Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації, що діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Селятинська сільська рада, Вижницького району, Чернівецької області, про відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківський прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обрунтовує наступним. До служби у справах дітей Вижницької райдержадміністрації надійшло повідомлення Селятинської сільської ради від 25.03.2021 року №294/02-16 про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] [INFO] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.03.2021 року, відповідачка [PERSON] проживає разом із співмешканцем [PERSON] та чотирма малолітніми дітьми у житловому будинку своєї матері, який складається з однієї кімнати та коридору. Умов для проживання малолітніх дітей немає, санітарний стан незадовільний. Мати ніде не працює, державне соціальної допомоги не отримує. Під час обстеження сім`ї було виявлено малолітніх дітей без батьківського догляду, діти недоглянуті, брудні, не відвідують належним чином навчальний заклад, продуктів харчування немає. В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд позов задовольнити, відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] на користь її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, зазначивши, що позивач просить відібрати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] без позбавлення її батьківських прав та передати дітей органу опіки і піклування Вижницької РДА для подальшого їх влаштування. Також зазначила, що позовні вимоги про стягнення аліментів з матері [PERSON] слід стягувати на користь дітей, кожному з яких органом опіки і піклування Вижницької РДА буде відкрито особисті рахунки в банківській установі. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Не заперечувала щодо відібрання у неї дітей. Зазначила, що протягом року постарається налагодити своє особисте життя, влаштувати ремонт будинку та зможе повернути дітей. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів не заперечувала, зазначила, що ніде не працює, не має власного житла, а відтак і змоги сплачувати аліменти, але розуміє, що дітям потрібна допомога. Представники третьої особи в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Про незадовільні умови проживання дітей з матір`ю обізнані, на спосіб життя відповідачки неодноразово надходили скарги, останню притягували до адміністративної відповідальності за невиконання нею обов`язків щодо виховання дітей. Вважають, що задоволення позову забезпечить інтереси дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що матір`ю дітей: [PERSON] [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 05.05.2008 року виконкомом Плосківської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 20.01.2010 року виконкомої Плосківської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 04.04.2011 року виконкомом Плосківської сільської ради та [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 06.03.2013 року виконкомом Плосківської сільської ради, відповідно до свідоцтв про народження являється [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.03.2021 року, складеного комісією Селятинської сільсько ради встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , з чотирьма малолітніми дітьми у житловому будинку своєї матері, який складається з однієї кімнати та коридору. Умов для проживання малолітні дітей немає, санітарний стан незадовільний. [PERSON] ніде не працює, державної соціальної допомоги не отримує. Під час обстеження сім`ї було виявлен малолітніх дітей без батьківського догляду. [PERSON] часто залиша дітей самих удома, діти недоглянуті, брудні, не відвідують належним чином навчальний заклад, продуктів харчування немає. Відповідно до рішення виконавчого комітету Селятинської сільсько ради від 25.03.2021 року №18/21 «Про негайне відібрання малолітніх дітеі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] » у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей малолітніх дітей було негайно відібрано у матері [PERSON] . Згідно із Актом вилучення дітей від 25.03.2021 року, складеного спеціалістом II категорії соціальних питань Плосківського старостинського округу Тонієвич Т.Т. у присутності голови сільської ради Полянчука В.К., секретаря сільської ради Гайдеєва С.Г., начальника відділу соціального захисту населення Габур В.В., сімейного лікаря Лазар Ю.М. та інспектора ЮПСП Вижницького РВП Олексюк Ю.Д. було вилучено вищевказаних малолітніх дітей. Згідно характеристики №15-15/26 від 17.03.2021 року, виданої Плосківським старостинським округом Селятинської сільської ради, [PERSON] являється жителькою с. Лустун, Вижницького району, Чернівецької області. Довгий час ніде не працює, на її утриманні четверо неповнолітніх дітей. Мати недобросовісно відноситься до своїх батьківських обов`язків. На даний час проживає із співмешканцем [PERSON] . Ведуть аморальний спосіб життя. Повагою та авторитетом серед жителів села не користуються. Зловживають спиртними напоями, в громадському житті села участі не приймають. На неодноразові зауваження та попередження з боку представників влади не реагують. Згідно висновку органу опіки та піклування Вижницької райдержадміністрації № 01.34-274 від 31.03.2021 року, останній вважає за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , жительки с. Лустун, Вижницького району, Чернівецької області без позбавлення її батьківських прав. Згідно Акту обстеження умов проживання, за адресою фактичного проживання, зазначеного відповідачкою в судовому засіданні - [ADDRESS] , вбачається, що до складу сім`ї за вказаною адресою (місцем реєстрації співмешканця [PERSON] ), входить п`ятеро осіб, за вказаною адресою відповідач не проживає. Мати співмешканця та власниця даного будинку - [PERSON] не надає згоду на проживання відповідачки та її чотирьох малолітніх дітей у її будинку. З довідки відділення поліції № 1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON] з 2018 року чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП (за невиконання обов`язків щодо виховання дітей), з яких на протязі року - двічі. Як встановлено в судовому засіданні, троє з малолітніх дітей відповідачки, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , народилися під час спільного фактичного проживання [PERSON] із [PERSON] . Оскільки відповідачка на час народження дітей не перебувала у шлюбі з останнім, у свідоцтвах про народження дітей батько записаний зі слів матері - [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] батьком значиться [PERSON] . Згідно рішення Путильського районного суду, шлюб між відповідачкою та [PERSON] , що був зареєстрований 07.05.2013 року у виконкомі Плосківської сільської ради, розірваний 04.06.2015 року. Однак [PERSON] , зі слів відповідачки, представника позивача та представників третьої особи, які особисто проводили з ним розмови, до дітей не навідується і відмовився займатися влаштуванням їхнього життя та побуту. На підставі ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до ч.1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, на даний час є підстави для відібрання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] [INFO] , без позбавлення останньої батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, і присуджує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи інтереси малолітніх дітей, приходить до висновку про задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved