Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 353-00/ФКВ-08, за умовами якого Банк надав позичальнику 53 000 доларів США зі сплатою 16% річних на строк по 08 вересня 2023 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Станом на 16.07.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 425 934,46 гривень, з яких: 400 663,73 гривень - тіло кредиту, 25 270,73 гривень - відсотки. Зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору № 353-003/П-08 від 11.09.2008 року, укладеного із [PERSON]. Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно з відповідачів. В ході розгляду справи представник позивача збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.12.2014 року становить 603 014,29 гривень, з яких: 539 155,66 гривень - тіло кредиту, 63 858,63 гривень - відсотки. Представник позивача Кесарева Г.І. підтримала заявлені вимоги в повному обсязі з наведених підстав. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позову не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за строком давності заявлених до поручителя вимог, з підстав, передбачених ч.1 ст. 251, ст. 252, ч.3 ст.254, ч.2,3 ст. 267, ч.4 ст.559 ЦК України. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 11 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 353-00/ФКВ-08, за умовами якого Банк надав позичальнику 53 000 доларів США зі сплатою 16% річних на строк по 08 вересня 2023 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк». Станом на 18.12.2014 року заборгованість становить 603 014,29 гривень, з яких: 539 155,66 гривень - тіло кредиту, 63 858,63 гривень - відсотки. Зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою згідно договору № 353-003/П-08 від 11.09.2008 року, укладеного із [PERSON]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк по 08 вересня 2023 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, за кредитним договором здійснено платежі у травні 2014 року та у вересні 2014 року. З вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та з вимогою про дострокове повернення кредиту банк звернувся до суду 07.08.2014 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У даній справі встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення 07.08.2014 року ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовом про дострокове повернення кредиту виявився факт порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме: припинення ним у травні 2014 року передбачених договором виплат з погашення чергового платежу за кредитом та процентів за користування кредитом. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Аналогічні положення містяться у п. 4.3.4, п.6.2 Кредитного договору, відповідно до яких банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту, сплату процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафних санкцій. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Банком 08.04.2013 року направлялись вимоги позичальнику та поручителю про погашення наявної простроченої (поточної) станом на 18.03.2013 року заборгованості на кредитним договором, строк дії поруки - до повного виконання зобов'язань по кредитному договору (п.10 Договору поруки), шість місяців від строку виконання основного зобов'язання (останній платіж перед пред'явленням у серпні 2014 року позову - травень 2014 року, не минув, кредитором не встановлювався день дострокового погашення кредиту, тому заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає безпідставним, а вимоги позивача являються обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. Враховуючи наведене, ст.ст. 252-258, 261, 509, 526, 527, 530, 533, 536, 549, 551, 559, 610, 611, 612, 614, 616, 625, 626, 629, 632, 1048, 1049, 1050, 1051, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved