Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, та додаткових витрат, пов`язаних з її навчанням. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані тим, що з 12 вересня 1992 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Вказаний шлюб було зареєстровано Новогеоргіївською сільрадою Ананьївського району Одеської області актовим записом за №6. Як зазначає позивачка в позовній заяві, що вона з відповідачем має двоє спільних дітей, а саме дорослий син - [PERSON] , [INFO] , котрий мешкає окремо і є самостійним, та донька - [PERSON] , [INFO] , котра навчається на стаціонарі на третьому курсі в Подільському медичному училищі на факультеті сестринська справа, на бюджеті, мешкає в гуртожитку. З позовної заяви вбачається, що на момент звернення до суду з даною позовною заявою позивачка з відповідачем вже півроку спільно не проживали, тому позивачка змушена була разом з донькою перейти тимчасово проживати до своєї матері та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Як зазначає позивачка, відповідач з цього ж часу зовсім не допомагає їй в утриманні доньки, хоча повинен робити це за законом. Позивачка зі свого боку постійно турбується за доньку, купує їй продукти харчування, одяг, взуття та навчальне приладдя, а також все інше, тобто виконує свій обов`язок по утриманню доньки. Позивачка звертає увагу на те, що відповідно до довідки навчального закладу, доданої до позовної заяви донька буде навчатися в училищі до 30 червня 2021 року. Таким чином, на думку позивачки аліменти з відповідача повинні стягуватися з моменту подачі даної позовної заяви і до 30 червня 2021 року. У позовній заяві позивачка зазначає, що батьки зобов`язані також приймати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, які, як вбачається з позовної заяви, на думку позивачки, в даному випадку полягають у додаткових витратах, які пов`язані з навчанням дитини в навчальному закладі на денній формі навчання, витрати на оплату харчування та проживання, придбання навчального приладдя, спеціальної техніки та обладнання, підручників тощо, які несе саме позивачка. Позивачка вказує, що згідно доданих платіжних банківських чеків нею вже сплачено за проживання доньки в гуртожитку училища 4984 грн. 20 копійок, з врахуванням комісій та обов`язкових благодійних внесків. Вважає, що половина цих витрат повинна бути компенсована за рахунок відповідача, як частка його участі у вказаних додаткових витратах на доньку, що складає 2492,10 грн. В позовній заяві зазначається, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, стоїть на обліку в Ананьївському відділенні Центру зайнятості населення, але є фізично здоровим і працездатним, може і повинен працювати і періодично працює сезонно кочегаром в школі. Також відповідач має спадкову земельну ділянку, котру успадкував після свого батька та здає її в оренду і отримує щорічно орендну плату в розмірі 10000 гривень. На думку позивачки, сам відповідач наявність у нього прибутків заперечувати не буде. Але в зв`язку з нестабільністю його заробітків та прибутків позивачка вважає, що розмір аліментів необхідно встановлювати в твердій грошовій сумі, яка повинна становити по 4000 грн. в місяць. В прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд: - Стягнути з відповідача по цій справі, [PERSON] , уродженця та зареєстрованого мешканця [ADDRESS] , громадянина України, паспорт серії [NUMBER] , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 1 серпня 2003 року, картка платника податків - [NUMBER] , на її - [PERSON] , уродженки та зареєстрованої мешканки с.Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянки України № [NUMBER] , виданий 9 жовтня 2019 року, органом №5123, картка платника податків - [NUMBER] , користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та мешканки с.Новогеоргіївка, Ананьївського району Одеської області, в твердій грошовій сумі по 4000 грн. щомісячно до 30 червня 2021 включно. - Стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених нею додаткових витрат, пов`язаних з навчанням доньки в Подільському медичному училищі, в розмірі 2492 грн. 10 коп. - Стягнути з відповідача в порядку компенсації понесених нею витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 2100 грн. Ухвалою суду від 8 листопада 2019 року у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду за правилами загального позовного провадження, як справи у спорі, що виникає з сімейних правовідносин, та призначено проведення підготовчого судового засідання. Відповідачу, у вказаній ухвалі, було роз`яснено право та надано час для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. З супровідного листа від 08 листопада 2019 року, наявного в матеріалах справи вбачається, що за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача було направлено рекомендованим відправленням вихідним №491/1050/19/9391/2019 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами (а.с.25). Вказане відправлення було отриманий відповідачем особисто під розпис 21 листопада 2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи «Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.30). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що відповідач скористався своїми процесуальними правами та направив через засоби поштового зв`язку відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 10 грудня 2019 року (а.с.31-32). В відзиві на позовну заяву відповідач висловив свою думку щодо заявлених позовних вимог позивачки та зазначив, що не заперечує щодо наявності в нього обов`язку примати участь у забезпеченні доньки, у зв`язку з чим він частково визначає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього на утримання доньки аліментів в розмірі 1000,00 грн. У відзиві відповідач наводить обґрунтування такої позиції та додає до нього докази, на підтвердження свої доводів. Крім того, в відзиві відповідач просив суд в задоволенні вимог позивачки про стягнення половини додаткових витрат, пов`язаних з навчанням в розмірі 2492 грн. 10 коп. відмовити в повному обсязі, що стосується судових витрат відповідач в прохальній частині відзиву просив залишити їх за сторонами. В подальшому, після виконання всіх завдань підготовчого судового засідання, визначених в статті 189 ЦПК України, головуючим суддею у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, про що 4 червня 2020 року було постановлено відповідну ухвалу (а.с.58-59). При цьому, у судове засідання 26 листопада 2020 року позивачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена. Проте, суд бере до уваги письмову заяву позивачки від 04 червня 2020 року, в якій вона просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.47). Відповідач [PERSON] у судове засідання 26 листопада 2020 року не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений. Однак, 13 жовтня 2020 року відповідачем було подано через канцелярію суду письмове клопотання, в якому він просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково згідно відзиву на позовну заяву (а.с.73). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги заяву позивачки, клопотання відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, при вивченні матеріалів справи встановлено: Позивачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, зареєстрована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Новогеоргіївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорту громадянина України у вигляді ID картки № [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2019 року органом №5123 Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.6), картки платника податків з номером бланка 1506-17-00599, виданої Ананьївським відділенням Подільської ОДПІ ГУ ДФС 5 липня 2017 року (а.с.7), довідки Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 1 квітня 2019 року №229 (а.с.11). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Новогеоргіївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 1 серпня 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.8-9) та картки фізичної особи платника податків, виданої Любашівською ДПІ. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 2002 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.10). Відповідно до копії довідки №229, виданої 01 квітня 2019 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області, донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Новогеоргіївка (а.с.11). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з вимогою: про стягнення аліментів на утримання дитини; про стягнення додаткових витрат пов`язаних з навчанням дитини. При цьому, зі змісту мотивувальної частини позовної заяви, зокрема, посилання позивачки на положення статті 199 Сімейного кодексу України та строки навчання дитини, суд вбачає, що в даному випадку позивака просить суд стягнути аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, проте у зв`язку з своєю юридичною необізнаністю невірно сформулювала позовні вимоги. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини 8 статті 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, що спільна донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , навчається з 01 вересня 2017 року в закладі вищої освіти - медичному училищі ім. В.О. Жуковського на денній формі навчання за бюджетом, дата закінчення навчання 30 червня 2021 року, що підтверджується копією довідки від 27 серпня 2019 року №321, виданої Медичним училищем ім.В.О.Жуковського (а.с.12). Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем [PERSON] додано до відзиву на позовну додано наступні докази: - копію довідки №152 видану 22 листопада 2019 року директором Новогеоргіївської НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів», з якої вбачається, що відповідач в період з 11 листопада 2019 року на час опалювального сезону працював на посаді кочегара (а.с.34); - копію довідки про доходи, з якої вбачається, що в період з січня по жовтень 2019 року сума доходу за надання відповідачем в оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Петра» становить 4968,88 грн. (а.с.35). Крім того, 04 червня 2020 року відповідач подав до суду клопотання в якому просив долучити до матеріалів справи наступні докази: - копію довідки №193 видану Ананьївською районною філією Одеського обласного центру зайнятості, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває з 27 травня 2020 року на обліку, як безробітній (а.с.51); - копію довідки про доходи виданої 2 червня 2020 року Відділом освіти Ананьївської районної державної адміністрації, з якої вбачається, що відповідач працюючи на посаді кочегара в період з січня 2019 року по квітень 2020 року отримав заробітну плату в сумі 25240,06 грн. (а.с.52); - копії квитанцій, з яких вбачається, що відповідачем направлялися позивачеві кошти на утримання доньки (а.с.53-56). Згідно з частиною 1 та 5 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01 листопада 2019 року. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з позовної заяви, що позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання щомісячно по 4000,00 грн., однак позовна заява та додані до неї документи не містять будь-яких доказів та не доведено, з чого саме складається вказаний розмір аліментів. З урахуванням викладеного, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, котра навчається у навчальному закладі частково, суд зазначає, що позивачем на надано жодних доказів, щодо стягнення аліментів на утримання дитини котра навчається в розмірі 4000,00 грн., однак беручи до уваги відзив відповідача на позовну заяву та докази наявні в матеріалах справи, суд вважає необхідним та достатнім призначити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень 00 копійок, щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 01 листопада 2019 року до закінчення донькою навчання, тобто по 30 червня 2021 року або до досягненням донькою 23 річного віку в залежності від того, яка з цих обставин стане першою. При цьому, відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною 1 статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Зі змісту наведених норм Сімейного кодексу України вбачається, що зазначеним кодексом обов`язок батьків з утримання дітей поділяється за віком дитини, так до досягнення дитиною повноліття обов`язок батьків з її утримання є беззаперечним. Після ж досягнення дитиною повноліття обов`язок батьків з утримання такої дитини залежить від певних обставин, а саме: 1) непрацездатність дитини та її потреба в матеріальній допомозі; 2) продовження дитиною навчання і виникнення у зв`язку з цим потреби у матеріальній допомозі. При цьому, для стягнення обох видів аліментів у примусовому порядку потрібне окреме звернення до суду. Як зазначалося, з матеріалів справи вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, передбачені ч.1 ст.199 СК України, тобто аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Зі змісту частини 1 статті 32 Цивільного кодексу України вбачається, що повнолітньою особою є особа, яка досягла вісімнадцяти років. З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 2002 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON] , на утримання якої просить стягнути аліменти позивачка, народилася [INFO] , тобто вона набула повноліття 8 березня 2020 року, у зв`язку з чим суд вважає, що саме з цієї дати можуть бути стягнути аліменти, передбачені статтею 199 СК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивачка в прохальній частині другою вимогою вказала стягнення з відповідача [PERSON] на її користь половину понесених нею витрат, пов`язаних з навчанням доньки в розмірі 2492,10 грн., зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як зазначалось раніше, що спільна донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , навчається з 01 вересня 2017 року в медичному училищі ім. В.О. Жуковського на денній формі навчання за бюджетом, дата закінчення навчання 30 червня 2021 року (а.с.12). З позовної заяви вбачається, що позивачка на підтвердження додаткових витрат в сумі 4984,20 грн. на проживання доньки [PERSON] , [INFO] , в гуртожитку медичного училища, додала до позовної заяви копії квитанцій (а.с.13). Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених нею додаткових витрат, слід відмовити з наведених вище підстав. Крім того, слід зауважити, що з копії від 14 серпня 2019 року №0.0.1435024336.1 (а.с.13) вбачається, що призначенням платежу в сумі 1000,00 гривень було «благодійний внесок від [PERSON] ». При цьому, згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» визначено, що благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Згідно пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійник - дієздатна фізична особа або юридична особа приватного права (у тому числі благодійна організація), яка добровільно здійснює один чи декілька видів благодійної діяльності. Зі змісту наведених норм вбачається, що здійснення благодійних внесків є виключно добровільним актом благодійника, у зв`язку з чим його в будь-якому випадку не можливо віднести до додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить також суд стягнути на її користь судові витрати в сумі 2100,00 грн. пов`язаних за наданням їй правової допомоги, згідно наданих підтверджуючих документів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому,\~пунктом 1\~частини 3\~статті 133\~ЦПК України\~передбачено,\~що до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви додано «Опис правової допомоги по підготовці позовної заяви [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат, пов`язаних з навчанням дитини» (а.с.17), який підписаний позивачкою та адвокатом Десятник В.С. Також, матеріали справи містять копію угоди №88 про надання правової допомоги, укладеної між позивачкою та адвокатом Десятник В.С. 1 серпня 2019 року (а.с.14), копію ордера серії ОД №209428 від 1 серпня 2019 року (а.с.15). Згідно опису правової допомоги (а.с.17) адвокатом при підготовці позову було надано [PERSON] наступну правову допомогу: 1) особистий прийом 1 серпня 2019 року, на якому їй надана правова консультації щодо її звернення до суду з вказаним позовом, збору необхідних документів доказів по справі, надання допомоги в їх зборі та оформленні, витрачено 1 годину, вартість зазначено 200 гривень; 2) 12 серпня 2019 року здійснено особистий прийом заявниці та вивчено зібрані документи і матеріали, вироблена та обговорена позиція по позову та напрямки його складення і підтримання в суді, витрачено 1 годину, вартість 200 гривень; 3) складена позовна заява про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки, [PERSON] з урахуванням її віку та стаціонарного навчання в Подільському медичному училищі та про стягнення з відповідача половини витрат, пов`язаних з навчанням, 19-22 серпня 2019 року витрачено 40 годин, вартість 1200 гривень; 4) знято копії всіх документів по справі та посвідчено їх ідентичність з оригіналами, 9 вересня 2019 року, витрачено 5 годин, вартість 1000 гривень; 5) віддруковано позовну заяву та скомплектовано матеріали позову, котрі погоджені з заявницею, 10 вересня 2019 року, витрачено 2 години, вартість 400 гривень. Також, у вказаному описі зазначено, що сплаті за надані послуги з правової допомоги підлягало 3000 гривень та сплачено 2100 гривень. На підтвердження сплати позивачкою 2100 гривень адвокату до позовної заяви додано копію квитанції №50104 від 1 вересня 2019 року (а.с.16). При цьому, як зазначалося, пунктом 2 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 19\~лютого 2020\~року у\~справі № 755/9215/15-ц зазначила, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно пункту 6 угоди №88 про надання правової допомоги, укладеної між позивачкою та адвокатом Десятник В.С. 1 серпня 2019 року (а.с.14) оплата доручення здійснюється за домовленістю, пунктом 7 - зазначено що виконанням доручення є опис правової допомоги. При цьому, пунктом 4 опису наданої правової допомоги (а.с.17) зазначено: «знято копії всіх документів по справі та посвідчено їх ідентичність з оригіналами, 9 вересня 2019 року, витрачено 5 годин, вартість 1000 гривень». Проте, з матеріалів справи вбачається, копії усіх документів, які додані до позовної заяви (а.с.5-12, 16) зняті та посвідчені позивачкою, про що свідчать відповідні відмітки на документах. Єдиними документами, які згідно відміток, які містяться безпосередньо на них, копії з яких знято та посвідчено адвокатом Десятник В.С. є: копія угоди №88 про надання правової допомоги, укладеної між позивачкою та адвокатом Десятник В.С. 1 серпня 2019 року (а.с.14) та копія ордера серії ОД №209428 від 1 серпня 2019 року (а.с.15). З наведеного вбачається, що позивачем та її представником не надано суду доказів здійснення витрати адвокатом на зняття копій всіх документів по справі та посвідчення їх ідентичності з оригіналами, 9 вересня 2019 року, витрачено 5 годин, з вартістю -1000 гривень, у зв`язку з чим зазначені витрати є недоведеними, необґрунтованими та не підлягають стягненню з відповідача, отже компенсації витрат на правову допомогу підлягає 1100 гривень (2100 гривень заявлені вимоги «мінус» 1000 гривень непідтверджені витрати на копіювання та посвідчення документів). Відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). При цьому, позивачкою заявлено дві позовні вимоги, в задоволенні одної з яких відмовлено, а інша підлягає частковому задоволенню, тобто витрати за половину вимог повинні бути залишені за позивачкою, а половина витрат розподілена між сторонами пропорційно частині задоволеної частково вимоги. Позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково (1500,00 грн.), а саме у розмірі 37,50% (1500 грн. позовні вимоги, що підлягають задоволенню *100% / 4000,00 грн. загальний розмір позовних вимог). Таким чином, судові витрати пов`язані з наданням професійно правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 206,25 грн., пропорційно розміру задоволених вимог (1100,00 грн. :100% х 37,50% /2). Частиною 1\~статті 141\~ЦПК України\~визначено,\~що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. А тому, судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі становить 288,15 грн. та підлягає стягненню в прибуток держави з відповідача (768,40 грн. * 2 вимоги :100% х 37,50%/2).

Outcome: partial