Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» 20 березня 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за кредитним договором. Представник позивача в позовній заяві посилався на те, що 21 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №394/19/4, відповідно до умов якого останньому видавався кредит в сумі 22186 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та забезпечити повернення кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені кредитним договором терміни. Але взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитними договорами терміни, утворилась заборгованість. Зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечені порукою фізичних осіб - в порядку, передбаченому ст. 553 ЦК України, були укладені аналогічні за своїми умовами договори поруки №394/19/4/1П від 21.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», позичальником та [PERSON] та № 394/19/4/2П від 23.06.2009 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», позичальником та [PERSON]. У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, банк має право звернутись до суду з окремим позовом до будь-якого з поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання умов договору станом на 31 січня 2014 року заборгованість складає 34799,54 доларів США та пеня в сумі 175 403,67 гривень, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON], як з солідарного боржника заборгованість за кредитним договором №394/19/4 від 21.08.2008 року в розмірі 34799,54 доларів США та пеню в сумі 175 403,67 гривень, а також судові витрати. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку, без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином , враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що на вимогу п. 5 Розділу XVII Закону України «Про акціонерні товариства» №514-17 від 17.09.2008 року та на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 29 травня 2009 року (протокол №3) Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» офіційно змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк». Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк». Також судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між позивачем ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №394/1/4, відповідно до умов якого останньому видавався кредит в сумі 22186 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі (а.с. 5-8). Відповідно до умов зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та забезпечити повернення кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені кредитним договором терміни. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Але взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором позичальник не виконує стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитними договорами терміни. Ст.625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ст.1050 ЦК України). Згідно п. 3.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, з 1-го по 10-е число місяця наступного за тим, в якому нараховувались відсотки, в день закінчення строку, на який надано кредит, а також в день дострокового розірвання кредитного договору, в розмірі, передбаченому п. 1.1. кредитного договору (14,3 % річних у валюті кредиту), а по простроченій заборгованості - в розмірі передбаченому п.3.1.10 кредитного договору (15,3% річних). Згідно п. 3.3.19. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом з моменту видачі кредиту до моменту його повного повернення. Зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом, позичальник не виконує, починаючи з липня 2009 року - проценти не сплачує взагалі. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, - сплата неустойки. У зв'язку з тим, що позичальник не повертає кредит, не сплачує проценти за користування кредитом, відповідно до умов п. 5.3. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання, за кожен день прострочки виконання зобов'язань від дня виникнення такої прострочки, до повного погашення заборгованості, але в межах строку позовної давності. Згідно п. 5.8 кредитного договору, строк позовної давності, зокрема, для вимог щодо стягнення пені, становить три роки. Зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечені порукою фізичних осіб - в порядку, передбаченому ст. 553 ЦК України, були укладені аналогічні за своїми умовами договори поруки: № №394/19/4/1П від 21.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», позичальником та [PERSON] та № 394/19/4/2П від 23.06.2009 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», позичальником та [PERSON]. Згідно розділу 1 зазначених договорів поруки, поручителі поручились перед банком за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, зобов'язались нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору, відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що й позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Стаття 543 ЦК України встановлює, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, банк має право звернутись до суду з окремим позовом до будь-якого з поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.11.2009 року банк звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про стягнення солідарно з позичальника та [PERSON] заборгованості за кредитним договором та пені. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2010 року позовні вимоги були задоволено в повному обсязі. Зазначене судове рішення набрало законної сили 05.09.2011 року. Отже, обставини щодо факту укладання та правомірності укладання кредитного договору між банком та позичальником, факт порушення умов кредитного договору позичальником є такими, що встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, тобто, ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. При цьому розмір заборгованості з часу ухвалення судового рішення змінився, адже кредитний договір продовжує діяти, проценти та штрафні санкції продовжують нараховуватись, жодних погашень заборгованості позичальником не здійснювалось (в тому числі в межах примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості). Тому, станом на 31.01.2014 року, загальна сума заборгованості позичальника становить 34 799,54 доларів США, та пеня в сумі 175 403,67 гривень, яка складається з: поточних зобов'язань щодо повернення кредиту - 5 026 доларів США; прострочених зобов'язань щодо повернення кредиту - 15 453,22 доларів США; поточних зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом - 261,78 доларів США; прострочених зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом - 14058,54 доларів США; пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту - 94 206,62 гривень; пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 81197,05 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 31.01.2014 року. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст.1051, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вони підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved