Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] постійно не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання доньки, не створила умов для проживання та розвитку своєї дитини, не піклується про дотримання санітарно-гігієнічних норм помешкання де проживає дитина, про стан її здоров`я та здобуття нею освіти. У зв`язку з цим [PERSON] перебуває у службі у справах дітей Старобільської райдержадміністрації на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Також, безвідповідальне ставлення [PERSON] до дитини, негативна її поведінка неодноразово була предметом обговорення спеціалістами служби у справах дітей, спеціалістами районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді інспекторами ювенальної превенції Старобільського ВП за місцем проживання родини. Від мешканців будинку ОСББ «Імперіал м. Старобільськ», членом якого є [PERSON] , багаторазово надходили колективні звернення та скарги щодо аморального способу життя матері малолітньої дитини, а саме, [PERSON] не працює, постійно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, палить в громадських місцях, нецензурно лається в присутності дітей, в тому числі в присутності своєї доньки. [PERSON] з 2007 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Жінка від лікування ухиляється, на прийом до лікаря не з`являється. Сім`я [PERSON] тривалий час, починаючи з 2010 року та по квітень 2019 року перебувала під соціальним супроводом Старобільського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, з якого була знята з негативним результатом у зв`язку з небажанням матері виконувати заходи, передбачені планом соціального супроводу. Крім того, [PERSON] багато разів була притягнута Старобільським районним судом до адміністративної відповідальності. Жінка вважає свою поведінку та спосіб свого життя задовільним, не хоче змінювати життя у кращу сторону. Враховуючи те, що [PERSON] своєю поведінкою та безвідповідальним відношенням до власної доньки постійно наражає здоров`я та життя малолітньої дитини на небезпеку, демонструючи таким чином свою батьківську недбалість, та беручи до уваги, що наслідки такої поведінки матері можуть стати безповоротними та трагічними для її доньки, просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її дитини [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час, місце та дату судових засідань повідомлялась своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надходило. Заяв про відкладання розгляду справи, про причини неявки, про розгляд справи у її відсутності суду не надала. На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 23 вересня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 23.10.2013 року, відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Відповідно до копій актів обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 15.09.2011 року, 22.06.2012 року, 18.12.2012 року, 08.08.2013 року, 20.06.2013 року, 20.03.2018 року, 29.12.2018 року, умови проживання малолітньої [PERSON] не задовільні (а.с. 9-14). Відповідно до копій офіційних попереджень, [PERSON] не одноразово попереджалась про неприпустимість насильства в сім`ї та про неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 15-17). Відповідно копій довідок лікарів, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с. 19). Відповідно до копій довідок про притягнення до адміністративної відповідальності, [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності (а.с. 20-22). Відповідно до інформації, наданої РЦСССДМ, з [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди (а.с. 23-25). Відповідно до інформації Старобільської ЗОШ І-ІІІ щодо [PERSON] та учбової характеристики, мати дитини не підтримує зв`язок з вчитилем, не відвідує батьківські збори. Про дівчинку піклується дідусь (а.с. 28-29). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Старобільської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її доньки [PERSON] від 03.05.2019 року, орган опіки та піклування в особі Старобільської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-39). Відповідно до вимог ст. ст. 48, 51 Конституції України, - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Дитинство і батьківство охороняються державою. Ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, передбачає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати до самостійного життя. Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте суд вважає, що немає підстав вважати і не знаходить виняткового випадку і конкретних обставин справи для вирішення питання про не позбавлення батьківських прав відповідача, тому що таких конкретних обставин і виняткового випадку у суді не встановлено. Відповідач до наступного часу не змінив свого ставлення до дитини. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі ст.ст. 164, 165, 166, ст. ст.180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved