Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Каховської міської ради, що діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України. З 2014 року малолітня дитина за заявою матері перебувала в Херсонському обласному будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи, а з 2015 року до теперішнього часу в дитячому будинку інтернатного типу «Радість». За час перебування дитини в дитячих закладах матір дитини майже не цікавилась життям дитини, рідко її відвідувала, не поліпшила своє матеріальне становища та житлове питання. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, схильна до порушень закону, так, вироком Каховського міськрайонного суду від 31 березня 2017 року вона була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України. На теперішній час відповідач продовжує нехтувати своїми батьківськими обов'язками, неодноразові попередження про можливу відповідальність за подібні дії ігнорує, постійно змінює місце проживання, житло за місцем своє реєстрації занедбала, що унеможливлює проживання в ньому дітей. Крім того, поодинокі відвідування відповідачем дитини викликають у дитини негативну реакцію (плач, переляк). За вказаних обставин позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини, щомісячно з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягала в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що не має можливості опікуватися малолітньою дитиною, оскільки не має постійного заробітку, житлових умов для проживання дитини. Представник дитячого будинку інтернатного типу «Радість» в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представники відділу у справах дітей Каховської міської ради в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання представник служби у справах дітей Каховської районної державної адміністрації Херсонської області не з'явився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважність та причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника служби у справах дітей Каховської районної державної адміністрації. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відділу у справах дітей Каховської міської ради, вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] матір'ю є [PERSON] (а.с. 7). Відомості про батька дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Висновком виконавчого комітету Каховської міської ради від 25 травня 2017 року, встановлено доцільним та відповідність інтересам малолітньої дитини позбавлення відносно [PERSON], батьківських прав [PERSON], внаслідок того, що матір дитини самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, а саме життям, вихованням дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, а також не піклується про її здоров'я. Окрім цього, висновком встановлено, що малолітня дитина протягом тривалого часу проживає з 2014 року в дитячих закладах (а.с. 9 - 11). Як вбачається із заяв та письмових пояснень [PERSON], остання неодноразово у зв'язку з неможливістю самостійного забезпечення умов проживання та виховання малолітньої дитини просила орган опіки тимчасово влаштувати її дитину до дитячого будинку. Крім того, зобов'язувалася за час перебування дитини в такому закладі поліпшити побутові умови, покращити матеріальний стан для належного виховання своєї дитини (а.с. 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21). З листа директора дитячого будинку «Радість» від 29 березня 2017 року вбачається, що дитина відповідача з 14 грудня 2015 року знаходиться на утриманні дитячого будинку. За вказаний час мати дитини декілька разів телефонувала дитині та двічі відвідала її (один раз в серпні 2015 року інший раз в листопаді 2016 року). Відповідно до акту складеного працівниками обласного будинку дитини, мати дитини [PERSON] за період з 10 липня 2014 року по 08 січня 2015 року двічі на початку перебування у закладі відвідували свою дитину, після чого ніхто з рідних чи матір дитину не відвідували, здоров'ям не цікавилися (а.с. 25). Згідно до інформації від 09 травня 2017 року повідомленої начальником служби у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації, за місцем фактичного місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] умов для проживання дитини немає, з речей повсякденного вжитку: дві каструлі, сковорідка, миска, по дві рюмки, чашки та тарілки, побутова техніка відсутня, запасів продуктів харчування немає (а.с. 30). Як вбачається з листа сільського голови Тавричанської сільської ради від 04 липня 2014 року, [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, за житловим будинком не доглядає (а.с. 38). З листа Тавричанського сільського голови від 31 травня 2017 року слідує, що житловий будинок, де зареєстрована [PERSON] разом з малолітньою дитиною не придатний для проживання (вибиті шибки, зірвані вхідні та міжкімнатні двері, зірвана підлога, відсутня електроенергія та вода) (а.с. 39). Відповідно до листа практичного психолога дитячого будинку [PERSON] від 18 вересня 2017 року, матір дитини [PERSON] відвідувала дівчинку тричі: 11 листопада 2016 року, 31 березня 2017 року, 16 червня 2017 року. Характер зустрічей нетривалий - 20 - 30 хвилин, так як дівчинка спілкуватися з мамою не бажала. [PERSON] називала її тіткою, боялась підходити, на тактильні дії мами не реагувала, почала плакати, істерики. Спостереження та діагностика показали, зо при зустрічі з мамою дитина відчуває незрозумілий для неї страх і тривогу, які приводить дитину в стресовий стан. Чинним сімейним законодавством (ст. 150, ч. 4 ст. 155, ст. 164 СК України) встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення батьківських прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як слідує зі ст. 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що винність поведінки [PERSON], та полягає у відсутності турботи про життя та розвиток дитини, в ухиленні від виконання батьківських обов'язків, знайшла своє підтвердження. Відповідач свідомо нехтує дитиною, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною. Вказані обставини є підставою для притягнення [PERSON] до відповідальності у вигляді позбавлення батьківських прав, що не суперечить інтересам малолітньої дитини. Окрім цього, відповідач зобов'язана утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, однак в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дитини, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання малолітньої дитини, до досягнення нею повноліття, аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подачі позову. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved