Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Комунарському району звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи був ним уточнений, про позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх синів [PERSON], [PERSON] та накладення заборони на відчуження майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби (управління0 у справах дітей ЗМР перебувають діти, позбавлені батьківського піклування, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно із заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015 року діти відібрані у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Згідно з рішеннями виконавчого комітету ЗМР від 31.07.2015 року № 293/6, № 293/7 малолітнім [PERSON], [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з актом про невідвідування дітей у КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 08.06.2016 року № 860 малолітні [PERSON], [PERSON] перебувають у закладі з 20.03.2014 року. За час перебування дітей у установі дітей двічі 27.03.2015 року та 07.04.2015 року відвідала матір. З 07.04.2015 року по теперішній час ніхто з батьків дітей не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання не цікавився. Письмових, усних запитів про дітей від батьків на адресу закладу не надходило. Батьки матеріально дітей не підтримували, аліментів не сплачували. Дітей постійно, дуже часто відвідує бабуся [PERSON] та зрідка - прабабуся [PERSON] Останні відвідини бабусі відбулися 28.05.2016 року. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавляться фізичним та розумовим розвитком синів, матеріально їх не утримують, аліменти на користь закладу, в якому перебувають діти, не сплачують, що суперечить моральним засадам суспільства. Посилаючись на зазначене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно малолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], накласти заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, у разі повторної неявки відповідачів не заперечує стосовно заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки останнього суду невідомі. Суд, взявши до уваги надану представником позивача заяву, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 182, серії [NUMBER], Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 71 (а.с. 4, 5). Відповідно до заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015 року малолітні діти [PERSON], [PERSON] відібрані у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передані органу опіки та піклування - відділу по Комунарському району служби у справах дітей ЗМР, стягнуто з [PERSON], [PERSON], з кожного окремо, на користь КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР аліменти на утримання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття; після досягнення старшою дитиною повноліття - у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], до пояснення молодшою дитиною повноліття, починаючи з 11.11.2014 року (а.с. 8-10). Згідно з рішеннями виконавчого комітету ЗМР від 31.07.2015 року № 293/6, № 293/7 малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 4 зв.арк., 5 зв.арк.). Згідно з рішеннями виконавчого комітету ЗМР від 31.07.2015 року № 293/23, № 293/2 влаштовано малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до КУ «Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» на повне державне утримання як дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 11, 11 зв.арк.). Згідно з актом про невідвідування дітей у КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 08.06.2016 року № 860, у установі на вихованні та повному державному забезпеченні перебувають малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Останні влаштовані до Будинку дитини «Сонечко» 20.03.2014 року згідно з направленням відділу служби (управління) ЗМР у справах дітей по Комунарському району від 26.02.2014 року вих. № 01-18/041. За час перебування [PERSON], [PERSON], у Будинку дитини з 20.03.2014 року дітей двічі 27.03.2015 року та 07.04.2015 року відвідала матір. З 07.04.2015 року по теперішній час ніхто з батьків дітей не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання не цікавився. Письмових, усних запитів про дітей від батьків на адресу закладу не надходило. Батьки матеріально дітей не підтримували, аліментів не сплачували. Дітей постійно, дуже часто відвідує бабуся [PERSON] та зрідка - прабабуся [PERSON] Останні відвідини бабусі відбулися 28.05.2016 року (а.с. 6). Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], за № 05/01-41/1079 від 03.10.2016 року, встановлено, що батьки малолітніх дітей [PERSON]. [PERSON] - [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не займаються вихованням синів, не цікавляться інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком дітей (а.с. 38). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону здоров'я» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обов'язку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до листа Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 22.04.2013 року № 283/01-17 малолітні діти [PERSON], [PERSON] зареєстровані разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12 зв.арк.) Відповідно до довідки ЦОА № 12 від 16.01.2016 року за № 57 [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою разом із синами - [PERSON], [PERSON] та матір'ю [PERSON] (а.с. 13 зв.арк.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не виявляють до малолітніх синів ніякої уваги та турботи, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме не утримують їх матеріально, не приймають участі у вихованні синів, не цікавляться станом їх здоров'я, тобто свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги стосовно позбавлення їх батьківських прав, накладення заборони на відчуження майна є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved