Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Одеська міська рада звернулася з позовом до [PERSON], третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просила зобов'язати відповідачку власними силами і за рахунок власних коштів привести у попередній стан відповідно до технічної документації КП «ОМБТІ та РОН» квартиру [ADDRESS], а також стягнути судові витрати. В подальшому позивач уточнив суб'єктний склад учасників процесу, додатково визначивши в якості відповідача Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції та просив, окрім зазначених вище вимог, визнати недійсним свідоцтво серії САЕ973737 (індексійний номер: 4913211), від 15.06.2013р. видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської на право власності [PERSON] на квартиру загальною площею 87,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності [PERSON] на вказану квартиру (а.с. 122-123). Ухвалою суду від 06.12.2013 року (а.с. 63) до участі у справі допущено прокуратуру Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради. Крім, того, ухвалою суду від 16.10.2014 року (а.с. 134) здійснено заміну неналежного відповідача Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції, яке не має статусу юридичної особи, на належного - Одеське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Одеська міська рада посилається на те, що згідно листа Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.12.2012 р. №3-1990, Одеській міській раді стало відомо про здійснення відповідачкою [PERSON] самочинного будівництва прибудови до квартири [ADDRESS] Позивач зазначає, що за наслідками перевірки Інспекції ДАБК 06.10.2003 року було встановлено, що [PERSON] без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації проводяться будівельні роботи по реконструкції приміщення, збільшення площі та збільшення висоти приміщення. Інспекцією ДАБК було надано припис №57 від 06.10.2003 року про припинення будівельних робіт та надання проектно-правової документації на будівництво прибудови. Вказаний припис [PERSON] було проігноровано, у зв'язку з чим інспекцією ДАБК було прийнято постанову №459 від 28.10.2003 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, а також протокол про правопорушення у сфері містобудування 28.10.2003 року. Позивач стверджує, що самочинне будівництво [PERSON] було здійснено на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності, тобто є власністю Одеської міської ради, а тому істотним чином порушує права позивача. Крім того, під час розгляду справи позивачу стало відомо, що [PERSON] було зареєстровано в Інспекції ДАБК в Одеській області декларацію про готовність до експлуатації реконструйованої квартири, на підставі якої Реєстраційна служба Одеського міського управлінню юстиції оформила свідоцтво про право власності на квартиру загальною площею 87,4 кв. м. за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], та зареєструвала за відповідачкою право власності на цю квартиру. Одеська міська рада вказує, що оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду Інспекцію ДАБК в Одеській області зобов'язано скасувати реєстрацію цієї декларації та постанова суду відповідачем виконана, є підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності відповідачки та знесення самочинних прибудов до квартири. У судовому засіданні представник Одеської міської ради та прокурор наполягали на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] та представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явилися, повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи (а.с. 128, 129, 137, 138). У наданому суду 01.07.2013 року письмовому запереченні [PERSON] вказувала на безпідставність позовних вимог, оскільки нею введено в експлуатацію прибудову та одержано правоустановчий документ на реконструйовану квартиру (а.с. 30). У судовому засіданні представник Одеського міського управління юстиції просив суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог, що стосуються Реєстраційної служби, наполягав на тому, що підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності відсутні, оскільки на момент оформлення державним реєстратором свідоцтва Інспекція ДАБК в Одеській області ще не скасувала реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Крім того, представник цього відповідача наполягав на тому, що єдиною підставою для скасування реєстрації права власності є скасування відповідного рішення державного реєстратора, а таких вимог Одеська міська рада не заявляла. Вислухавши пояснення представника Одеської міської ради, прокурора, представника Одеського міського управління юстиції, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2000 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2004 року належала квартира загальною площею 45,0 кв. м. за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] (а.с. 17 - 19, 21, 22). Квартира розташована на першому поверсі вказаного будинку. Відповідачкою було здійснено реконструкцію квартири та самочинно добудовано до неї приміщення за №6, №7, №8, №9, які позначені в технічних паспортах, виготовлених комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» станом на 06.11.2003року та станом на 12.04.2013року (а.с. 22, 33-34). Внаслідок такої реконструкції загальна площа квартири збільшилася з 45 кв.м до 87, 4 кв.м. Згідно листа Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.12.2012 р. №3-1990 Одеській міській раді стало відомо про здійснення [PERSON] самочинного будівництва прибудови до квартири [ADDRESS] Перевіркою Інспекції ДАБК 06.10.2003 року було встановлено, що [PERSON] без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації, проводяться будівельні роботи по реконструкції приміщення, збільшення площі та збільшення висоти приміщення. Інспекцією ДАБК було надано припис №57 від 06.10.2003 року про припинення будівельних робіт та надання проектно-правової документації на будівництво прибудови. Вказаний припис гр. [PERSON] було проігноровано, у зв'язку з чим інспекцією ДАБК було винесено постанову №459 від 28.10.2003 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, а також протокол про правопорушення у сфері містобудування 28.10.2003 року (а.с. 20). Судом встановлено, що вказане самочинне будівництво [PERSON] було здійснено на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності тобто є власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. 16.04.2013 року Інспекцію ДАБК в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об'єкту до експлуатації та на підставі цієї декларації Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції видала [PERSON] свідоцтво серії САЕ №973737 (індексний номер: 4913211) від 15.06.2013року на право власності на нерухоме майно на квартиру під [ADDRESS] загальною площею 87,4кв.м., зареєструвавши при цьому право власності [PERSON] на спірну квартиру (а.с. 30, 31). Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року позов заступника прокурора Київського району м. Одеси задоволено та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію зазначеної декларації (а.с. 100 - 106). Постанова суду набрала законної сили та була виконана Інспекцією ДАБК в Одеській області (а.с. 109). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, що який діяв на момент видачі державним реєстратором свідоцтва про право власності відповідачці, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. У разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до п. 46 даного Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Отже, відповідно до вказаних положень державна реєстрація права власності на реконструйований об'єкт нерухомості проводиться виключно після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку, а подання державному реєстратору документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є обов'язковою умовою, необхідною для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У зв'язку із тим, що наказом в.о. начальника Інспекції ДАБК в Одеській області № 32 «СК» від 14 квітня 2014 року було скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації реконструйованої квартири за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], станом на момент розгляду судом даної справи вказана квартира має статус самочинно реконструйованого майна, а тому свідоцтво серії САЕ №973737 (індексний номер: 4913211) від 15.06.2013року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області [PERSON] на право власності на нерухоме майно на квартиру під [ADDRESS] загальною площею 87,4кв.м. визнається судом недійсним. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 100 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються із дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Також, відповідно до п. 4 Положення про виконавчий комітет Одеської міської ради від 10.03.1999 р. № 94-ХХІІІ до його компетенції відноситься здійснення у встановленому порядку державного контролю за дотриманням вимог законодавств, містобудівної документації при плануванні та забудові міста у випадках, передбачених законодавством, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів. Крім того, реконструкція та будівництво в м. Одесі повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням громадських інтересів. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних : тандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Згідно ст. 8 Закону України «Про архітектурну діяльність» робоча документація для будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об'єкта архітектури виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на підставі затвердженого проекту. Робоча документація для будівництва або авторський нагляд за її розробкою виконуються за участю архітектора - автора затвердженого проекту відповідно до укладеного договору на розроблення проекту цього об'єкту архітектури. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, ідо будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з: управлінням архітектури та містобудівництва, органами державного санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, органами ДАІ МВС, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування. З метою реалізації вказаних положень Одеською міською радою було прийнято рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХІІІ, яким затверджено Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі (далі - Положення). Положення регламентує порядок отримання дозволу та збирання вихідних даних для проектування, здійснення проектних робіт, узгодження, експертизи та затвердження проектів реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень зі зміною та без зміни функціонального призначення, здійснення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію. Положення є обов'язковим для усіх суб'єктів містобудівної діяльності - фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, організаційно - правової форми та підпорядкованості й поширюється на всю територію міста Одеси. В Положенні зазначено, що будівництво здійснюється у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж і споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Судом встановлено, що відповідачка здійснила самочинну реконструкцію квартири по [ADDRESS] без затвердженого належним чином проекту. Крім того, внаслідок такої реконструкції було здійснено самочинне захоплення земельної ділянки, яка належить позивачу. У ч. 2 ст. 331 ЦК України, зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Необхідною передумовою визнання права власності на нерухоме майно є необхідність введення у встановленому порядку в експлуатацію даного нерухомого майна, що відповідачкою було зроблено із порушенням вимог закону та даний факт встановлений Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, яка набрала законної сили та має для суду преюдиційне значення. Таким чином, на теперішній час є встановленим факт того, що [PERSON] у 2003 році проведено реконструкцію квартири, збільшено її площу квартири шляхом розширення за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності та належить територіальній громаді міста Одеси. Згідно п. 13 Постанови № 6 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. Згідно ч. 1, 2, 4 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, вважається самочинним будівництвом. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. В даному випадку власник самочинно захопленої земельної ділянки - Одеська міська рада заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за відповідачкою [PERSON], тобто за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, наполягає на звільненні земельної ділянки та приведенні приміщення у первісний стан, а тому самочинно добудовані приміщення підлягають знесенню за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво. Позовні вимоги Одеської міської ради в цій частині є обґрунтованими та задовольняються судом. При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON] знести вказані приміщення власними силами, адже вона є особою похилого віку, [INFO], а тому зобов'язання судом [PERSON] здійснити знесення самочинно добудованих приміщень виключно її власними силами (без можливості залучення для цього інших осіб) призведе до неможливості виконання рішення. Крім того, чинне законодавство не встановлює обов'язку здійснювати таке знесення виключно власними силами. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд вважає за необхідне встановити наступний порядок виконання цього рішення суду відповідно до якого це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності [PERSON] на квартиру під [ADDRESS] загальною площею 87,4кв.м. При цьому суд не приймає до уваги заперечень відповідача Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, який посилався на те, що відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, підставою для скасування державної реєстрації прав є виключно рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно п. 41 вказаного порядку державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Проте, аналіз змісту цього пункту не свідчить про те, що реєстратор може вносити відповідні записи про скасування державної реєстрації прав тільки та виключно у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2013 року (а.с. 31) вбачається, що підставою внесення запису про право власності [PERSON] є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3181215 від 15.06.2013 року, а підставою виникнення права власності є свідоцтво серії САЕ №973737 (індексний номер: 4913211) від 15.06.2013року, видане державним реєстратором Реєстраційної службою Одеського міського управління юстиції Одеської області. Згідно положень ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ст..1, ч.1, 3 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Даним рішенням суду визнається недійсним свідоцтво про право власності [PERSON], а тому у разі набрання рішенням законної сили, відпаде підстава виникнення права власності відповідачки, яке, на переконання суду, не може залишатися зареєстрованим незалежно від чинності рішення державного реєстратора. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачку [PERSON]

Outcome: partial