Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.08.2013 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700456118В, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 72700,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 28.08.2017 р. або достроково у випадках, передбачених кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних або іншому розмірі, передбаченому кредитним договором. Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань у повному обсязі. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк». Згідно умов кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у відділенні «Подільське» ПАТ «ВТБ Банк». З підписанням кредитного договору сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісій визначається кредитним договором, а також Правилами споживчого кредитування в ПАТ «ВТБ Банк». За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати щомісячно відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 22 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною кредитного договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Позивач свій обов'язок по кредитному договору виконав надавши відповідачу кредит в сумі 72700,00 грн., однак відповідач отримавши суму кредиту свої зобов'язання не виконав, а саме: прострочив сплату кредиту в період з 26.08.2014 р. по 13.08.2015 р. в сумі 9271,02 грн., прострочив сплату відсотків за користування кредитом в період з 26.08.2014 р. по 13.08.2015 р. в сумі 886,50 грн. Відповідно до п. 7.3.2.1 Правил банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%. В зв'язку із порушенням умов кредитного договору та на виконання п.п. 7.3.2.2., 7.3.3.5. договору, 20.07.2015 р. відповідачу було направлено вимог про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка відповідачем виконана не була. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що в разі несвоєчасного повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи погашення. У зв'язку із заборгованістю позичальника по оплаті кредиту та процентів, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму кредиту та процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитного договору, відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 13.08.2015 р. становить 63088,11 грн., з яких 35721,77 грн. - сума заборгованості за кредитом, 9271,02 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 78,43 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 975,90 грн. - інфляційні витрати (кредит), 649,79 грн. - поточна заборгованість за процентами, 886,50 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 27,98 грн. - 3% річних, нараховані у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення процентів, 539,95 грн. - інфляційні витрати (проценти), 9300,04 грн. - борг по комісіям за обслуговування кредиту, 5636,74 грн. - пеня. На підставі викладеного просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором №R53700456118В від 28.08.2013 р. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с. 45-46, 54). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 24.09.2015 року позов визнала частково, не заперечила проти стягнення з неї 9271, 02 грн. - простроченої заборгованості за кредитом, 78 (сімдесят вісім) грн. 43 коп. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 886 (вісімсот вісімдесят шість) грн. 50 коп. - прострочена заборгованість за процентами, 27 (двадцять сім) грн. 98 коп. - 3% річних, нараховані у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення процентів. Вказала, що допустила прострочку у зв»язку із скрутним матеріальним становищем, просила надати термін для вирішення питання мирним шляхом. У судовому засіданні 26.11.2015 року надала для огляду у судовому засіданні квитанцію №ПН1512605 від 24.11.2015 року про оплату на реквізити позивача 13613,86 грн. в погашення заборгованості за кредитним договором №R53700456118В від [PERSON] та пояснила, що вирішити спір мирним шляхом не вдалося, однак нею погашено заборгованість, яка визнана нею у минулому судовому засіданні. Вказані кошти сплачені нею на рахунки, які їй були відомі до закриття відділення банку. Виписки по рахунку, яким чином зараховані сплачені нею кошти відповідачка не брала та суду не надала. Тому вона позов визнала частково, не заперечила проти стягнення із неї 35721, 77 суми заборгованості за кредитом, яку просила розстрочити на будь-який період на розсуд суду, оскільки вона не має можливості повністю погасити всю суму боргу. Будь-які умови кредитного договору, розрахунки заборгованості, що надані позивачем, відповідачкою не оспорено. Оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 28.08.2013 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53700456118В, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі та Правилах споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 72700,00 грн. на строк до 28.08.2017 р. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних (п. 1 кредитного договору). Підписанням кредитного договору позичальник підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», з якими він ознайомився та погодився (п. 2 кредитного договору). Позичальник зобов'язався використовувати кредит виключно на споживчі цілі в інтересах сім'ї(п. 3 кредитного договору). Кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у відділенні «Подільське» ПАТ «ВТБ Банк» (п. 4.1 кредитного договору). Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту (п. 4.2 кредитного договору). Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 22 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною кредитного договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (п. 4.3 кредитного договору). Повернення кредиту, сплата процентів, комісії та інших платежів здійснюється позичальником шляхом зарахування на транзитний рахунок [NUMBER] у відділенні «Подільське» ПАТ «ВТБ Банк» (п. 4.5 кредитного договору). За наявності прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають місце та/або матимуть місце), у тому числі відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору (п. 4.7 кредитного договору). Черговість зарахування коштів на погашення вимог банку викладені у п. 4.8 договору. У разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в національній валюті України за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення (п. 5.2 кредитного договору). На підставі ст. 259 ЦК України строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених кредитним договором, встановлено у три роки (п. 7.1 кредитного договору). Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з кредитним договором у повному обсязі (п. 7.4 кредитного договору). Відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, що є додатком до кредитного договору №R53700456118В від 28.08.2013 р. (а.с. 14-17) в графі платежі на користь банку за управління кредитом щомісячно сплачується 1,69% від початкової суми кредиту впродовж строку кредитування. Розділом другим Графіка надано розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, де зазначено, що кожного місяця має сплачуватися 3591,00 грн., до якої входить 1228,63 грн. - сума платежу за управління кредитом, погашення основного боргу та проценти. Згідно Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 16-24) в залежності від обраного кредитного продукту кредит надається шляхом укладення кредитного договору або акцептом банку заяви (п. 7.1.2 Правил). За користування кредитом клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в договору або у розмірі, який змінений відповідно до договору та щомісячну комісійну винагороду, зазначену в договорі (п. 7.2.1 Правил). Проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: в день, що передує даті повернення кредиту та в останній робочий день кожного місяця. Щомісячна комісійна винагорода нараховується в останній робочий день кожного місяця (п. 7.2.2 Правил). При нарахуванні процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту або його частини, у такому випадку проценти за користування кредитом нараховуються на суму наданого кредиту за один день користування кредитом (п. 7.2.3 Правил). При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається фактична кількість днів у календарному році (365/366) (п. 7.2.4 Правил). Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно з дати видачі кредиту по день повного його повернення (день повернення не враховується) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (п. 7.2.5 Правил). Сума щомісячного ануїтентного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування, вказаного в договору, сума кредиту, вказана в договорі, проценти та щомісячна комісійна винагорода сплачуються в повному обсязі рівними частинами (п. 7.2.6 Правил). За наявності прострочення виконання клієнтом зобов'язань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням клієнтом умов договору (п. 7.2.10 Правил). Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема: порушення клієнтом зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору, що укладено; невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання клієнтом повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; несплати клієнтом більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків від суми кредиту; порушення клієнтом будь-яких інших зобов'язань за договором (п. 7.3.2.1 Правил). Банк має право вимагати від клієнта здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення клієнту відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору (п. 7.3.2.2. Правил). Клієнт зобов'язаний повернути отриманий кредит, сплатити нараховані проценти та щомісячну комісію винагороду (за наявності) у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені договором (п. 7.3.3.1 Правил). Клієнт зобов'язаний на письмову вимогу банку здійснити дострокове повернення кредиту, сплату процентів та всіх інших можливих платежів (п. 7.3.3.5 Правил). Згідно меморіального ордеру №8598 від 28.08.2013 р. банком, відповідно до кредитного договору №R53700456118В від 28.08.2013 р., перераховано на картковий рахунок відповідачки [NUMBER] кошти в сумі 72700,00 грн. (а.с. 25) 20.07.2015 р. за вих. №6056/1-2.36 позивачем направлено відповідачці лист-вимогу про дострокове повернення суми кредиту протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги банку (а.с. 26), яку відповідачка отримала 3.08.2015 р. (а.с. 27) Згідно розрахунків заборгованості позичальника за кредитним договором №R53700456118В від 28.08.2013 р. станом на 13.08.2015 р. у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму 63088,11 грн., яка складається боргу за кредитом на загальну суму 46047,12 грн., до якої входить борг з поточної заборгованості по кредиту - 35721,77 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 9271,02 грн., інфляційні втрати - 975,90 грн., 3% річних - 78,43 грн.; борг за процентами на загальну суму 2104,21 грн., до якої входить прострочена заборгованість за відсотками - 886,50 грн. - 3% річних - 27,98 грн., інфляційні втрати - 539,79 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 649,79 грн.; заборгованість по комісії за обслуговування кредиту на загальну суму 9300,04 грн., до якої входить прострочена комісія - 4830,98 грн., поточна заборгованість по комісіям - 1228,63 грн., пеня в розмір 0,5% за кожен день прострочення по комісії - 3240,43 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 5636,74 грн. (а.с. 6-10) Прострочка виникла з 26.08.2014 року по день нарахування - 13.08.2015 року. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11). Попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст. 625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 13.08.2015 року утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості по кредитному договору підлягає стягненню в розмірі сумі 53788,07 грн., з яких 35721,77 грн. - сума заборгованості за кредитом, 9271,02 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 78,43 грн. - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 975,90 грн. - інфляційні витрати (кредит), 649,79 грн. - поточна заборгованість за процентами, 886,50 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 27,98 грн. - 3% річних, нараховані у зв'язку із порушенням зобов'язань щодо повернення процентів, 539,95 грн. - інфляційні витрати (проценти), 5636,74 грн. - пеня. Суд не бере до уваги квитанцію про оплату частини заборгованості відповідачкою у сумі 13613,86 грн., оскільки дана оплата здійснена нею після звернення із позовом до суду, відомостей про порядок зарахування вказаної оплати в рахунок заборгованості нею не надано, та вона буде врахована при виконанні рішення суду. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісіями за обслуговування кредиту в розмірі 9300,04 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», позичальник зобов'язаний щомісячно у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту, визначеному розділом орієнтовної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки Графіку повернення кредиту, що є додатком до кредитного договору, тобто по 1228,63 грн. щомісячно, сплачувати банку за управління кредитом. Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Частиною 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. В розумінні п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по комісіям за управління кредитом в розмірі 9300,04 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При розгляді даної конкретної справи суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 217 ЦПК України на власний розсуд, оскільки відповідачкою, що посилається на скрутне матеріальне становище, не надано суду доказів розміру свого доходу, з врахуванням чого надати відстрочку або розстрочити виконання рішення неможливо. Також з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору у розмірі 537,88 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України та редакції ЗУ «Про судовий збір», що діяла на час подачі позовної заяви до суду. Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 15, 16, 526, 527, 530, 549-552 , 599, 610, 611, 612, 614, 625, 626 ч.1, 627, 629, 634, 640, 641, 642, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056 ЦК України,

Outcome: partial