Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказав, що [INFO] помер його вітчим [PERSON] . За життя останній мав у власності Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Інша частка квартира належала його, [PERSON] , матері [PERSON] , яку він отримав у спадщину за законом. 04 квітня 2000 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповідав йому. 19 серпня 2019 року він звернувся до державного нотаріуса Станично-Луганської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки зазначеної квартири. Проте нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що неможливо встановити місце відкриття спадщини, визначити і перевірити коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Тому він вимушений звернутись із цією заявою з метою визначення місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Після відкриття провадження у справі за заявою заявника ухвалою суду від 18.12.2019 було замінено неналежну заінтересовану особу зі Станично-Луганської нотаріальної контори на Станично-Луганську селищну раду Станично-Луганського району Луганської області. Також у поданій заяві про заміну неналежної заінтересованої особи заявник просив продовжувати розглядати справу за його відсутності. Від заінтересованої особи теж надійшло клопотання, в якому селищна рада просила розглядати справу за відсутності їхнього представника. З огляду на те, що учасники справи просили розглянути справу за їхньої відсутності, суд вважав можливим її розглянути без учасників справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. від 19.08.2019 № 900/02-17, яким заявнику [PERSON] фактично відмовлено у здійсненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , вбачається, що заявник [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого вітчима [PERSON] надав свідоцтво про смерть останнього, свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] , заповіт [PERSON] на його ім`я. За таких обставин державний нотаріус вірно рекомендував [PERSON] звернутись до суду з метою встановлення місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] та встановлення кола спадкоємців, оскільки сам [PERSON] встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті вітчима пропустив. У своїй заяві [PERSON] зазначає, що встановлення цього факту, що його вітчим [PERSON] до моменту смерті проживав за адресою: [ADDRESS] лише із його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , йому необхідно саме для реалізації свого права на спадкування після смерті матері за законом, оскільки в такому разі саме вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . Так, згідно вимог статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про народження заявника [PERSON] підтверджується, що його матір`ю є [PERSON] . Зі свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] вбачається, що 04 жовтня 1987 року вона вийшла заміж за [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя залишились незмінними - [PERSON] та [PERSON] . Під час зареєстрованого шлюбу сім`я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках отримали у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 березня 1997 року. [INFO] [PERSON] помер. Місцем його смерті у свідоцтві про його смерть зазначене смт Станично-Луганське (на цей час - смт Станиця Луганська). За життя, 04 квітня 2000 року, [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, в якому все своє майно він заповідав [PERSON] . Із змісту цього заповіту вбачається, що під час його складання заповідач проживав за адресою: [ADDRESS] . Крім того, поквартирною карткою за адресою: [ADDRESS] , а також актом депутата Станично-Луганської селищної ради [PERSON] , складеного зі слів мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] на час своєї смерті, [INFO] , дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] разом із своєю дружиною [PERSON] , яка померла пізніше чоловіка, а саме [INFO] . Отже, зазначеними вище доказами, виходячи із вимог наведених вище норм закону місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є останнє місце його проживання - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскілки на момент смерті [PERSON] разом з ним за вказаною адресою проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , саме вона прийняла спадщину після смерті чоловіка як перша черга спадкоємців. В пункті 23 постанови № 7 від 30.08.2009 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на вказані роз`яснення, суд, встановивши місце відкриття спадщини та коло спадкоємців після смерті [PERSON] , вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] щодо встановлення саме факту постійного проживання його матері (спадкоємиці) зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що необхідно йому для оформлення спадщини за законом вже після смерті [PERSON] . Встановлення юридичного факту проживання [PERSON] з [PERSON] на час смерті останнього (а не як просив заявник) суд вважає більш правильним, оскільки це не змінює сутності прав, які виникають у заявника зі встановленням даного факту, крім того, встановлення цього факту саме в такому вигляді не суперечить вимогам статті 5 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved