Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Описова частина. 1.виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, який в процесі розгляду уточнював, та відповідно до останньої редакції вимог, просив визнати за ним право власності на ? частку квартири №95, загальною площею 45,4 кв. метрів, житловою площею 27,4 кв. метрів, в житловому будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі Донецької області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.07.1979 між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, який в подальшому розірвано за рішенням суду від 27.07.1995. В шлюбі народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу на підставі ордеру, виданому згідно із рішенням виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів № 158/3 від 20.05.1987, [PERSON], як члену ЖБК «Жовтневий-157», та її родині: чоловіку [PERSON], сину [PERSON], надано у користування кооперативну квартиру № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі. В подальшому у вказаній квартирі був зареєстрований [PERSON] 03.08.2014 [PERSON], яка постійно мешкала у вказаній квартирі, померла. На момент смерті останньої, у спірній квартирі були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач зазначає, що спірна квартира є кооперативною, право власності було набуто ним та [PERSON] за спільні кошти подружжя, пайовий внесок був виплачений у повному обсязі станом на 01.01.1992, тобто в період шлюбу. За життя [PERSON] правовстановлюючі документи на спірну квартиру отримані не були та, відповідно, не була проведена державна реєстрація прав власності на спірну квартиру. Позивач зауважує, що за життя [PERSON] визнавала право власності позивача на ? частку спірної квартири, проте, враховуючи відсутність спору між подружжям необхідності такого поділу не виникало. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняв спадкоємець першої черги за законом син спадкодавця [PERSON]. Інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON], проте свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось. Посилаючись на норми ст. ст. 22,28 КпШС України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст. 384 ЦК України позивач зауважує, що частки подружжя у спільній сумісні власності є рівними та наполягає на визнання за ним права власності на ? частку квартири № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі. Відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав, про що подав до суду відзив. Згідно із відзивом [PERSON] після смерті його матері [PERSON], яка померла 03.08.2014, у встановлений законом строк відповідач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, інший спадкоємець першої черги брат відповідача, відмовився від спадщини, на користь [PERSON]. Правовстановлюючі документи на спірну квартиру № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м.Маріуполі спадкодавцем не оформлювались. Вважає посилання позивача на ст. 392 ЦК України нормативно необґрунтованими, оскільки наведена правова норма може бути застосована у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Відповідач, як спадкоємець, не звертався до компетентного органу з заявою про державну реєстрацію права власності за спадкодавцем [PERSON] на спірну квартиру, з огляду на що вважає, що [PERSON] передчасно звернувся до суду із позовом, оскільки жодна з підстав, перелічених у ст. 392 ЦК України для звернення власника майна до суду, не може бути застосована для задоволення позовних вимог. Від третьої особи ЖБК «Жовтневий-157» - на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно із якими третя особа підтверджує, що відповідно до ордеру № 01595 від 07.08.1987 [PERSON], як члену ЖБК «Жовтневий-157», була надана у користування кооперативна двокімнатна квартира № 95 по вул. 9-ї Авіадивізії, 34 на склад сім'ї з трьох чоловік: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син). Пайовий внесок за наведену квартиру сплачено у повному обсязі станом на 01.01.1992, на підтвердження чого [PERSON] видано довідку № 75 від 14.02.2018 року на ім'я члена ЖБК - [PERSON] Згідно із особовим рахунком у спірній квартирі на час заселення були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), а з 29.12.1990 - [PERSON] (син). 03.08.2014 [PERSON] померла, у зв'язку з чим її було знято з реєстрації за вказаною вище адресою, на теперішній час у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимог [PERSON] підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, наполягала на задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] права власності на ? частку спірної квартири. Від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] звернувся із заявою відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, відповідно до досягнутої між сторонами домовленості судовий збір просив з нього не стягувати. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити в його відсутність, з урахуванням наданих письмових пояснень. 2. заяви і клопотання: письмові пояснення третьої особи ЖБК «Жовтневий-157» (а.с.33); уточнена позовна\~заява [PERSON] (а.с.37-39); відзив відповідача\~[PERSON]\~на позовну\~заяву (а.с. 40-41); заява представника\~позивача [PERSON]\~про відкладення\~підготовчого судового\~засідання від\~11.05.2018\~року (а.с.42); заява позивача\~[PERSON]\~про проведення\~слухання справи\~в його\~відсутність (а.с.43); заперечення позивача [PERSON] на відзив відповідача. (а.с.44-45). заява відповідача\~[PERSON]\~про визнання\~позовних вимог (а.с.43); заява представника\~позивача [PERSON]\~про розгляд\~справи за\~її відсутності,\~та відмова\~від стягнення\~судових витрат\~по справі\~за згодою\~сторін. (а.с.43); 3.процесуальні дії суду: -ухвалою суду від 30.03.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче судове засідання (а. с. 25); -ухвалою суду від 10.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 33). Мотивувальна частина. 1.зміст спірних правовідносин Предметом спору у справі є визнання права власності на ? частку майна, набутого подружжям в період шлюбу. 2.фактичні обставини справи, установлені судом Судом встановлено, що 18.07.1979 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Вказаний шлюб розірвано, на підставі рішення суду від 27.07.1995 (а.с.9). При реєстрації розірвання шлюбу Жовтневим відділом РАЦС м. Маріуполя 27.02.1996, видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НО № 067353 (а.с.10). За час шлюбу у подружжя [PERSON] народилось двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свідоцтв про народження останніх в ході розгляді судом справи надано не було, проте ця інформація не оспорюється сторонами та підтверджується, зокрема, інформацією, викладеної у матеріалах спадкової справи № 588/2014. На підставі ордеру № 01595, виданому 07.08.1987 рішенням виконкому Жданівської міської Ради народних депутатів № 158/3 від 20.05.1987, [PERSON], родина якої складається з трьох чоловік, надано право на зайняття двокімнатної квартири № 95, жилою площею 27,40 кв. метрів, загальною площею 45,36 кв. метрів, у будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі (а.с.7) У ордері зазначено склад сім'ї [PERSON] на момент його видачі: чоловік [PERSON] та син [PERSON] Згідно із особовим рахунком № 3295 від 13.10.2014, станом на дату видачі особового рахунку у квартирі № 95 в будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м.Маріуполі зареєстровані [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. [PERSON] також була зареєстрована за наведеною адресою, проте знята з реєстрації 12.09.2014 року у зв'язку зі смертю (а.с.12) 04.08.2014 року [PERSON] померла, згідно із свідоцтвом про смерть серії І-НО № 774779(а.с.11) Відповідно до довідки № 75 від 14.02.2018 року, виданої на ім'я члена ЖБК «Жовтневий-157» [PERSON], пайовий внесок за квартиру № 95 в будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі сплачено повністю станом на 01.01.1992 року (а.с.8) Судом встановлено, що після смерті [PERSON] нотаріальним органом Першою маріупольською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 588/2014, відповідно до матеріалів якої з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON], [INFO], який відмовився від прийняття спадщини за законом на користь свого брата [PERSON], [INFO] (заява від 16.10.2014 № 1434). Інший спадкоємець за законом [PERSON], [INFO], звернувся до нотаріального органу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно із витягами із спадкового реєстру, а також інформаційною довідкою із Спадкового реєстру, 13.10.2014 нотаріальним органом відкрито спадкову справу щодо спадкодавця [PERSON], проте на теперішній час свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с. 56-59). Крім того, до уточненої позовної заяви [PERSON] додано докази, які підтверджують наявність джерела постійного доходу [PERSON] у період перебування позивача та [PERSON] у шлюбних відносинах, а саме: копію трудової книжки [PERSON], відповідно до записів якої, останній в період з 15.07.1978 працював у ковальсько-пресовому цеху Виробничого об'єднання «Ждановтяжмаш», та був звільнений із вказаного підприємства 31.03.1994 року (а.с.78-79). Інші документи, надані позивачем [PERSON], на переконання суду не є доказами у даній справі, оскільки не можуть стосуватись предмету спору та обставин, які підлягають встановленню при розгляді даної справи, з огляду на що вони судом не аналізуються. 6. щодо порушення прав позивача та ким вони порушені: Проаналізувавши правовідносини, які склались між сторонами, суд приходить до висновку, що підлягають судовому захисту права позивача [PERSON] щодо права власності на ? частку квартири, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], у порядку, встановленому ст.5 ЦПК України та ст.ст. 16,20 ЦК України. Позивач [PERSON], який вважає себе власником ? частки квартири № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі, з метою державної реєстрації права власності на ? частку спірної квартири звертався до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради, проте у проведенні такої реєстрації йому було відмовлено через існування перешкод щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності на спірну кооперативну квартиру , через що [PERSON] рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання майна об'єктом права власності подружжя та визнання права власності на частку у майні (лист ВДРРПНМ від 19.03.2018 № 313-12871-31.31, а.с.13-14). Одночасно, у наведеному листі реєстраційної служби зазначено про відсутність державної реєстрації права власності на квартиру № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м.Маріуполі. 7. норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин, які є предметом спору: Відповідно до \~ст.4 Заключних і перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин,\~ які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України,\~ положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,\~ які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року), Кодексом про шлюб та сім'ю України (далі за текстом КпШС України), Законом України «Про власність» від 07.02.1991, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно із ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із положеннями п.5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до\~ст.146 Житлового кодексу України (ЖК України), п.43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, норм чинного на час виникнення спірних правовідносин КпШС (статті 22, 24, 28, 29), а також розяснень Пленуму Верховного Суду України в підпункті «а» п.6 постанови від 18 вересня 1987 № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та підпункті «а» п.11 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у випадку сплати паю в ЖБК подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном. Згідно із ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, яке нажито подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. З огляду на зазначену норму законодавства, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що квартира № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], враховуючи, зокрема, той факт, що пайовий внесок було сплачено у повному обсязі за період перебування у шлюбу [PERSON] та [PERSON], то у даному випадку, суд не вбачає обставин для відступу від презумпції рівності права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи наведені норми діючого законодавства кожному з подружжя [PERSON] належало по ? частці спірно квартири. Відповідно до ст. 328 ЦК України ( в редакції 2003 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.3 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто, такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацію держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Як було зазначено вище, набуття особою, яка повністю сплатила пайовий внесок, права власності на квартиру передбачено нормами чинного на момент такого набуття законодавства, ч.1 ст.15 Закону України «Про власність». Тобто, фактично [PERSON] на законних підставах набула права власності на спірну квартиру [ADDRESS]. При цьому суд відхиляє аргументи відповідача щодо відсутності у позивача [PERSON] права звернення до суду за захистом своїх майнових прав, оскільки діючими нормами законодавства не передбачено позасудового порядку реєстрації права власності у разі сплати членом житлово-будівельного кооперативу пайового внеску, а враховуючи той факт, що позивач [PERSON] не є особою, на ім'я якої було видано ордер на право на зайняття спірної квартири, встановлення факту, що ця квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, підлягає встановленню виключно у судовому порядку. Суд не бере до уваги заяву позивача про поновлення строків звернення до суду із даним позовом, оскільки такі строки позовної давності, відповідно до вимог ст. ст. 256-268 ЦК України, є пресічними та поновленню не підлягають. При цьому, згідно із ч. 3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В процесі розгляду даної справи відповідачем заяви про застосування до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності не заявлялось. Крім того, на переконання суду, у даному випадку для позивача початок перебігу строку позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, повинен обчислюватись з дня, коли [PERSON] дізнався про порушення свого права та неможливість здійснення державної реєстрації права власності на ? частку квартири № 95 будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії у м. Маріуполі тобто з дня отримання листа Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно від 19.03.2018 щодо неможливості здійснення такої реєстрації. З огляду на те, що під час судового розгляду справи, відповідач змінив свою правову позицію та визнав позовні вимоги у повному обсязі, то подальше дослідження питання застосування строків позовної давнини є недоцільним. 7.питання про розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог [PERSON], а також той факт, що у даному випадку зі сторони відповідача не мали місце будь-які протиправні дії, через які була б неможлива реалізація позивачем його права власника 1/2 частки квартири № 95 в будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування судового збору, не дивлячись на задоволення позовних вимог [PERSON] Наведена позиція суду, повністю узгоджується із домовленостями досягнутими між сторонам, відповідно до яких позивач просив не стягувати судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved