забрати до себе його доньку. На [PERSON] та [PERSON] неодноразово були скарги до соціальної служби з приводу неналежного утримання їх доньки [PERSON] . Батьки дівчинки постійно зловживали спиртними напоями, речі та їжу для дитини давали сусіди, у будинку де вони мешкали у м. Диканька не було світла, газу та води. Її мати забрала [PERSON] до м. Києва з неналежних умов життя у м. Диканька. За весь час коли дитина живе з ними [PERSON] жодного разу не зателефонувала, донькою не цікавилась, місце перебування її не відоме (а.с. 15-15 зв.). Із Акту № 280 обстеження умов проживання дитини від 10.10.2019 року, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, убачається, що дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що у квартирі чисто, прибрано, умови проживання дитині створено, дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку, має окреме спальне місце, одяг взуття, постільні речі, книжки, іграшки. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка проживає тимчасово (а.с. 23). Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації О.Поліщука від 02.12.2019 № 13 поставлено на профілактичний облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7 зв.). Службі у справах дітей та сім`ї Соледарської міської ради Донецької області мати [PERSON] [PERSON] надавала письмові пояснення від 21.01.2020 року, у яких повідомляла, що з жовтня 2018 р. вона з дочкою зв`язок не підтримує, їй не відоме місце знаходження [PERSON] , остання до 2018 р. вела асоціальний спосіб життя, не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини [PERSON] , вважає, що недоцільно розшукувати [PERSON] та повертати їй дитину (а.с. 26, 27). Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 23 від 11.12.2019) № 103/11312/41/3 від 19 грудня 2019 року комісією було встановлено, що дитина [PERSON] перебуває у службі у справах дітей та сім`ї на обліку як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Батько [PERSON] помер [INFO] . Мати [PERSON] з дитиною не проживає, цілком самоусунулась від обов`язків щодо виховання та утримання доньки, не цікавиться її життям, не дбає про фізичний, духовний, моральний розвиток, дитину не утримує. Згідно листа Дніпровського управління поліції ГУНП України місце проживання [PERSON] не встановлено. 11.10.2019 р. малолітню [PERSON] влаштовано в родину тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дитина проживає і на даний час. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримування дитини (а.с. 29). За повідомленням закладу дошкільної освіти № 243 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.10.2019 р., дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий заклад з 02 вересня 2019 р., дитину приводять до садочка та забирають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Відповідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» від 09.10.2019 р. № 953, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-педіатра амбулаторії ЗП-СМ закладу з листопада 2018 р., на амбулаторний прийом до лікаря та під час відвідування дитини медичним персоналом на дому з дитиною завжди перебувала бабуся, медичний персонал амбулаторії не спілкувався з мамою жодного разу з 2018 р. (а.с. 23). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не піклується про доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про нехтування відповідача покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню своєї дитини. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Позивач просить передати малолітню дитину [PERSON] третій особі у справі Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області для подальшого влаштування дитини. Вирішуючи спір у цій частині суд приймає до уваги наступне. Пунктом 13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 визначено, що облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. У разі коли батьки дитини або місце їх проживання невідомі, дитина, яка залишилась без батьківського піклування, береться на облік у службі у справах дітей за місцем виявлення дитини або місцем розташування закладу охорони здоров`я, в якому дитину залишили. Матеріали справи не містять доказів того якою саме службою у справах дітей приймалося рішення, оформлене наказом, про взяття на первинний облік малолітню [PERSON] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд вважає, що в частині позовних вимог про передачу дитини Органу опіки та піклування Соледарської міської ради Донецької області на опікування до встановлення опіки і призначення опікуна слід відмовити, при цьому для подальшого влаштування дитини [PERSON] слід передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки саме Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню [PERSON] поставлено на профілактичний облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] суд приходить до наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач у справі є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання своєї дитини, у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, та беручи до уваги ненадання відповідачем будь яких доказів на спростування обставин, викладених позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи або установи в якій дитина перебуватиме. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно положень пункту 14 ч. 2 ст. 3, пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial