Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач злісно не виконує свої батьківські обовязки, не займається виховання та утриманням свого малолітнього сина. Відповідач веде асоціальний спосіб життя: зловживає спиртними напоями, ніде не працює, притягувалась до адміністративної відповідальності. 23 жовтня 2015 року до Водянської сільської ради звернулася [PERSON] з проханням вжити заходи щодо влаштування її онука [PERSON] до спеціалізованого закладу, оскільки його мати покинула його і вже близько місяця її місцезнаходження невідоме. Бабуся через похилий вік не має можливості доглядати онука. Малолітній [PERSON] є інвалідом дитинства та потребує особливого лікування і реабілітації, але мати не забезпечує належний догляд дитині, не виконує поради лікаря, відмовляється від реабілітаційно-санаторного лікування сина. Ця обставина створює загрозу для життя та здоровя дитини. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди, однак вони не дали позитивного результату. Враховуючи вищевикладене з метою захисту прав та інтересів дитини позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на користь державного закладу, де буду перебувати дитина. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідач проживає на території Водянської сільської ради. До Водянської сільської ради неодноразово зверталася бабуся малолітнього [PERSON] у звязку з тим. Що його мати зловживає спиртними напоями, не виховує дитину, не піклується про нього, неодноразово залишає його самого. Дитина через хворобу не може самостійно рухатися та потребує постійної сторонньої допомоги. В жовтні 2015 року [PERSON] покинула дитину на бабусю і до теперішнього часу її місцезнаходження не відоме. Бабуся через похилий вік не може доглядати за дитиною у звязку з чим було прийнято рішення про вилучення дитини та влаштування її до спеціалізованого інтернату. Відповідачу неодноразово пропонувався соціальний супровід родини, проте вона відмовлялася від цього, посилаючись на те, що вона сама впорається зі своїми проблемами. Відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності через невиконання своїх батьківських обовязків. Зараз дитина знаходиться в інтернаті і за цей час мати не цікавилась його долею та не намагалася зясувати його місцезнаходження. Хлопчик розповів, що мати та її співмешканці знущалися над ним, били його, а тому він не хоче жити разом з матірю, він дуже зрадів, що зможе спілкуватися з іншими дітьми, оскільки він взагалі майже не був на вулиці та весь час знаходився вдома. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що родина [PERSON] перебувала на контролі в службі у справах дітей. Звернулася бабуся з метою вирішення питання щодо влаштування дитини, оскільки вона не може доглядати за онуком через похилий вік. Мати покинула дитину, а тому хлопчик був влаштований до інтернату. Відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності у звязку з невиконанням нею батьківських обовязків. Вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, дитячий лікар-невролог КДЦ Верхньодніпровської ЦРЛ ДОР [PERSON], суду пояснила, що дитина [PERSON] перебував у неї на обліку з річного віку. До 2012 року з матірю знаходили порозуміння та вона виконувала рекомендації лікаря. Потім вона припинила приходити на прийом до лікаря разом із дитиною у звязку з чим дитині не проводились реабілітаційні заходи. Останній курс лікування був в 2013 році, після того мати взагалі припинила спілкування з лікарем, хоча дитині необхідно було стаціонарне лікування. На телефонні дзвінки мати не відповідала. У звязку з чим змушена була звертатися до служби у справах дітей, до органу опіки та піклування з метою вжиття належних заходів реагування, оскільки це створювало загрозу для здоровя дитини. Хлопчик через хворобу обмежений у рухах, але все розуміє та може спілкуватися. Вважає, що в інтересах дитини буде позбавити його матір батьківських прав, оскільки вона неналежно виконувала свої батьківські обовязки зокрема не займалася лікуванням дитини. Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, яка фактично усунулась від виконання батьківських обовязків щодо свого малолітнього сина. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 травня 2002 року народився [PERSON], матірю якого є [PERSON], а відомості про батька дитини записані у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (а.с.21-22). Дитина є інвалідом, хворіє на ДЦП, подвійна геміплегія з грубим порушенням рухових функцій, дизартрія, помірна розумова відсталість, що підтверджується відповідними документами (а.с.24-28). [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON], [INFO], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 23 жовтня 2015 року (а.с.8). В жовтні 2015 року [PERSON] покинула дитину на бабусю та з з того часу за своїм місцем проживання не зявлялася, дитиною не цікавилась, її місцезнаходження не відоме. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: заявою [PERSON] від 23 жовтня 2015 року (а.с.4), актом обстеження житлово-побутових умов від 30 жовтня 2015 року (а.с.9), актом обстеження житлово-побутових умов від 9 листопада 2015 року (.а.с.10), рапортом дільничного інспектора від 3 листопада 2015 року (а.с.13). Згідно з характеристикою від 10 листопада 2015 року за своїм місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, систематично зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається взагалі, досить часто залишає дитину без нагляду (а.с.6). У звязку з невиконанням [PERSON] обовязків щодо виховання дитини відносно неї було складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, що підтверджується повідомленням Верхньодніпровського РВ від 4 липня 2014 року (а.с.14). Окрім того судом встановлено, що у звязку із захворюванням [PERSON] потребує періодичного стаціонарного лікування в неврологічному відділенні, проте мати дитини відмовилась від проведення реабілітаційних заходів, що підтверджується зверненням головного лікаря КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ» ДОР від 29 лютого 2012 року (а.с.16). згідно з доповідної завідуючої Водянської амбулаторії від 4 лютого 2013 року [PERSON] не зявлялася на прийом до лікаря-фтізіатра з дитиною, не бажає приймати участі у вихованні дитини (а.с.17). Довідкою лікаря Водянської амбулаторії від 13 листопада 2015 року також підтверджується, що мати [PERSON] не приймає участі у виконанні медичних реабілітаційних заходів дитини (а.с.28). Зазначені обставини, на думку суду, створюють загрозу для життя та здоровя дитини з урахуванням стану його здоровя. 12 листопада 2015 року органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.33). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, орган опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, [PERSON], не забезпечує його медичним доглядом, лікуванням, не приймає участі в його утриманні, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, що, на думку суду, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дитини, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Водянської сільської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд вважає такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, на чию користь підлягають стягненню аліменти. На думку суду, до вирішення питання про встановлення над малолітнім [PERSON] опіки та призначення йому опікуна, вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] є передчасними та не підлягають задоволенню. На виконання вимог ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial