Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON]І про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 11.12.2007 року між банком та відповідачем [PERSON]В був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 35119,00 дол.США строком до 11.02.2021 року із сплатою 13% річних, а останній повинен був щомісячно повертати кредит зі сплатою процентів за користування кредитом відповідно до графіку платежів. Кредитні зобовязання були забезпеченні порукою [PERSON] 01.06.2009 р. з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника банк та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу по кредитному договору. Оскільки відповідачі зобовязання за укладеними договорами належним чином не виконали, то станом на 08.10.2014 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 30259,34 дол.США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 391864,65 грн., які позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявні заяви про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у їх відсутності (а.с.55,62). Відповідачі в засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2010 р. було розірвано шлюб між ним та [PERSON], здійснено поділ майна подружжя та визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на к.5 в буд.32 по вул..7-ма Пересипська в м.Одесі, на придбання якої брався кредит. Відповідач [PERSON] також не визнала позовні вимоги, зазначила, що вона є опікуном онука [PERSON], [INFO], пенсіонерка, чоловік після того, як пішов із сімї, ніякої допомоги не надає, протягом 7 років вона сплачувала щомісячно по 480 дол.США, але зараз сукупний дохід її та онука складає 2500 грн., а тому вона просила зменшити суму пені, зазначеної в позові. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», яке у подальшому змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (а.с.38-40), та [PERSON] був укладений іпотечний кредитний договір № 014/800544/74/86790 (а.с.10-20), відповідно до якого банк надає останньому кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 35119 дол.США на покупку житла на вторинному ринку, строком на 158 місяців по 11 лютого 2021 року зі сплатою 13,0% річних, а останній зобовязаний був щомісячно, повертати позику і проценти за користування кредитом рівними платежами у розмірах та у строки, визначені графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №014/80054/74/86790/1 від 11 грудня 2007 р., відповідно до п.1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/800544/74/86790. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобовязання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] готівкою кредит у сумі 34600 дол.США на споживчі потреби, а решта суми 158 дол.США була зарахована банком у рахунок сплати одноразової комісії. У свою чергу відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.10.1 кредитного договору). Банк, відповідно до п. 6.5 кредитного договору, має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та застави/іпотеки, що забезпечують погашення кредиту. Таке дострокове погашення повинно бути здійснено позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. За порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочки (п.10.2 кредитного договору). 23.09.2014 р. позичальнику та поручителю було надіслано вимоги про дострокове виконання грошових зобовязань, якими було зобовязано у 60-денний термін повернути вказану заборгованість. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань станом на 08.10.2014року утворилася заборгованість у сумі 25658,32 дол.США, що за офіційним курсом НБУ складає 391864,65 грн., з яких заборгованість за кредитом 25658,32 дол.США, (332280,50 грн.), заборгованість за відсотками 1950,92дол.США (25264,81 грн.), пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків 2650,10.США (34319,34 грн.)(а.с.5-9). Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного зобовязання між позивачем та відповідачкою [PERSON], остання взяла на себе зобовязання солідарно відповідати перед позивачем за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (п.3.1 договору). Стаття 7 кредитного договору, що відповідає вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати від відповідача [PERSON] дострокового повернення позики, сплати процентів та інших платежів за даним договором у разі порушення позичальником зобовязань щодо погашення кредиту. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені. Згідно з частинами 1 та 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з довідкою Департаменту праці та соціальної політики управління соціального захисту в Суворовському районі м. Одеси від 23.11.2015 року, відповідач [PERSON] отримує допомогу на 1 дитину, яка перебуває під опікою в середньому в розмірі 1658 грн. та пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 1111 грн. Відповідно до ст.533 ЦК України, якщо грошове зобовязання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти у день платежу. Приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача [PERSON] та обставини, за яких вона залишилася без додаткової допомоги, і не змогла належним чином своєчасно виконувати свої зобовязання, намагання відповідача здійснювати погашення боргу частковими оплатами, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за прострочення сплати по тілу кредиту з 2650,10 дол. США до 100 дол.США. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, всього підлягає стягненню з відповідача заборгованість у сумі 27709,24 дол.США.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесений ним і документально підтверджений судовий збір у розмірі 3654 грн..

Outcome: partial