Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Направленим до суду позовом [PERSON] просила ухвалити рішення, яким визначити порядок володіння та користування між нею та [PERSON] земельною ділянкою площею 0,25 га відповідно до часток кожного (1/2) та яка використовується для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позов обґрунтовано та мотивовано тим, сторони не досягли згоди щодо порядку володіння вищевказаним нерухомим майном, яке, на даний час, є одним цілим обєктом. Спрямованими до суду письмовими запереченнями (а.с.95-98) відповідач просив відмовити у задоволенні такого позову з наступних міркувань. Вказав, що позивач, як фактичний власник земельної ділянки площею 0,125 га на підставі рішення суду, її державну реєстрацію права власності не здійснила. Поряд з цим зазначає, що на час розгляду даної справи його право власності на частину спірної земельної ділянки загальної площею 0,25 га було скасовано, а відтак припинилось існування земельної ділянки у згаданому розмірі. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали з названих вище підстав та просили відмовити у його задоволенні. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2006 року, окрім іншого, між позивачем та відповідачем розірвано шлюб та здійснено поділ майна такого подружжя (а.с.7-8). Зокрема, [PERSON] виділено домоволодіння, що складає 52/100 ідеальних долей будинку, а [PERSON], серед іншого, частину домоволодіння, що складає 48/100 ідеальних долей будинку. На підставі даного судового акта за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на згадану частку домоволодіння 52/100 (а.с.9). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 6 лютого 2013 року (а.с.12-13) визнано незаконним рішення Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 вересня 1999 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га та скасовано державний акт, виданий на імя останнього на таку земельну ділянку. Також зазначеним судовим рішенням за позивачем у даній справі визнано право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, що розташована в с. Кодня Житомирського району Житомирської області по вул. Рад, 47. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року, що набрала законної сили 24 грудня 2014 року (а.с.124-125), визнано протиправним та скасовано рішення Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області від 26 травня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га та скасовано свідоцтво про право власності, видане вказаною Службою [PERSON] Окремо, у вищевказаному судовому акті констатується, що рішенням суду, яке набрало чинності, підтверджено, що [PERSON] є власником лише земельної ділянки у розмірі 0,125 га, а власником іншої частини такого ж розміру є [PERSON] З метою досудового урегулювання спору позивач зверталась із заявами про узгодження схеми розподілу земельної ділянки до Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.17-18). Згідно копії довідки сільської ради від 28 травня 2014 року (а.с.19) відповідач відмовився від підпису в протоколі погодження меж земельної ділянки площею 0,25 га, яка підлягає поділу між сторонами. Окрім цього, позивач зверталась до правоохоронних органів з приводу не допуску її відповідачем до вищевказаної земельної ділянки (а.с.21) у відповідь на що підстав для притягнення до відповідальності [PERSON] не знайдено. Проведеною у справі судовою земельно-технічною експертизою (а.с.53-67) встановлено наступне. 1. Встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,2500 га по вул. Рад, 47 в с. Кодня Житомирського району Житомирської області, з урахуванням часток співвласників, вбачається технічно можливим. 2. Запропоновано можливі варіанти порядку користування вказаною земельною ділянкою, розроблені виходячи з ідеальних часток співвласників житлового будинку, фактичного користування його приміщеннями та господарськими будівлями і спорудами. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального закону. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч.ч.1, 3 ст. 88 ЗК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позову і визначення порядку користування земельною ділянкою згідно варіанту № 1, що був запропонований судовими експертом. Встановлено, що сторони у даній справі не дійшли у позасудовому порядку згоди щодо порядку користування спірною земельною ділянкою, у звязку із пасивною поведінкою відповідача щодо цього питання, що, на переконання суду, порушує права позивача, а відтак останні підлягають судовому захисту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved