Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернулися до суду із згаданим позовом до відповідачів, в якому в зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, прохають позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. Заявлені вимоги мотивують тим, що постановою Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 відмовлено у задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та постановлено рішення про відібрання малолітніх [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. Після спливу року після відібрання дітей за рішенням суду відповідачі не вжили заходів щоб повернути дітей. З відповідним позовом до суду не звернулися. Діти перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Полтавської області. Ухвалою суду від 28.04.2020 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.07.2020 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник органу опіки та піклування Котик І.Л. звернулася на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] п равом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не скористалися. Представник центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Полтавської області надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] у м. Комсомольськ народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] у м. Комсомольськ народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з висновком органу опіки та піклування від 10.03.2020, позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, визнано доцільним (а.с.4-5). Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.ст.150,151 СК України первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини тощо. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними висновками. За інформацією наданою Центром соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 04.03.2019, [PERSON] , 01.03.2019 самостійно прийшов до Центру, повідомивши, що батьки його ображають і б`ють, тому він боїться іти додому. Одяг хлопця був брудний, мав неприємний запах тютюну та бруду. З 14.02.2018 по 21.12.2018 [PERSON] вже перебував у Центрі. Батьки за час його перебування у центрі відвідували хлопця рідко, на контакт з фахівцями не йшли. (а.с.13). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.12.2018 в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження було відмовлено та попереджено [PERSON] та [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей. Постановою Полтавського апеляційного суду від 14.03.2019 частково задоволено апеляційну скаргу органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області. У задоволенні вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про позбавлення [PERSON] , [PERSON] про батьківських прав відмовлено. Постановлено рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від [PERSON] та [PERSON] та передання їх органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області. Згідно повідомлення виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, з 01.07.2019 Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» у м. Горішні Плавні, який у 1998-2011 роках функціонував як притулок для дітей, а у 2011-2016 - як центр соціально-психологічної реабілітації дітей, припинив свою роботу, і дітей які в ньому перебували, в тому числі і [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради (а.с.16). Як вбачається з інформації центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.02.2020 щодо малолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, які перебувають у закладі з 26.06.2019 по теперішній час, батько [PERSON] більше, чим матір [PERSON] приділяє увагу дітям. Систематично їх відвідує, щоразу приносить дозволені продукти харчування (солодощі, фрукти тощо). Діти чекають на зустріч з батьком, дуже емоційно реагують на його обіцянки забрати їх додому. [PERSON] постійно обговорює ситуацію, коли він буде жити вдома. [PERSON] та [PERSON] дуже хочуть повернутися до батьків. Мати, [PERSON] відвідувала дітей двічі. Відповідно до висновків практичного психолога за результатами спостережень та занять з [PERSON] з`ясовано, що вона не готова до навчання у 1 класі. Показники пізнавальних функцій знижені. Має вади мовлення: порушення вимови шиплячих звуків і звука «р». Разом з тим, дівчинка проявляє інтерес до співпраці з педагогами, завдання виконує з їх допомогою. Провідною діяльністю є гра. У дитячому колективі спілкується вибірково, переважно з молодшими за неї дітьми. [PERSON] навчається в 5 класі. Має адекватну самооцінку, середній рівень пізнавальної діяльності. Гімназію відвідує із задоволенням, відповідально ставиться до навчання. Емоційно - вольова сфера нестійка. Хлопчик імпульсивний, негативно реагує на стресові ситуації, особливо на ті, що пов`язані із проблемами його сім`ї. У разі хвилювання - заїкається. У дитячому колективі прийнятний. У спілкуванні з дорослими ввічливий (а.с.25). Згідно витягу з історії розвитку дитини [PERSON] , 2007 року народження, дитина перебуває на диспансерному обліку у хірурга, ортопеда, психіатра, стоматолога. [PERSON] встановлений діагноз: Змішані та інші розлади особистості. Змішані розлади поведінки та емоцій. Вальгусна деформація, некласифіковані в інших рубриках. Придбана деформація грудної клітки і ребер та має інші захворювання (а.с.28). Відповідно до витягу з історії розвитку дитини [PERSON] , 2013 року народження, дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря - невролога, психіатра, ортопеда, стоматолога. [PERSON] встановлений діагноз: природжена гідроцефалія, неуточнена. Розлад розвитку мови і мовлення. Придбана деформація грудної клітки і ребер. Вальгусна деформація, некласифікована в інших рубриках та має інші захворювання (а.с.29). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 19.02.2020, проведено обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні. На підлозі відсутній лінолеум, на стінах здерті шпалери, на вікнах грибок. З меблів є лише ліжко для батьків, на якому відсутня постільна білизна та подушки. В кімнаті є водо- та електропостачання. Для приготування їжі є портативна електрична плита, але відсутній посуд. Приготовленої їжі та запасів продуктів не має. Борги за комунальні послуги станом на 01.01.2020 становлять 75000 грн. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. На даний час [PERSON] проживає один, [PERSON] з його слів пішла з дому 09.02.2020 і більше не поверталася (а.с.31). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (витяг з протоколу № 4 від 19.02.2020), куди було запрошено і [PERSON] , вирішено у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей підготувати та направити до Комсомольського міського суду Полтавської області позов про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав (а.с.32-34). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Думка дітей не заслуховувалась в судовому засіданні з урахуванням позиції представника органу опіки та піклування, яка заперечувала проти цього, посилаючись що це буде психотравмуючим фактором для дітей та може негативно вплинути на їх психічний стан. Діти вже понад рік перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації м. Кременчука, і згідно наданих характеристик, [PERSON] дуже негативно реагує на стресові ситуації, особливо на ті, що пов`язані із проблемами його сім`ї, батьки протягом тривалого часу не вжили заходів для повернення дітей. Крім того, [PERSON] має розлад розвитку мови і мовлення. За таких обставин, суд вважає недоцільним заслуховувати думки дітей щодо позбавлення батьківських прав сторін, оскільки це може бути психотравмуючим фактором для дітей і може негативно вплинути на їх психічний стан. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» встановлено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (пункт 49 рішення ЄСПЛ). У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. На підставі викладеного суд вважає, що ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, в судовому засіданні доведено повністю, в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження даних обставин, що дають підстави позов задовольнити повністю та позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, так як саме позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей. Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн, тобто по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: approved