Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ПАТ «Дельта банк» пред'явило у суді позов до [PERSON], [PERSON], в якому просило солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором № 406/ФКВ-07 від 25.04.2007р. Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 406/ФКВ-07 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 16970,00 дол. США з розрахунком 10,6% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з «25» квітня 2007 року по «24» квітня 2014 року. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк посилаючись на наявність заборгованості у відповідачів та небажання погашати її у добровільному порядку, звернувся до суду з даним позовом. Під час судового засідання представник Банку підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачі свого права на участь у судовому засіданні не використали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 24.02.14р. відповідачі подали до суду заперечення проти позову, згідно яких просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що не укладали з позивачем будь-яких договорів, на відсутність доказів про перехід права нового кредитора у зобов'язаннях, а також на відсутність акту звірки взаєморозрахунків. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на відсутність належних доказів про передачу ТОВ «Український промисловий банк» активів та кредитних зобов'язань у тому числі й [PERSON], а також доказів про чіткий розмір суми заборгованості. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Український промисловий банк» (а.с. 26-30). 25.04.2007р. між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 406/ФКВ-07, за умовами якого Банк надав фізичній особі кредит в сумі 16970,00 доларів США строком на 84 місяці для придбання легкового автомобіля (а.с. 6-11). З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 406/ZФПОР-07 від 25.04.2007р. (далі - договір поруки № 406/ZФПОР-07) (а.с. 13). Відповідно до п. 1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 406/ФКВ-07 від 25.04.07р., за яким останній зобов'язаний до 24 квітня 2014 року повернути кредит у розмірі 16970,00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. У випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3 договору поруки). 26.10.11р., 13.12.11р., 30.10.13р,. 23.12.13р., ПАТ «Дельта Банк» направляло [PERSON] листи-попередження та досудові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 61, 62, 20, 21). У відповідь на зазначені листи, [PERSON] звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявами про відсутність підстав для сплати коштів новому кредитору, оскільки йому не було надано умов договору, акту звірки взаєморозрахунків та підтверджень повноважень нового кредитора (а.с. 55). 22.04.14р. Банком направлено на адресу [PERSON] нотаріально завірену копію Виписки з Договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 02.07.10р.; нотаріально завірену копію Виписки з Додатку № 1 до Договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості від 02.07.10р.; розрахунок заборгованості по кредитного договору (а.с. 101). Однак, станом на 25.09.2014р. відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, договором поруки, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 9285,56 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 120194 грн. 39 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4325, 84 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 55994 грн. 65 коп. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідачів в добровільному порядку виконати умови кредитного договору зі сплати заборгованості за кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору та умовами договору поруки. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, за яким позивач отримав право вимоги по кредитному договору № 406/ФКВ-07від 25.04.2007 року. За статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Зі змісту заяви [PERSON] від 14.01.14р., адресованої ПАТ «Дельта Банк», вбачається, що він у червні 2010 року отримав лист від ТОВ «Укрпромбанк», якому його повідомлено, що новим кредитором за його кредитним договором є ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, факт переходу кредитних зобов'язань від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] був відомий. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що банком було виконано свої зобов'язання за кредитним договором, а саме надано позичальнику кредит, на зазначених в договорі умовах. Слід зазначити, що під час укладання кредитного договору позивач був ознайомлений в повному обсязі з умовами договору, а саме: особу та місцезнаходження кредитора, мету кредиту, наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, та підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Із досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що солідарна відповідальність відповідачів перед Банком виникла на підставі договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідачів вимоги про досудове врегулювання спору. Проте, ні боржник, ні поручитель заборгованість за кредитним договором починаючи з 01.07.10р. не сплачують, посилаючись на відсутність взаєморозрахунку. За змістом положень статей 10, 11 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і які мають відповідати критеріям належності та допустимості. Позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено період нарахування, кількість прострочених днів, відсоткова ставка. Таким чином, в розрахунку не зазначено платежів, які не передбачені договором. Аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеними договорами, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність їх вини у невиконанні зобов'язань за кредитним договором, іншому їх розмірі. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд, вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] судовий збір в сумі 1732 грн. 81 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 536, 541, 553, 554, 610, 627, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved