Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося в грудні 2013р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON], Державної реєстраційної служби України, третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежитлові приміщення: за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м. , шляхом передачі у власність, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 55720.38 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 445 373 грн. за договором про надання кредиту №11114474001 від 02.01.2007 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], здійснити реєстрацію права власності, припинити право власності за [PERSON] на нежитлові приміщення, припинити право користування всіх мешканців та виселення всіх із займаного приміщення, стягнення судових витрат. 18.02.2014р. залишено без розгляду позовні вимоги до державної реєстраційної служби щодо зобов'язання здійснити за ПАТ «Дельта Банк» реєстрацію права власності на нежитлові приміщення. В червні 2014р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося із позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежитлові приміщення: за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м. , шляхом передачі у власність, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 20927,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 167270,23 грн. за договором про надання споживчого кредиту №11162280001, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м., шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказане майно та визнати за ПАТ «Дельта Банк», припинити право власності іпотекодавця [PERSON], витребувати технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікат) на квартиру [ADDRESS], стягнення судових витрат. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.10.2014р. було об'єднано в одне провадження позовні вимоги за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності справи № 344/19388/13-ц (провадження №2/344/1263/14) і вимоги цивільної справи № 344/8366/14-ц (провадження № 2/344/3349/14) за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], третя особа - [PERSON], Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність. Присвоїти справі загальний номер 344/19388/14-ц та номер провадження 2/344/1263/14. 09.07.2014р. було збільшено (уточнено) позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], третя особа - [PERSON], заборгованість на 23.05.2014р. встановлено в розмірі 60110.02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 704 197.48 грн. за договором про надання кредиту №11114474001 від 02.01.2007 року. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, з уточненими вимогами. Представник відповідача, який є одночасно третьою особою (позичальником), визнав наявну заборгованість по кредитним зобов'язанням двох договорів, просив надати час для добровільного узгодження позичальника та кредитора про погашення боргу, шляхом самостійного продажу даного приміщення, що є предметом іпотеки, на що суд неодноразово надавав таку можливість оголошуючи перерви в судових засіданнях. В подальшому інший представник відповідача просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2007 р. між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №11114474000, за умовами якого надано кредит у розмірі 60 000 доларів США, що в еквівалентні становило 303 000 грн., з кінцевим терміном повернення по 31.01.2014 року, зі змінами по додатковій угоді №1,2 (а.с.12-26 т.2). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав цього кредитного договору, між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та [PERSON] було укладено 05.02.2007р. договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Л.І. за №706, зі змінами (а.с.27-33 т.2). Предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3), вартістю предмету іпотеки за згодою сторін - 481 240грн. Пунктами 4.1-4.2, 5.1-5.4 договору іпотеки передбачалося право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань кредитного договору та в т.ч. у разі невиконання будь-якого зобов'язань позичальником, самостійне право іпотеко держателя на вибір способу стягнення на предмет іпотеки, яким є і передача права власності на предмет іпотеки в рахунок боргу. 30.05.2007 р. між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №11162280000, за умовами якого надано кредит у розмірі 30 000 доларів США, що в гривневому еквівалентні становило 151 500грн., з кінцевим терміном повернення по 25.05.2014 року, зі змінами (а.с.8-16 т.1). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підстав цього кредитного договору, між АКІБ «Укрисиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрисиббанк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Л.І. за №2975 (а.с.17-21 т.1). Предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м. (приміщення №2,3), вартістю предмету іпотеки за згодою сторін - 940 417 грн. Пунктами 4.1-4.2, 5.1-5.4 договору іпотеки передбачалося право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобов'язань кредитного договору та в т.ч. у разі невиконання будь-якого зобов'язань позичальником, самостійне право іпотеко держателя на вибір способу стягнення на предмет іпотеки, яким є і передача права власності на предмет іпотеки в рахунок боргу. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.9) передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно ст..14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами ст..1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. 08.12.2011р. ПАТ «Укрисиббанк» передало право вимоги, що виникло з кредитних договорів та договорів якими забезпечено виконання зобов'язань до ПАТ «Дельтабанк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги (а.с.64-80 т.2, 43-47 т.1). Станом на 01.08.2013р. [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору від 02.02.2007 р. №11114474000 ( змінено №№11114474001) укладеного між АКІБ «Укрисиббанк» та [PERSON], не виконував, а тому заборгованість становила 445 373грн. (а.с.39-50), що не спростовано відповідачем та третьою особою. Станом на 23.05.2014р. заборгованість за цим же кредитним договором становить 60110.02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 704 197.48 грн. (а.с.129-131 т.2). Станом на 05.02.2014р. [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору від№11162280000 (змінено на №11162280001) від 30.05.2007р. зі змінами від 24.11.2009р., укладеного між АКІБ «Укрисиббанк» та [PERSON], не виконував, а тому заборгованість склала 20927,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 167270,23 грн. (а.с.26-34 т.1), що не спростовано відповідачем та третьою особою. 15.10.2013р. та 05.03.2014р. відповідно позичальнику та заставодавцю надіслано позивачем повідомлення про наявну заборгованість з вимогою погашення такої у 30-ти денний строк та вразі невиконання передати предмет іпотеки у власність, погодивши вартість майна та у разі непогодження надати доступ для оцінки, звільнити предмет іпотеки (а.с.55-64 т.2, 35-42 т.1). На вимогу суду, позивачем надано Звіт про незалежну оцінку нежитлових приміщень №2,3 за адресою [ADDRESS], загальною площею 88,4 кв.м., виданого 22.05.2014р., з вартістю об'єкта оцінки 773 000 грн. без ПДВ (а.с.148-168 т.2). Відповідач та третя особа не подавали іншого Звіту щодо оцінки та не клопотали проведення експертної оцінки за ухвалою суду. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною 3 ст. 36 Закону № 898-ІV визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, установленому ст. 37 Закону № 898-ІV. Станом на час розгляду судом даної справи заборгованість не погашалася, рішення суду позичальник не виконав, на спростування цього відповідачем чи третьою особою інших доказів не надано. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання своїх зобов'язань позичальником [PERSON] щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст..39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 1 цього Закону, іпотекодержателем є кредитор за основним зобов'язанням. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України (узагальнення) та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5), якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Ця позиція підтримується практикою Верховного Суду України (постанови: від 26 грудня 2011 р. у справі № 3-139гс11/33/14; від 11 грудня 2013 р. у справі № 6-124цс13). При цьому резолютивна частина судового рішення повинна містити формулювання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Тому вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за двома кредитними зобов'язаннями в судовому порядку, а не позасудовому, не суперечить чинному законодавству. Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону у разі пред'явлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цієї тези є ч. 2 ст. 35 Закону № 898-ІV, якою передбачено, що положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку. Що стосується позовної вимоги на примусове виселення відповідача та інших осіб з житлового приміщення, то дане приміщення не є житловим, а тому така вимога є безпідставною. Аналогічно за ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Отже, виселення може бути тільки з житлового приміщення. Пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, позивачем не надано суду. Вимога про витребування від відповідача технічний паспорт, правовстановлюючі документи на квартиру (хоча це нежитлові приміщення), є передчасною, оскільки на час вирішення справи в суді спір щодо цього є відсутній, в подальшому при порушенні прав іпотеко держателя, а після рішення суду - власника майна, він не обмежений звертатись до суду за захистом такого права. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів 4,5 також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 14, 15, 16, 526, 530, 589-592, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial