Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначила, що 28.04.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. 24.11.2012 року від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON] . Рішенням Лисичанського міського суду від 27.12.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року. Рішенням Лисичанського міського суду від 09.07.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. До сьогодні спільна дитина проживає з позивачем, фактично лише вона займається його вихованням та утриманням. На даний час визначеного судом розміру аліментів, стягнутих з батька дитини у розмірі 1000 грн. на місяць недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач вимушена набагато більше витрачати коштів на утримання сина, батько ж дитини більше ніж 1000 грн. на місяць на утримання сина не надає. Але позивач не може постійно і в повному обсязі виконувати обов`язки батька дитини щодо її утримання. Встановлений державою прожитковий мінімум на місяць для дитини відповідного віку на день подання позову складає 2318 грн., половина з якого складає щонайменше 1159 грн. на місяць, що також не є достатнім розміром на утримання дитини, оскільки дитина потребує постійного фізичного, інтелектуального, технічного, культурного розвитку, забезпечення достатніх умов для проживання тощо. Тому позивач вважає за необхідне змінити розмір аліментів на утримання сина, що підлягають стягненню з відповідача з 1000 грн. до 1/4 частини всіх видів заробітку батька дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, просила суд змінити (збільшиш) розмір аліментів на утримання дитини, [PERSON] , що підлягають стягненню з батька дитини [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що аліменти, які раніше присуджені не можуть у повній мірі забезпечити належне утримання дитини. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 04.11.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/6460/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі (а.с.14). 25.02.2021 від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, в прохальній частині позову просила справу розглядати без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмове клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.11.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганська область Україна, [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 892. Батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27.12.2016 року №415/6644/16-ц, №2/415/2643/16 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з 08.12.2016 року. Рішення набрало законної сили 10.01.2017 р. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 11139 від 01.09.2020 року, наданою Управлінням адміністративних послу Лисичанської міської ради Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська Луганської області за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09.11.2019 року №415/5023/19, №2/415/1534/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 09.08.2019 року. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №59980622 від 06.09.2019 року, наданою Головним державним виконавцем Кохан А.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/415/2643/16 виданий 23.08.2019 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно. Мотивувальна частина У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За таких обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, а також те що вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, інтереси інших осіб, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, повністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до підп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, який слід було сплатити при подані позову, у сумі 454,00 грн..

Outcome: approved