Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.05.2016 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 140137,50 грн. зі сплатою 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.02.2023 року. Згідно заяви [PERSON] договір про іпотечний кредит від 20.02.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після конвертації складає 30315,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 01.04.2016 року заборгованість за кредитом становить 33489,75 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 877766,46 грн., яка складається з: 25538,82 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 669372,47 грн.; 4739,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 124220,20 грн.; 705,01 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 18478,31 грн.; 902,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що еквівалентно 23658,98 грн.; 9,54 доларів США штраф (фіксована частина), що еквівалентно 250,00 грн.; 1594,30 доларів США штраф (процентна складова), що еквівалентно 41786,50 грн. В забезпечення виконання кредитних зобовязань за договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 20.02.2008 року станом на 01.04.2016 року у розмірі 33489,75 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 877766,46 грн., яка складається з: 25538,82 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 669372,47 грн.; 4739,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 124220,20 грн.; 705,01 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 18478,31 грн.; 902,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що еквівалентно 23658,98 грн.; 9,54 доларів США штраф (фіксована частина), що еквівалентно 250,00 грн.; 1594,30 доларів США штраф (процентна складова), що еквівалентно 41786,50 грн. та судові витрати. 09.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: [PERSON], про визнання припиненими правовідносин за договором поруки. В обґрунтування позову посилалась на те, що 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого [PERSON] надано кредит у розмірі 140137,50 грн. зі сплатою 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення 20.02.2023 року для придбання у власність квартири за договором купівлі-продажу від 20.02.2008 року за адресою: [ADDRESS]. Також 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки. Однак сума в договорі поруки вказана 168165,00 грн., що суперечить предмету кредитного договору 140137,50 грн. Крім того, 18.07.2008 року Банком на підставі заяви [PERSON] без згоди [PERSON] як поручителя залишок заборгованості за кредитним договором було переведено в іноземну валюту, а саме: 30315,87 доларів США зі сплатою 14,04 % річних. Отже, було змінено умови кредитного договору та відповідно договору поруки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. 17.08.2015 року банк направив [PERSON] та [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитом. Строк дії договору поруки в договорі не визначений, а порука припиняється після спливу 5 днів з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. При цьому, термін повернення кредиту до 20.02.2023 року. [PERSON] припинила виконувати свої зобовязання за кредитним договором з початку 2015 року, а з позовом до суду Банк звернувся лише 04.05.2016 року, тобто за межами строку, встановленого ЦК України, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. [PERSON] просила суд визнати припиненими правовідносини за договором поруки від 20.02.2008 року, укладеним між [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 6890,00 грн. У заяві від 25.04.2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що при укладені договору поруки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору. Умовами кредитного договору визначено 5-річний строк протягом якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права. Кредитором предявлено вимогу в межах 5-річного строку. Договір поруки чинний та припиняється після спливу 5 років з дня настання терміну повернення кредиту, тобто до 20.02.2028 року. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у заяві від 25.04.2018 року просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитом заперечує, зустрічний позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 20.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28 том 1), та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № DNU0G40000003546, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 140137,50 грн. зі сплатою 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення 20.02.2023 року на придбання у власність за договором купівлі-продажу б/н від 20.02.2008 року квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-20 том 1). В забезпечення виконання кредитних зобовязань 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (поручитель), [PERSON] (боржник) укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобовязалась перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором (а.с. 23 том 1). 18.07.2008 року [PERSON] було подано заяву про зміну валюти кредиту (а.с. 21 том 1), у звязку з чим 06.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № DNU0G40000003546 від 20.02.2008 року, за умовами якого змінено валюту кредиту, розмір кредиту після конвертації складає 30315,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 16-18 том 1). Заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2016 року складає 33489,75 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року становить 877766,46 грн. (а.с. 5-10 том 1). 13.08.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON], [PERSON] повідомлення про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 11-13 том 1). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми випливає, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Водночас порука не припиняється, якщо поручитель надав свою згоду на зміну умов основного зобов'язання. Згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки. Згідно п. 13 Договору поруки зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-190цс14 від 21.01.2015 року. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 20.02.2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 13.08.2015 року вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів. Як вбачається з матеріалів справи останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснила 16.02.2015 року (а.с. 8 оберт том 1), а з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 04.05.2016 року, тобто за межами строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, у звязку з чим суд приходить до висновку, що необхідно визнати договір іпотеки від 20.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] припиненим. Щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суд зауважує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Приймаючи до уваги те, що договір поруки від 20.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] є припиненим, то відсутня відповідальність [PERSON] як поручителя перед кредитором за порушення [PERSON] зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають. За кредитним договором станом на 01.04.2016 року існує заборгованість 33489,75 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 877766,46 грн., яка складається з: 25538,82 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 669372,47 грн.; 4739,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 124220,20 грн.; 705,01 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 18478,31 грн.; 902,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що еквівалентно 23658,98 грн.; 9,54 доларів США штраф (фіксована частина), що еквівалентно 250,00 грн.; 1594,30 доларів США штраф (процентна складова), що еквівалентно 41786,50 грн. (а.с. 5-10 том 1). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафу (фіксованої частини) в розмірі 9,54 доларів США, що еквівалентно 250,00 грн. та штрафу (процентної складової в розмірі 1594,30 доларів США, що еквівалентно 41786,50 грн. задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2016 року в сумі 31885,91 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 року складає 835729,96 грн., яка складається з: 25538,82 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 669372,47 грн.; 4739,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 124220,20 грн.; 705,01 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 18478,31 грн.; 902,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що еквівалентно 23658,98 грн. (а.с. 5-10 том 1). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, тому з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 12535,95 грн. (а.с. 29 том 1), позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, у звязку з чим з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 6890,00 грн. (а.с. 111 том 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial