Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені за користування коштами, та штрафу посилаючись на такі обставини. 24.11.2010 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору перестала вносити черговий мінімальний платіж, має заборгованість перед позивачем по сплаті платежів, а тому на неї нараховані штраф та відсотки, а загальний борг складає 11454,21 грн. Письмові звернення та претензія банку до відповідача про повернення кредиту, сплату пені не дали позитивного результату. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить суд застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити з частковим задоволенням позовних вимог. Відповідно до кредитного договору від 24.11.2010 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до зазначеного кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплаті нарахованих процентів, інших платежів, передбачених договором та можливих штрафних санкцій, якщо відповідач не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений договором. Відповідно до договору кредиту [PERSON] зобов'язалась сплачувати встановлені суми по погашенню кредиту, однак відповідачка у порушення умов кредитного договору перестав вносити чергові платежі, і має заборгованість перед позивачем по сплаті планових платежів, тому на нього нараховані штраф та відсотки. Загальний борг складає 11454,21 грн. Письмові звернення та претензія банку до відповідача про повернення кредиту, сплату пені не дали позитивного результату. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та/сплатити проценти. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обгрунтованим. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат. Згідно ст. 11 ЦГЖ України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Разом з тим, зазначеним Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність. До вимоги заявленої позивачем застосовується загальна позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. Договором кредиту укладеним між сторонами не передбачено збільшення позовної давності відповідно до положень ст.259 ЦК України. Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Незважаючи на те, що відповідач почав порушувати умови договору ще з 2010 року, невносячи платежі по кредиту позивачем не вживались заходи щодо повідомлення(претензія) відповідачки про існуючу заборгованість. Докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні. В зв'язку з цим позов повинен бути задоволений в межах строків позовних вимог, а саме задоволенню підлягає 497 грн. сума основного боргу та 6900,90 грн. відсотків (за останні три роки), а всього 7397,90 грн. В решті позовним вимог повинно бути відмовлено з урахуванням вищевикладеного.

Outcome: partial