Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПриваБанк» звернувся до суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 06.03.2014 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9\~791,17 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним і банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача. Згідно статей 526, 527, 530\~ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 17.05.2017 року виникла заборгованість 22\~675,35грн., яка складається з наступного: 8\~018,05грн. - заборгованість за кредитом; 4\~084,08грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9\~942,32грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди у розмірі 1\~630,90грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 23\~675,35 грн. за кредитним договором №б/н від 06.03.2014 року та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~600 грн. Позивач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду заяву де просять розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, з підставі того що грошові кошти від позивача не отримувала та просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 06.03.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №\~SAMDN44000027432385 від 27.04.2009 року (далі Договір-1) та №\~SAMDN40000010209635 від 24.11.2006 року (далі Договір-2), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п.\~1.1, 1.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони погодили по Договору\~1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме комісію на 294,12 грн. та штраф на 346,28 грн., сума заборгованості по Договору-1 становить 812,34 грн. Згідно п.\~1.1.3 Генеральної угоди дата погашення заборгованості за Договором - 1 визначено - 31.03.2016 року. Відповідно до п.п.\~1.2.2, 1.2.3 Генеральної угоди заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди становить 9\~579,99 грн., остання дата погашення заборгованості за договором - 31.03.2016 року. Також, сторони згідно з п.\~1.2.1 Генеральної угоди, погодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання кредиту, а саме, відсотки на 748,80грн. та комісія на 241,70грн. Відповідно до п.\~2.1 Генеральної угоди про реструкторизацію заборгованості (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт) банк надав позичальнику [PERSON] терміновий кредит у розмірі 9\~791,17грн. на строк 24 місяців з 06.03.2016 року по 31.03.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9\~791,70грн. в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальник здійснює повернення кредиту банку в розмірі 489,95 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2016 року. Згідно ч.\~1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, позивачем не надані суду первісні кредитні договори №\~SAMDN44000027432385 від 27.04.2009 року та №\~SAMDN40000010209635 від 24.11.2006 року, виписки по рахунках за даними договорами, докази отримання відповідачем грошових коштів в сумі 9791,70грн. Крім того, згідно ст.1053\~ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Отже, умовами здійснення новації є, по перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч.\~2 ст.\~1053 ЦК України), а по третє, це дійсність первинного зобовязання. Тобто, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобовязання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №\~254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З наданих позивачем документів неможливо встановити чи є припиненими первинні зобовязання,оскільки такі документи в матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що Генеральна угода про реструкторизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.03.2014 року не відповідає вимогам частини\~2 статті 1053 ЦК України. Отже, вищевказане узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року справа №\~161/16891/15-ц. Відповідно до ст.\~76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, що визначено статтею 82 ЦПК України. Отже, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованим, недоведеними з його боку, а тому не підлягають задоволенню. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed