Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра»» звернулось до суду з позовом до [PERSON], ПП «Маркеттранс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача - Алексєєва І. В. позовні вимоги підтримала та пояснила, що 17 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 417/МК/2008-840 із додатковими угодами № 1 від 17 жовтня 2008 року та № 2 від 29 грудня 2010 року, відповідно до яких [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 50488,50 доларів США на строк до 15 жовтня 2015 року зі сплатою 16,5 відсотків річних. На забезпечення виконання зобов'язань між банком та ПП «Маркеттранс» 17 жовтня 2008 року було укладено договір іпотеки № 417/МК/2008-840, відповідно до якого предметом стала туристична база ім. О. Вишні, яка розташована за адресою: Цюрупинський р-н, [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не виконує належним чином умови договору, станом на 22 квітня 2014 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 45862,64 доларів США. Тому просять стягнути з відповідачів заборгованість в заявленому розмірі та звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПП «Маркеттранс» у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, неодноразово клопотали про витребування кредитної справи та суду пояснили, що договір про відкриття кредитної лінії № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, графік погашення до нього та додаткова угода № 1 до вказаного договору не підписали обидві сторони, а саме відсутній підпис представника банку, тому вони не можуть бути належними доказами на підтвердження права банку на стягнення як грошових коштів, так і предмету іпотеки. Тому просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра»» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 417/МК/2008-840, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50488,50 доларів США терміном по 15 жовтня 2015 року зі сплатою 16,5 % річних в строки та на умовах визначених графіком погашення заборгованості. Відповідно до п. 2 вказаного договору в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] передає туристичну базу база ім. О. Вишні, яка розташована за адресою: Цюрупинський р-н, [ADDRESS]. До кредитного договору було укладеного додаткові угоди № 1 від 17 жовтня 2008 року та № 2 від 29 грудня 2010 року. Проте кредитний договір № 417/МК/2008-840 від 17 жовтня 2008 року, графік погашення заборгованості та додаткова угода № 1 від 17 жовтня 2008 року не підписані представником ПАТ «КБ «Надра»». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що банком при укладанні кредитного договору не було дотримано письмової форми правочину, тобто не підписано його представником. На вимогу суду, що викладена в ухвалі про витребування доказів, банк не надав кредитної справи для перевірки достовірності вказаних обставин та відповідності копії документів оригіналам. Тому кредитний договір, додаткова угода № 1 до нього та графік погашення заборгованості не можуть вважатися належними доказами на підтвердження дійсності надання кредитних коштів та зобов'язань з приводу їх повернення. Таким чином, суд приходить висновку, що представником позивача у судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, у зв'язку із чим в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed