Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5407С23 від 27.07.2007р. та понесених судових витрат. Представник позивача подав суду заяву за змістом якої просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та не заперечував щодо заочного розгляду справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, проте подав свої письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні вимог позову, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі перейменоване на ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та [PERSON] було укладено кредитний договір №5407С23 від 27.07.2007р. (а.с.4-10), відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 250000,00 дол. США зі строком погашення до 25.07.2014р. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - договору №5407С23 від 27.07.2007р. Проте свої зобов'язання за даним договором відповідач не виконував. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.08.2012р. було задоволено позов ПАТ «Укрексімбанку» до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь банку заборгованість по кредитному договору №5407С23 від 27.07.2007р. в розмірі 314843,67 дол. США та 967161,97 грн. Позивач зазначає, що вказане рішення суду не виконується, а відповідачем і надалі порушуються умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 13.03.2014р. розмір заборгованості по вказаному кредитному договору становить 78902,77 дол. США по несплачених відсотках, а також 1500,00 грн. комісії за управління кредитом і 570871,68 грн. пені. Зазначена обставина жодним чином відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, оскільки факт порушення позичальником умов кредитного договору в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження, а відповідач не надав суду жодного спростування наведеному, то суд вважає, що позов є частково підставним, з огляду на наведене нижче. В ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відтак із відповідача підлягає стягненню на користь позивача наявна заборгованості за відсотками в сумі 78902,77 дол. США по кредитному договору №5407С23 від 27.07.2007р. Суд зазначає, що задоволення позову про стягнення коштів в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки п. 12. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача пені в сумі 570871,68 грн., то слід вказати таке. Застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, а також в силу дії ч.3 ст. 551 ЦК України, яка вказує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, то суд враховуючи наведене вище, те що розмір неустойки може бути зменшений судом за наявності хоча б однієї з наведених вище умов, зважаючи на клопотання відповідача, те що за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.08.2012р. з відповідача вже підлягає до стягнення пеня за невиконання умов вказаного договору в розмірі 965411,97 грн., та об'єктивно оцінюючи конкретну ситуацію по справі суд вважає за можливе зменшити розмір збитків, неустойки (пені), що стягується з боржника зменшивши його з розміру 570871,68 грн. та встановивши його у розмірі 300000,00 грн. відповідно, що на переконання суду буде достатньою та співмірною компенсацією розміру збитків, спричинених відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за даним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а з відповідача слід стягнути в користь позивача розмір заборгованості за договором №5407С23 від 27.07.2007р., що становить 78902,77 дол. США по несплачених відсотках, а також 1500,00 грн. комісії за управління кредитом і 300000,00 грн. пені, а всього 78902,77 дол. США та 301500,00 грн. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 525, 526, 530,551,610,612, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial