Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача 11313 грн. 68 коп. витрат за період навчання, посилаючись на те, що відповідач відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14.05.2007р. №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2013р. по 14.05.2014р. і у 2013р. був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ та був поставлений на всі види продовольчого і речового забезпечення з виплатою грошового утримання та йому присвоєно звання «рядовий міліції», про що свідчить витяг з наказу №117 о/с ОДУВС від 15.08.2013р. Між Одеським держаним університетом внутрішніх справ (виконавець) і [PERSON] (особа) був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09.09.2013р., відповідно до пункту 2.3.1. якого виконавець зобов*язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, згідно пункту 2.1.8. - після відрахування особи (закінчення навчання) зобов*язаний затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання, згідно пункту 2.3.6. - особа зобов*язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов*язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В пункті 4 вказаного вище договору визначено порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, яке здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов*язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, сплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, їх відшкодування здійснюється в судовому порядку (пункт 4.4. договору). 14.05.2014р. курсант 1-го курсу [PERSON] звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням з органів внутрішніх справ України, чим не виконав умови договору, а саме: пункт 2.3.1. та пункт 3. На підготовку відповідача як курсанта Одеського державного університету внутрішніх справ були витрачені бюджетні кошти в сумі 11 313 грн. 68 коп., які позивач просив стягнути з відповідача на підставі пункту 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996р. №77/96, пункту 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов*язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», затвердженого постановою КМ України №313 від 01.03.2007р., ст.18 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 530, 629 ЦК України. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, просить розглядати справу за відсутністю представника та задовольнити позов, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 28 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі матеріалів, що є в справі. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся шляхом судової повістки-повідомлення через офіційний веб-портал «Судова влада України» (а.с. 31 - копія судової повістки-повідомлення), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14.05.2007р. №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2013р. по 14.05.2014р. і у 2013р. був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ та був поставлений на всі види продовольчого і речового забезпечення з виплатою грошового утримання та йому присвоєно звання «рядовий міліції», про що свідчить витяг з наказу №117 о/с ОДУВС від 15.08.2013р. (а.с. 6 - копія витягу з наказу). Між Одеським держаним університетом внутрішніх справ (виконавець) і [PERSON] (особа) був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 09.09.2013р. (а.с. 08-09 - копія договору). Відповідно до пункту 2.3.1. зазначеного вище договору, виконавець зобов*язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, згідно пункту 2.1.8. - після відрахування особи (закінчення навчання) зобов*язаний затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання, згідно пункту 2.3.6. - особа зобов*язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов*язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В пункті 4 вказаного вище договору визначено порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, яке здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов*язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, сплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, їх відшкодування здійснюється в судовому порядку (пункт 4.4. договору). 14.05.2014р. курсант 1-го курсу [PERSON] звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням з органів внутрішніх справ України (а.с. 10 - копія рапорту), у зв*язку із чим був відрахований з університету та звільнений з органів внутрішніх справ України за власним бажанням 14.05.2014р. і відповідно до вимог пункту 4 договору про підготовку фахівця від 09.09.2013р. вирішено утримати кошти, які МВС України витратило на навчання відповідача в університеті (а.с. 7 - копія витягу з наказу). Такими діями [PERSON] не виконав умови договору, а саме: пункт 2.3.1. та пункт 3. На підготовку відповідача як курсанта Одеського державного університету внутрішніх справ були витрачені бюджетні кошти в сумі 11 313 грн. 68 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 12). Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. Таким чином, Одеський державний університет внутрішніх справ є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ і відповідно до статуту Одеського державного університету внутрішніх справ, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012р. №429, також, зазначено, що Одеський державний університет внутрішніх справ діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Позивач як розпорядник бюджетних коштів згідно з нормами бюджетного законодавства для виконання своїх обов*язків за договором здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача, які відповідно до розрахунку позивача складають в загальній сумі 11 313 грн. 68 коп. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved