Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10.10.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 29000 грн. строком до 10.10.2014 року на поточні потреби, а останній повинен був повертати кредит зі сплатою 15% річних та щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,75% від суми кредиту щомісячними платежами. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, то станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 15924,37 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Сторони у судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у його відсутності, в якій також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення справи не звертався. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №BLаЖГА00085798 (а.с.6-13), відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надає відповідачу кредит у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 29000,00 грн. на поточні потреби, з терміном повернення до 10 жовтня 2014 року зі сплатою 15% річних за користування кредитом та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, а останній зобовязаний був належним чином використати кредит, щомісячно повертати позику, нараховані проценти за користування кредитом і комісію. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти [PERSON], а відповідач зобовязаний був щомісячно повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом у строки та у розмірах відповідно до графіку погашення заборгованості, який є невідємною частиною договору (а.с.9). У свою чергу відповідач прийняв позику і використав її на поточні потреби, але грошові зобовязання щодо погашення кредиту належним чином не виконував. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі статі 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість за договором у розмірі 15924,37 грн., з яких прострочена до повернення сума кредиту-3219,42 грн., прострочені відсотки за користування кредитними коштами 573,45 грн., прострочена комісія за обслуговування кредиту 2030,00 грн., пеня за пропуск платежів 10101,50 грн.(а.с.3-4). На момент розгляду справи строк повернення кредиту закінчився. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь публічного акціонерного товариства „ВіЕйБі Банк заборгованості у сумі 15924,37 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України та п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь держави - судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved