Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з вказаним позовом, яким просить зняти арешти з квартири за адресою: [ADDRESS], які в різний час були накладені Першим Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Першим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2014 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] шляхом визнання за позивачем право власності на вказане майно в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Зазначені арешти, перешкоджають Банку у реалізації своїх прав, як іпотекодержателя вказаного майна, та порушують інтереси Банку як Кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору шляхом реєстрації права власності на це майно. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 25.11.2014 року у справі № 520/4877/14-ц за ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та виселення, позовні вимоги задоволені. Зокрема судом вирішено, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № к-2050 від 30.10.2006р. у розмірі 2 959 689 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 41 копійка, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Вказане рішення набрало законної сили 08.12.2014, а від так є обов'язковим для виконання. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 30.10.2006 року був укладений Кредитний договір № к-2050, за яким Банк надав останній кредит у сумі 79 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних, строком користування до 30.10.2021 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань по даному Кредитному договору, між [PERSON] та Банком був укладений Іпотечний договір, посвідчений 31.10.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований за реєстровим номером 3326, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS]. Проте при зверненні вказаного рішення до виконання стало відомо, що на вказану квартиру за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки), в різний час були накладені арешти Першим Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Першим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції шляхом винесення постанов про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 572 Цивільного кодексу України відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Зі змісту вищевикладеного вбачається, що арешт та заборону відчуження було накладено на майно, що належить [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Таким чином, на даний момент арешти з іпотечного майна ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не зняті, що є перешкодою Банку, як Іпотекодержателю реалізувати своє переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки та реалізації своїх прав, засобами передбаченими діючим законодавством України. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, а від так підлягають задоволенню.

Outcome: approved