Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-01065-170312, згідно з яким останній було надано кредит в сумі 3 730,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Відповідачка порушила умови договору щодо погашення сум заборгованості, тому станом на 03.03.2014 року сума заборгованості складає 4 452,11 грн. та складається із: заборгованості за сумою кредиту - 3 953,80 грн., заборгованості за відсотками - 0,12 грн., заборгованості за комісіями - 498,19 грн. Дану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідачки на його користь, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглянути справу у його відсутність. Вимоги позову підтримав повністю. Не заперечив щодо винесення судом заочного рішення суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи, що кожен з них скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про дату та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином - судовими повістками, направленими за адресою її місця реєстрації, згідно адресної довідки. Відповідно до поштових повідомлень судові повістки не вручені з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається такою, що повідомлена належним чином про дату та час слухання справи (а.с.19, 22-23). Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.03.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №002-01065-170312, згідно якого банк зобов`язався надати кредит в сумі 3 730,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Банк виконав своє зобов'язання, надавши [PERSON] кредит в сумі 3 730,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер №11325032 від 17.03.2012 року. (а.с.3-5,8). Згідно розділу 3 кредитного договору [PERSON] зобов'язалась щомісячно сплачувати платежі в строки визначені договором. Виконувати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Використовувати кредит на передбачені договором цілі. У разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості позичальник на користь кредитора штрафні санкції на умовах передбачених договором. В разі порушення позичальником будь-якої з умов даного договору, що за погодження сторін вважається істотним порушенням умов цього договору, позичальник зобов'язується на вимогу кредитора в порядку та строки передбачені п.6.3 договору, достроково виконати прийняті на себе зобов'язання за цим договором, в тому числі повернути в повному обсязі кредит шляхом сплати в повному обсязі заборгованості за кредитом, сплати нарахованих процентів за його користування та плату за обслуговування кредитної заборгованості, а також можливі штрафні санкції, передбачені цим договором. Відповідно до п.5.1 вказаного договору [PERSON] зобов`язалась відповідати перед Кредитором по зобов'язаннях, що виникають згідно умов цього договору всім майном та коштами на які може бути звернене стягнення в порядку, згідно законодавства України. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати гроші кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідачка [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання. Станом на 03.03.2014 року за відповідачкою [PERSON] рахується заборгованість в сумі 4 452,11 грн., яка згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.9) складається із: заборгованості за сумою кредиту - 3 953,80 грн., заборгованості за відсотками - 0,12 грн., заборгованості за комісіями - 498,19 грн. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, сума заборгованості підлягає стягненню з неї на користь позивача в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору, підтверджена фінансовим документом в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved