Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем було укладено договір № 337881300586896 на відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів. Відповідачу була надана відновлювальна відклична кредитна лінія у розмірі 15000 гривень, зі сплатою, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, за користування кредитними коштами у розмірі 32 % річних, строком користування кредитом з 26.06.2013 року по 25.06.2015 рік. Оскільки зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу відповідачем не виконується, то позивач просить стягнути з останньої виниклу заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань в сумі 16511.89 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Крім того, від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на позовну заяву в якій він просить в позові ПАТ «Брокбізнесбанк» відмовити повністю, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача. Заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем було укладено договір № 337881300586896 на відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів. Відповідачу була надана відновлювальна відклична кредитна лінія у розмірі 15000 гривень, зі сплатою, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, за користування кредитними коштами у розмірі 32 % річних, строком користування кредитом з 26.06.2013 року по 25.06.2015 рік. Згідно умов договору, позичальник брав на себе зобов'язання здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 6 додаткової угоди до договору, моментом надання відповідачу кредиту є здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умовами відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку. За період з 26.06.2013 року по 27.05.2014 року відповідач користувався своїм правом на зняття грошових коштів в межах встановленого ліміту. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу, внаслідок чого, станом на 27.05.2014 року виникла заборгованість по кредиту перед позивачем у розмірі 16511,89 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту р розмірі 15 003,84 гривень, заборгованість за процентами - 1208,05 гривень, пені за прострочений кредит - 357,12 гривень та пені за прострочені проценти - 235,27 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплатити належні проценти. Однак, з отриманого заперечення та долучених до нього документів вбачається, що відповідач здійснював погашення заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями за № 1672 від 06.11.2013 року, № 1891 від 04.12.2013 року, № 26 від 11.01.2014 року та № 234 від 24.02.2014 року, відповідно до яких на рахунок ПАТ №Брокбізнесбанк» були перераховані грошові кошти у розмірі 400 гривень від кожного платіжного доручення, а усього на загальну суму 1600 гривень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, з урахуванням погашеної суми заборгованості, на загальну суму стягнення в розмірі 14911,89 гривень. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial